Провадження № 1-кс/202/1124/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , яке погоджене заступником керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001165 від 30.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищевказане клопотання в якому слідчий просить накласти арешт на майно, а саме: земельну ділянку кадастровий номер :06:001:0108 площею 0,25 га розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та домоволодіння загальною площею 53,8 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням права користування, відчуження та розпоряджання.

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий посилається, що накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_4 у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, необхідне з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає поверненню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий суддя наголошує, що при вирішення питання щодо накладення арешту на майно у випадку конфіскації майна як додаткового покарання, суди не повинні допускати формального підходу до цього питання і зобов`язані враховувати в кожному конкретному випадку суспільну небезпечність злочину, ступінь вини підсудного і дані про його особу.

Зокрема, відповідно до ст. 49 КВК України, конфіскації підлягає майно, що є власністю засудженого, в тому числі його частка у спільній власності, статутному фонді суб`єктів господарської діяльності, гроші, цінні папери та інші цінності, включаючи ті, що знаходяться на рахунках і на вкладах чи на зберіганні у фінансових установах, а також майно, передане засудженим у довірче управління. Не підлягає конфіскації майно, що належить засудженому на правах приватної власності чи є його часткою у спільній власності, необхідне для засудженого та осіб, які перебувають на його утриманні.

Зі змісту поданого клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим не обґрунтовано необхідність накладення арешту на зазначене майно, оскільки відсутні докази на підтвердження наявності чи відсутності у підозрюваного іншого житла, та відсутні докази про відсутність настання негативних наслідків для родини чи третіх осіб у разі застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Зазначене стосується як самого домоволодіння так і зазначеної в клопотанні земельної ділянки, цільове призначення якої визначене для обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 оскільки , відповідно до ст.120 ЗК України перехід права власності на земельну ділянку залежить від набуття права на житловий будинок.

Окрім того, на переконання слідчого судді, викладене формулювання переліку майна, є порушенням вимог ст.171 КПК України, оскільки заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому відповідно до ч.12 ст. 170 КПК України не допускається заборона використання житлового приміщення, в якому на законних підставах проживають будь-які особи, та слідчим не надано підтвердження проживання інших осіб у зазначеному домоволодінні.

Відповідно до вимог ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, повертає його прокурору та/або слідчому та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, враховуючи, що клопотання слідчого про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 цього кодексу, вважаю за необхідне, відповідно до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, повернути його слідчому та/або прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення зазначених в мотивувальній частині вказаної ухвали недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 , яке погоджене заступником керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001165 від 30.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України повернути прокурору та встановити строк в 72 (сімдесят дві) години з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, перелічених в мотивувальній частині цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1