Провадження № 1-в/127/671/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України за вироком Київського міського суду від 19.03.2001,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

засудженого: ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України за вироком Київського міського суду від 19.03.2001.

Клопотання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_6 знаходиться в місцях позбавлення волі 26 років, під час відбування покарання втратив зір, на даний момент є сліпим, а тому захисник ОСОБА_5 просить застосувати ст. 82 КК України та замінити покарання, призначене ОСОБА_6 у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком на 15 років, та з метою запобігання дискримінації визначити остаточне покарання у вигляді 15 років за виключенням строку відбутого покарання понад 15 років.

Прокурор ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України, посилаючись на рішення комісії установи, згідно якого ОСОБА_6 відмовлено в можливості представлення до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, як засудженому, що не став на шлях виправлення.

Захисник ОСОБА_5 клопотання підтримав, з мотивів викладених в ньому.

Засуджений ОСОБА_6 клопотання захисника ОСОБА_5 підтримав та просив замінити призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого ОСОБА_6 , приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На даний час засуджений ОСОБА_6 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Згідно ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Згідно положень ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст. ст. 81, 82 КК України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі.

Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації. Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення.

Засуджена особа, якій покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначено в порядку заміни більш м`яким покаранням та в якої настало право на застосування умовно-дострокового звільнення, додатково повинна подати до суду звіт про виконання індивідуального плану виправлення та ресоціалізації під час відбування більш м`якого покарання, у тому числі аналіз причин успішності або неуспішності виконання заходів, передбачених зазначеним планом.

Відтак, необхідною умовою застосування положень ст. 82 КК України є те, що засуджений став на шлях виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається із особової справи засудженого ОСОБА_6 , останній засуджений вироком Київського міського суду від 19.03.2001 за п. п. «б, е» ст. 93, ч. 3 ст. 166, ст. 37, ч. 1 ст. 42, ч. 2 ст. 42 КК України до довічного позбавлення волі в тюрмі суворого режиму з позбавленням права займати посади в органах внутрішніх справ строком на 5 років, з позбавленням спеціального звання старший лейтенант міліції. Ухвалою Верховного Суду України від 27.09.2001 перекваліфіковано дії з ч. 3 ст. 166 КК України (в редакції 1960 року) на ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції 2001 року) та призначено покарання у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права займати посади в органах внутрішніх справ строком на 3 роки, з позбавленням спеціального звання старший лейтенант міліції. За сукупністю злочинів, остаточно визначено покарання у виді довічного позбавлення волі з позбавленням права займати посади в органах внутрішніх справ строком на 3 роки, з позбавленням спеціального звання старший лейтенант міліції.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2018 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 13.04.1996 по 27.09.2001 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_6 , наданої адміністрацією Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» вбачається, що засуджений ОСОБА_6 за час відбування покарання в установі характеризується посередньо, не бере відповідальність за вчинені дії на себе, не усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення для потерпілої особи. Допускав порушення порядку відбування покарання, за що тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності, однак в силу ч. 14 ст. 134 КВК України вважається таким, що не має стягнень.

Засуджений ОСОБА_6 не бере участь у заходах, відвідуючи програми/заходи активної участі не бере. В установі виконання покарань не працевлаштований. По відношенню до представників установи поводиться стримано.

Засуджений ОСОБА_6 бажає змінити своє життя, але при цьому нічого не робить. Має заборгованість за виконавчим листом на суму 103 232, 60 грн., з них відшкодовано 40 грн.

Під дію ст. 82 КК України підпадав з 06.11.2022. Рішенням комісії установи відмовлено в заміні покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, як особі, що не стала на шлях виправлення.

Відповідно до наданого висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 слідує, що із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Загальна кількість балів засудженого становить 35.

Крім того, до суду надійшла довідка Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», з якої вбачається, що відносно засудженого ОСОБА_6 індивідуальний план виправлення та ресоціалізації не складався, оскільки відповідно до протоколу № 4 від 10.03.2023 комісією установи одноголосно вирішено відмовити в можливості представлення засудженого ОСОБА_6 до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, як засудженому, що не став на шлях виправлення.

Судом установлено, що на момент розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_6 формально набув право на застосування до нього ст. 82 КК України, однак, наявність лише формально-юридичних підстав для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким і відсутність в повному обсязі оціночних підстав для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, не буде сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Суд звертає увагу, що незважаючи на відсутність офіційного працевлаштування, засуджений може бути заохочений адміністрацією установи за виконання ним покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки та вимог безпеки праці, за активну участь в житті відділення, разом з тим, останнє заохочення, ОСОБА_6 отримував ще в 2012 році.

Таким чином, суд не вбачає позитивних змін у поведінці засудженого, які могли б слугувати підставою для пом`якшення покарання, оскільки, на думку суду, засуджений не став на шлях виправлення, а встановлені в судовому засіданні обставини у своїй сукупності не можуть свідчити про його виправлення та перевиховання.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України за вироком Київського міського суду від 19.03.2001, оскільки у суду не має переконання, що засуджений за час відбування покарання став на шлях виправлення та в подальшому утриманні його в умовах ізоляції відпала потреба і йому можливо пом`якшити покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст. 154 КВК України, ст. ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України за вироком Київського міського суду від 19.03.2001 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: