Номер провадження: 11-кп/819/164/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 654/2893/21 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/2893/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000423, 0000347, 0000422 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 23.12.2021 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гола Пристань Херсонської області, громадянина України, що мешкає за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості,

обвинуваченого вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, та йому призначено покарання:

за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці;

за ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч.1-3 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 1268,48 грн. процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Вирішено питання про речові докази.

Міра запобіжного заходу - тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 25 липня 2021 року близько 13.30 години, знаходячись в м. Гола Пристань Херсонської області, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, таємно, умисно, із корисливих спонукань, шляхом пошкодження вхідних дверей проник до житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав майно, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 1059,45 грн.

Він же, 24 серпня 2021 року близько 17.30 години, знаходячись в м. Гола Пристань Херсонської області, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, повторно, таємно, умисно, із корисливих спонукань, шляхом пошкодження скла проник до сараю домоволодіння АДРЕСА_3 , звідки викрав гідравлічний прес ПГРП-4 вартістю 2500 гривень, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальних збитків на вказану суму.

Крім того, він же, 24 серпня 2021 року близько 23.50 години, знаходячись в м. Гола Пристань Херсонської області, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, повторно, таємно, умисно, із корисливих спонукань, шляхом демонтажу частини покрівлі проник до складського приміщення АДРЕСА_4 , звідки намагався викрасти бензопилу «Stihl MS361» вартістю 10011,60 грн., яка належить ВАТ «Херсонобленерго», але не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці злочину охоронцем ВАТ «Херсонобленерго» ОСОБА_10 .

Він же, 27 серпня 2021 року в нічний час, знаходячись в м. Гола Пристань Херсонської області, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, повторно, таємно, умисно, із корисливих спонукань, переліз через паркан та проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_5 , звідки викрав сталеву бочку ємністю 200 літрів та сталевий лом загальною вартістю 513 гривень, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальних збитків на вказану суму.

Крім того, він же, в період з 01 по 03 вересня 2021 року близько 15.00 години, знаходячись в м. Гола Пристань Херсонської області, переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, повторно, таємно, умисно, із корисливих спонукань, шляхом пошкодження вхідних дверей проник до господарчої споруди домоволодіння АДРЕСА_6 , звідки викрав металеву саморобну піч вартістю 412 гривень, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальних збитків на вказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку в частині призначення покарання з підстав його невідповідності тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості. В обґрунтування доводів указує про те, що він раніше не був судимий, потерпілі до нього не мають ніяких претензій, збитки компенсовані, активно сприяв розслідуванню справи. Крім того, щиро розкаявся та повність визнав свою вину.

Також просить виключити з першого епізоду злочинної діяльності викрадення медичної шафи, а з другого епізоду - гідравлічний прес ПГРП-4 вартістю 2500 гривень, оскільки зазначені речі він не брав.

Просить звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду шляхом надіслання повідомлень та розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України.

Клопотань про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному розгляді, не надходило, атому його участь не є обов`язковою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо винності обвинуваченого та правильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.

Матеріалами справи підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю визнав себе винним в обсязі висунутого обвинувачення.

Оскільки він та інші учасники судового розгляду справи не заперечували проти скорочення дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, суд обмежився тільки допитом обвинуваченого ОСОБА_7 та дослідженням письмових матеріалів справи, що характеризують особу обвинуваченого, а тому учасники судового розгляду тепер позбавлені права оспорювати їх в апеляційному порядку, тому доводи апеляційної скарги щодо виключення з переліку викрадення майна по першого епізоду - медичної шафи, а з другого епізоду - гідравлічного преса ПГРП-4, колегія суддів вважає такими, що не підлягають розгляду в апеляційній інстанції.

Що ж до доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та запобіганню вчинення нею нових злочинів.

Згідно зі ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Воно має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи ОСОБА_7 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме вчинення п`яти тяжких злочинів, дані про особу винного, який негативно характеризується, ненастання тяжких наслідків від злочинних діянь обвинуваченого, зміст досудової доповіді, відповідно до якої виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства, вчинення умисних корисливих злочинів під час судового розгляду кримінального провадження № 0000347 відносно обвинуваченого за аналогічний злочин.

Обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано - щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

З урахуванням цих конкретних обставин справи та даних про особу винного, суд обґрунтовано зробив висновок про те, що виправлення ОСОБА_7 можливо лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці у межах санкції ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що призначене покарання є несправедливим через його суворість, як про це стверджує апелянт, не має.

Ті обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, як такі, що, на його думку, дають підстави для пом`якшення покарання, зокрема, що він раніше не був судимий, потерпілі до нього не мають ніяких претензій, збитки компенсовані, активно сприяв розслідуванню справи, щиро розкаявся та повність визнав свою вину, то вони не спростовують висновки суду щодо достатності призначеного йому покарання, яке є співмірним обставинам вчинених кримінальних правопорушень та відповідає положенням ст.50,65 КК України.

Вид та розмір застосованого покарання не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для призначення покарання з застосуванням ст.75 КК України (звільнення від його відбування з випробуванням), яке про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить. Таке покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, враховуючи його негативну репутацію та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене вище, підстав для застосування ст.75 КК України та зміни вироку в частині призначення покарання, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.

Даних, які б свідчили про те, що в кримінальному провадженні неправильно застосовано кримінальний закон чи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону, які можуть бути підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Голопристанського районного суду Херсонської області від 23.12.2021 щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4