Провадження №1-кп/523/928/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

05.02.2024 року Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі матеріали кримінального провадження №0001707 від 06.12.2023 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон Херсонської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, офіційно не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

по звинуваченню у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до додатку № 1, затвердженого пунктом 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 1-4, 9, 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, п.п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України; право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, чи холодної зброї, здійснюється на підставі передбачених Законом дозволів.

Незважаючи на вимоги вищевказаних нормативних актів, ОСОБА_5 , у невстановлений час та у невстановленому місці, з метою мати в особистому володінні для подальшого носіння, зберігання та використання у власних цілях, з метою самозахисту, достовірно усвідомлюючи про відсутність у нього передбаченого Законом дозволу, у порушення вказаних вимог, незаконно придбав ніж який відноситься до категорії контактної короткоклинкової холодної зброї колючої дії, який в подальшому став зберігати при собі без передбаченого законом дозволу.

Надалі, 14.11.2023, ОСОБА_5 достовірно усвідомлюючи, що порушує правила придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання холодної зброї, умисно переніс зазначений ніж, який відноситься до категорії контактної короткоклинкової холодної зброї колючої дії до будинку АДРЕСА_2 , де в період часу з 12:49 до 12:56, співробітниками поліції проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, що розташована біля будинку № 237 по Миколаївській дорозі в м. Одеса, під час якого у ОСОБА_5 виявлено та вилучено ніж, що відноситься до контактної короткоклинкової холодної зброї колючої дії, який останній носив без передбаченого законом дозволу.

Дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за частиною 2 статті 263 Кримінального кодексу України, за кваліфікуючими ознаками носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Крім того, разом з обвинувальним актом до суду була надана угода про визнання винуватості від 20 грудня 2022 року між прокурором та обвинуваченим.

Зміст обвинувального акта та зазначеної угоди відповідає вимогам ст.ст.291, 472 КПК України, також прокурору, обвинуваченому та його захиснику, в судовому засіданні, були роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, при цьому вони повністю підтвердили добровільність укладення угоди про визнання винуватості, не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого обвинуваченим злочину при вказаних вище обставинах, а також фактичні обставини скоєного та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, підтвердивши викладене в обвинувальному акті, пояснивши, що розумів, що порушує закон, він через мережу інтернет придбав ніж, який носив із собою, так як збирався піти до ТЦК та вважав, що він йому знадобиться. У скоєному розкаюється, просив задовольнити угоду між ним та прокурором.

Крім того, згідно ст.474 КПК України, суд перевірив угоду на відповідність її КПК України, разом с цим вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 об`єктивно та повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні за наявності підстав вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 20.12.2023 року, так як вона відповідає вимогам діючого КПК України, вид та розмір узгодженого покарання, на його думку, співвідносяться з характером та ступенем скоєного ОСОБА_5 діянням.

При визначенні міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує умови угоди, характер та ступінь тяжкості вчиненого діяння, суспільну небезпечність, дані про особу обвинуваченого, те, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, відсутність матеріального збитку та будь-яких наслідків.

До обставин, передбачених ст.66 КК України, які пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання своєї провини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, передбачених ст..67 КК України, що обтяжують покарання судом не встановлено та не вказані досудовим слідством.

За викладених обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 має відповідати узгодженим в угоді вимогам, а виправлення та перевиховання вказаної особи можливе без ізоляції від суспільства.

Загальна сума витрат на залучення експертів під час досудового розслідування складає 956 гривень, які належить стягнути з обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів по провадженню, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373-374, 394-395, 472, 473-476 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 20 грудня 2023 року, укладену між прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді 1-го (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком на 1-н (один) рік.

Відповідно до пунктів 1-2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу обвинуваченій не обиралась та скасуванню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь Держави в особі ОНДЕКЦ 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) гривень - вартість проведеної по справі експертизи №СЕ-19/116-23/20909-ХЗ від 29.11.2023 року.

Зняти арешт з речового доказу по провадженню, а саме ножа, який відповідно до квитанції №000413 зберігається у камері схову при ВП №3 ОРУП№1 ГУНП в Одеській області який в подальшому знищити.

Копію вироку, негайно після оголошення, вручити учасникам процесу.

На вирок може бути подано апеляцію до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, з урахуванням обмеження права оскарження вироку відповідно до положень ст.473 КПК України.

Суддя: