Справа № 573/146/24
Номер провадження 1-кс/573/66/24
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання прокурора Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

25 січня 2024 року прокурор ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, яке обґрунтоване наступним чином.

24 січня 2024 року до чергової частини ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що під час відключення 24 січня 2024 року споживача електроенергії за адресою: АДРЕСА_1 від надання послуг з розподілу електричної енергії, ОСОБА_6 , який проживає за даною адресою, тримаючи в руках предмет, зовні схожий на рушницю, погрожував фізичною розправою та вбивством працівникам Білопільської дільниці філії Сумської РЕМ АТ «Сумиобленерго».

За даним фактом СД ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області розпочато кримінальне провадження №0000008 від 25 січня 2024 року за ч. 1 ст. 129 КК України.

24 січня 2024 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 громадянин ОСОБА_6 добровільно видав предмет, зовні схожий на мисливську рушницю з маркуванням «ТОЗ-34Р, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , ВДС ЧОК, НДС Л/ЧОК, 65 МПа»; чохол для зброї кольору хакі; шкіряний патронташ коричневого кольору; предмети, зовні схожі на набої калібру 12/70 у кількості 24 одиниць з них 6 одиниць білого кольору, 2 одиниці червоного кольору, 16 одиниць блакитного кольору. Вказані предмети були вилучені та передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП № 1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області за адресою: м. Білопілля, вул. Соборна, буд. 76.

Постановою дізнавача СД ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 від 25 січня 2024 року вилучене майно визнано речовими доказами.

Про підозру у вчиненні кримінального правопорушення нікому не повідомлено.

З метою забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження майна, яке відповідає критеріям речових доказів, прокурор просить накласти арешт на вилучене майно.

У судове засідання прокурор ОСОБА_4 не з`явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, клопотання підтримує.

Власник майна ОСОБА_8 подав заяву про розгляд клопотання без його участі, проти накладення арешту на вилучені предмети не заперечує.

У зв`язку з неявкою учасників, фіксування судового процесу щодо розгляду клопотання за допомогою технічних засобів не здійснювалося відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Вивчивши документи та матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Частиною першою статті 170 КПК України поняття арешту майна визначено як тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати правову підставу для арешту майна, а також можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

В силу п. 1 ч. 2, ч. 3, ч. 10 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В такому разі арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку прокурором обґрунтовано та доведено наявність достатніх підстав вважати, що вилучені предмети відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки є предметами кримінального правопорушення.

Крім того, прокурором доведено, що накладення арешту на вилучене майно шляхом тимчасового до скасування у встановленому КПК України порядку позбавлення права на його відчуження, користування та розпорядження, до ухвалення остаточного рішення по справі відповідає меті та завданням кримінального провадження, а невжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження може мати негативні наслідки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Білопільського відділу Сумської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на предмет, зовні схожий на мисливську рушницю з маркуванням «ТОЗ-34Р, АВ № НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , ВДС ЧОК, НДС Л/ЧОК, 65 МПа»; чохол для зброї кольору хакі; шкіряний патронташ коричневого кольору; предмети, зовні схожі на набої калібру 12/70, в кількості 24 одиниці, з них: 6 одиниць білого кольору, 2 одиниці червоного кольору, 16 одиниць блакитного кольору, що належать ОСОБА_8 , шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права на відчуження вказаних предметів, користування та розпорядження.

Визначити місцем зберігання арештованого майна камеру зберігання речових доказів ВП №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП в Сумській області, яка розташована за адресою: Сумська область, Сумський район, м. Білопілля, вул. Соборна, буд. 76.

Копію ухвали надіслати прокурору ОСОБА_4 та власнику майна ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя