Справа № 473/89/24
Номер провадження 1-кс/473/33/2024
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою

"05" січня 2024 р. місто Вознесенськ

Слідчий суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області - ОСОБА_3

слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянув клопотання слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за №0000014, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора та сторони захисту,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 підозрюється в тому, що він не набувши у встановленому законодавством порядку права керування транспортними засобами категорії «В», не дотримуючись та не виконуючи вимоги Закону України «Про дорожній рух», а також пункти «Правил дорожнього руху України» (далі - ПДР України), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306., грубо порушуючи вимоги п. 2.1 «а» ПДР України, а саме, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, 03 січня 2024 року керував автомобілем марки «ВАЗ-21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

03 січня 2024 року ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в місті Вознесенську Миколаївської області рухався у правій смузі для руху транспортних засобів по вулиці Київська, яка являє собою горизонтальну, пряму в плані ділянку з асфальтовим покриття, на якій наявна дорожня розмітка 1.3 та 1.7 ПДР України, у темну пору доби, без дощу, без туману та штучних явищ, що погіршували б видимість у напрямку руху в бік вулиці Гниличенка.

При наближенні до регульованого світлофором пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 Розділу 33 та дорожньою розміткою 1.14.1 Розділу 34 ПДР України, який знаходиться неподалік перехрестя вулиці Київська та вулиці Гниличенка в місті Вознесенську Миколаївської області, підозрюваний водій ОСОБА_6 , не дотримуючись та не виконуючи вимоги Закону України «Про дорожній рух», а також пункти ПДР України, діючи із злочинною самовпевненістю, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, усвідомлюючи, що повинен беззастережно виконувати вимоги ПДР України та маючи можливість їх виконувати, грубо порушив вимоги п.п.2.3(б), 8.7.3 (е) ПДР України, а саме проявив неуважність, не стежив належним чином за дорожньою обстановкою, проігнорував вимоги червоного сигналу світлофору для транспортних засобів внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода потерпілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка перетинала проїжджу частину вулиці Київської по регульованому світлофором пішохідному переходу, позначеному дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 Розділу 33 та дорожньою розміткою 1.14.1 Розділу 34 ПДР України, на зелений сигнал світлофору, тобто той, що дозволяє рух пішоходам, сигнал світлофора з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля марки «ВАЗ- 21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Після чого підозрюваний водій ОСОБА_6 порушуючи вимоги п.п.2.10 «а», «в», «д», «е», а саме перемістивши транспортний засіб, який причетний до ДТП, не повідомивши про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, не вживши всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди, не залишившись на місці пригоди до приїзду працівників поліції, покинув місце ДТП.

Внаслідок вказаної ДТП пішохід потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: політравма, забій головного мозку 1-2 ступеню, перелом черепу, забита рана лобної ділянки з переломом лобної кістки (зовнішньої та внутрішньої пластинок), садно носа, закритий перелом правої плечової кістки зі зміщенням, перелом правої стегнової кістки зі зміщенням, множинні садна верхніх та нижніх кінцівок, які є тяжкими тілесними ушкодженнями.

За версією органу досудового розслідування, у вказаній дорожній ситуації з технічної точки зору в причинному зв`язку з настанням даної ДТП знаходяться дії водія автомобіля марки «ВАЗ-21013», реєстраційний номер НОМЕР_1 - підозрюваного ОСОБА_6 , які не відповідали технічним вимогам п.п. 2.3, 18.4 ПДР України, належним виконанням яких останній міг уникнути даного наїзду на пішохода.

03 січня 2024 року СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області за даним фактом внесено відомості до ЄРДР за номером 0000014, з правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 286 КК України.

03 січня 2024 року о 21:50 годині ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

04 січня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні прокурор просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Сторона захисту заперечувала проти обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід в виді домашнього арешту в нічний час доби за місцем його реєстрації та місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведення кримінального провадження під номером 0001324 встановлені обставини, які є достатніми відповідно до п.2 ч.1 ст.196 КПК України, та свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в виді можливості підозрюваного ОСОБА_6 переховуватись від органів досудового розслідування.

В клопотанні поданому до суду зазначено, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, ним було залишено місце ДТП, а це дає привід вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише із застосуванням до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Більш м`які види запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 не забезпечать належної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування та під час судового розгляду у кримінальному провадженні та не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з вимог ч.1 ст.183 КПК України, відповідно до якого тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно, і прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з вимог п.5 ч.2 ст.183 КПК України, відповідно до якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

В судовому засіданні під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , прокурором доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, тобто наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, поданого до суду відносно підозрюваного ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу, що дає підстави для задоволення даного клопотання про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Відмова в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, а також практику ЄСПЛ з даного питання, слідчий суддя приходить до висновку, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Слідчий суддя погоджується з позицією сторони захисту, яка з посиланням на практику ЄСПЛ, в даному судовому засіданні зазначала, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року, ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Відповідно до практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_6 , який є судимим та має інвалідність третьої групи з дитинства, враховуючи, що відповідно до ч.3 ст.183 КПК України у кримінальному провадженні, слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя вважає можливим в даному провадженні визначаючи розмір застави, з враховунням майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_6 , а також ризиків, передбачених ст.177 КПК України, за необхідне визначити суму застави у розмірі 20 /двадцяти/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто /3028х20/ = 60560 /шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят/ гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.176-178, 183, 184, 194, 196, 205, 206 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

Підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю смт Олександрівка, Вознесенського району, Миколаївської області, громадянину України, сімейний стан - не одружений, на утриманні дітей не має, освіта професійна технічна, не працює, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 22 вересня 2020 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.186, ст.75 КК України до 01 року 06 місяців позбавлення волі, із звільненням від покарання з іспитовим строком випробування на 01 рік, якому за ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 11 червня 2021 року скасовано звільнення від покарання з його подальшим направленням до місця позбавлення волі стром на 01 рік 06 місяців, - обрати запобіжний захід в виді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський СІЗО" до 02 березня 2024 року включно.

Визначити розмір застави - у розмірі 20 /двадцяти/ прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто /3028х20/ = 60560 /шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят/ гривень гривень.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_6 обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування в провадженні якого перебуває кримінальне провадження, прокурора або суду, не відлучатися з місця проживання на території України, без дозволу зазначених осіб, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання на території України, виключити спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

В задоволенні клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , більш м`якшого ніж тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський СІЗО", а саме домашнього арешту в нічний час доби за місцем його реєстрації та місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою вручити підозрюваному за ч.2 ст.286 КК України ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку, відповідно до ст.310 КПК України.

Подача апеляції до Миколаївського апеляційного суду не зупиняє виконання даної ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1