№ 143/441/23
ВИРОК

Іменем України

06.10.2023р. м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Погребище Вінницької області матеріали кримінального провадження №0000165, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.07.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове Тетіївського району Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-

Встановив:

15.06.2019 року, більш точного часу судом не встановлено, ОСОБА_4 прибув до місця проживання потерпілого ОСОБА_5 в АДРЕСА_3 , з яким попередньо домовився, що буде здійснювати ремонтно-рихтувальні роботи автомобіля «ВАЗ 2107», 2004 року випуску, зеленого кольору, держ. номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 30.06.2004 року є ОСОБА_5 .

Перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 , враховуючи вищевказану домовленість, отримав від ОСОБА_5 ключі запалення та свідоцтво про реєстрацію зазначеного вище транспортного засобу та безпосередньо цей транспортний засіб, на якому поїхав до місця свого фактичного проживання в АДРЕСА_4 , де мав здійснювати його ремонтні роботи. В подальшому, маючи у тимчасовому володінні та користуванні вказаний вище транспортний засіб, ОСОБА_4 всіх необхідних робіт по його ремонту не здійснив, а навпаки у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння цим транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», який належить потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, зловживаючи довірою ОСОБА_5 , всупереч попередньої домовленості, визначивши майно останнього об`єктом свого злочинного посягання, розмістив на Інтернет сервісі оголошень OLX.ua, оголошення про його продаж.

Після цього, керуючись умислом, направленим на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_4 , використовуючи довірливі стосунки з потерпілим ОСОБА_5 , з метою власної наживи за рахунок чужого майна, 04.07.2019 близько 19 години, перебуваючи по вул. Київській у м. Вінниці (точної адреси не встановлено), без дозволу власника, продав належний ОСОБА_5 автомобіль «ВАЗ 2107», держ. номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта № 5186/19-21 від 24.07.2019 року за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи становить 39097 грн. 16 коп., ОСОБА_6 за 1100 доларів США, які використав на власні потреби і таким чином розпорядився зазначеним вище транспортним засобом на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 39097 (тридцять дев`ять тисяч) грн. 16 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини його вчинення, викладені в обвинувальному акті. Водночас відзначив, що вчиняючи незаконне заволодіння транспортним засобом, він в повній мірі усвідомлював, що цей автомобіль належить на праві власності ОСОБА_5 . При цьому останній передав йому цей транспортний засіб внаслідок зловживання ОСОБА_4 довірою потерпілого. Також зауважив, що у вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати. Крім того, звернув увагу суду на те, що матеріальну шкоду потерпілому він відшкодував.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні також підтвердив обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті. Разом із цим, повідомив, що він працював разом із ОСОБА_4 , де вони і познайомилися. Оскільки він довіряв ОСОБА_4 , то вони домовилися про те, що останній здійснить ремонтні роботи належного йому автомобіля. Дозволу на продаж автомобіля він ОСОБА_4 не надавав. Також підтвердив, що обвинувачений відшкодував йому завдану матеріальну шкоду.

Ураховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, а також те, що фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження не оспорюються, зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

З огляду на викладене суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України ухвалив обмежитись допитом потерпілого, обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують його, а також стосуються вирішення судом питань щодо долі речових доказів та процесуальних витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зважаючи на позицію обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення поза розумним сумнівом доведена повністю.

Його дії судом кваліфікуються за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Згідно зі ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як роз`яснено в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує характер та суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого діяння, обставини, що пом`якшують його покарання, а також особу обвинуваченого.

Так, суд бере до уваги, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; обвинувачений ОСОБА_4 згідно досудової доповіді за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, не працюючий, на утриманні має двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Ураховуючи викладене, суд, виходячи із доктрини судової дискреції, цілей та принципів права, загальних засад судочинства вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити в межах санкції ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі.

Разом із цим, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та обставини його вчинення, особу обвинуваченого, думку прокурора та потерпілого, наведені у досудовій доповіді висновки органу пробації про те, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливо та не становить високої небезпеки для суспільства, суд на підставі ч.1 ст.75 КК України дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства та звільнення його від відбування покарання з випробуванням зі встановленням йому іспитового строку.

Призначення зазначеного покарання зі звільненням обвинуваченого від його відбування з випробуванням, на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд вважає, що на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Речовий доказ, а саме автомобіль марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , 2004 року випуску, на підставі п.5 ч.9 ст.100 КПК України необхідно повернути власнику ОСОБА_5 .

За змістом ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ураховуючи ту обставину, що означений речовий доказ не підлягає спеціальній конфіскації та на час ухвалення вироку відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на означений вище автомобіль, суд на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України дійшов висновку про скасування арешту на нього, накладеного ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 18.07.2019 року у справі № 143/815/19.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової автотоварознавчої експертизи, в сумі 628 грн. 00 коп., відповідно до ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого на користь держави.

Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили чи інших заходів забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Початок іспитового строку ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, пункту 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Погребищенського районного суду Вінницької області від 18.07.2019 року у справі №143/815/19 на автомобіль марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , 2004 року випуску, який був вилучений в ході огляду місця події від 17.07.2019 року у ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_5 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 .

Речовий доказ, а саме автомобіль марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , 2004 року випуску, повернути власнику ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_3 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової автотоварознавчої експертизи № 5186/19-21 від 24.07.2019 року, в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 00 коп.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя