Справа № 450/4763/23 Провадження № 1-кп/450/490/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001005 від 29.08.2023, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новий Розділ, Стрийського району, Львівської області, українцю, громадянина України, розлученого, тимчасово непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Пустомитівським районним судом Львівської області розглядається кримінальне провадження за ч.2 ст. 286 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001005 від 29.08.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. В обгрунтування заявленого клопотання покликаєтьсяна те, що обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 27.09.2023 скерований для розгляду Пустомитівського районного суду Львівської області. Зважаючи на наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого кримінального правопорушення, а також наявності підстав, передбачених главою 18 КПК України, під час досудового слідства 31.08.2023 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобтор до 27.10.2023 включно, без визначення розміру застави. Розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , 29.08.2023 близько 12 год. 23 хв., керуючи транспортним засобом марки «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись ним по автодорозі «Київ-Чоп» в напрямку до м. Чоп, неподалік населеного пункту Раковець Львівського району Львівської області, не дотримуючись вимог вимог п.п. 12.9. б) та вимог дорожнього знаку 3.29 розділу 33 «Дорожні знаки», рухаючись цим автошляхом із значним перевищенням швидкості (безпосередньо перед моментом настання ДТП швидкість становила 123 км/год) та нехтуючи правилами безпеки учасників дорожнього руху, при цьому грубо порушуючи вимоги п. 18.1 ПДР України, що виразились в тому, що водій ОСОБА_4 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкості та не зупинив транспортний засіб, в той момент, як водій іншого транспортного засобу, що рухався попереду в сусідній лівій крайній смузі для руху почав зменшувати швидкість перед нерегульованим пішохідним переходом, а в подальшому взагалі зупинив транспортний засіб для надання дороги пішоходам по вищевказаному переходу. Після зупинки транспортного засобу перед пішохідним переходом, пішохід ОСОБА_6 , тримаючи в руках попереду себе дитячий візочок, у якому знаходився малолітній ОСОБА_7 , розпочала рух проїзної частини зліва направо в межах нерегульованого пішохідного переходу, внаслідок чого відбувся наїзд транспортного засобу марки «Peugeot 407», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 , на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , який знаходився у дитячому візочку в межах дії нерегульованого пішохідного переходу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_7 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події. Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_4 знаходиться у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали спричинені смерті малолітнього потерпілого ОСОБА_7 . При цьому, у водія ОСОБА_4 була можливість уникнути даної дорожньо-транспортної події у разі виконання ним вимог п.п. 18.1 та 18.4 ПДР. Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 підтверджується зібраними за час розслідування доказами. Крім того ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 3 років або без такого; в результаті його дій, які виразились в грубому порушенні ПДР настали тяжкі наслідки у вигляді смерті малолітньої особи, яка є внутрішньо переміщеною особою із зони бойових дій м.Мелітополя Запорізької області; об`єктивна сторона злочину виразилась у грубому порушенні ним ПДР; потерпілій стороні завдана непоправна шкода у вигляді смерті близької людини, а тому обвинувачений усвідомлює суворість покарання, яке йому буде призначене за умови доведеності його вини. Наявні ризики, передбачені п.п. 1,3 ст. 177 КПК України, які не зменшилися, оскільки суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду, а також можливостям впливу на ключових свідків та потерпілу сторону, а також способу уникнення справедливого судового розгляду. На даний час кримінальне провадження перебуває на початковій стадії судового розгляду, потерпіла, свідки безпосередньо в суді ще не допитані, документи за наслідками судових експертиз в суді не вивчені. Загибель потерпілого є підставою для не визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , заперечив щодо застосування до свого підзахисного тримання під вартою без визначення розміру застави, та просив обрати міру запобіжного заходу у вигляді застави.

Потерпіла заперечила щодо зміни міри запобіжного заходу обвинуваченому та підтримала клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність відповідних ризиків, передбачених частиною 1 даної статті. Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу повинен врахувати всі обставини, які можуть вплинути на вид обраного запобіжного заходу.

У ч. 1 ст. 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований в т.ч. до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 31.08.2023 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою у Львівській установі виконання покарань №19 Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України на строк 60 діб, тобто до 27 жовтня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Розглядаючи заявлене клопотання, суд послідовно враховує положення ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, а також частини 2 ст. 29 Конституції України.

Відповідно до пункту 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання щодо доцільності застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що така доцільність ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Водночас суд виходить із необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання чи схиляння їх до зміни даних ними показань на стадії досудового розслідування, оскільки останні судом не допитувалися.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених статтею 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Відтак, суд доходить переконання, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

При розгляді клопотання прокурора судом не встановлено обставин, які б виключали перебування обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, такий виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню його від суду, тобто підстави для застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою не відпали.

Враховуючи вищенаведене та ризики визначені ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що судовий розгляд неможливо завершити до закінчення строку тримання під вартою, суд приходить до висновку, що слід застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Крім того, на переконання суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не здатен забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Даних про те, що обвинувачений ОСОБА_4 за станом здоров`я чи з інших причин не може утримуватися під вартою судом не встановлено.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки вчинено кримінальне правопорушення, що спричинило смерть людини, суд вважає за необхідне при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати ОСОБА_4 розмір застави.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість підстав для застосування запобіжного заходу, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, вислухавши думку учасників судового провадження щодо клопотання прокурора, суд прийшов до висновку про доцільність застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 371, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

клопотання прокурора відділу захисту інтересів дітей та протидії насильству Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001005 від 29.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо ОСОБА_4 задоволити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Новий Розділ, Стрийського району, Львівської області, українцю, громадянину України, розлученому, тимчасово непрацюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 23 грудня 2023 включно.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та скерувати начальнику Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 7 днів.

Повний текст ухвали оголошено 27.10.2023 о 08 год. 00 хв.

СуддяОСОБА_1