Єдиний унікальний номер справи № 201/9027/23
Номер провадження № 1-кп/201/829/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2023 року м. Дніпро

вул. Гусенка, 13

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесені 07 червня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000507 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, маючого вищу освіту, інваліда ІІІ групи, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06 червня 2023 року приблизно о 21 годині 10 хвилин ОСОБА_5 , керуючи технічно справним мотоциклом «Yamaha FZ09», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 06.01.2012 належить йому на праві власності, рухався у м. Дніпрі по проїзній частині дороги вул. Набережна Перемоги з боку бульвару Слави у напрямку провулку Добровольців зі швидкістю 100 км/год.

Під час руху по вищезазначеній проїзній частині дороги, яка має по дві смуги для руху в обох напрямках, ОСОБА_5 , не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я громадян, проявляючи протиправну недбалість та неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не врахував дорожню обстановку, та, рухаючись в крайній правій смузі для руху із перевищенням дозволеної у населених пунктах швидкості та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожнім знаком 5.38.1 та дорожньою розміткою 1.14.1, по якому рухався пішохід ОСОБА_7 , зліва направо по походу його руху, не вжив заходів для зменшення швидкості або зупинки керованого ним транспортного засобу і на вказаному пішохідному переході, розташованому по вул. Набережна Перемоги поруч з електроопорою №11 передньою частиною керованого ним мотоцикла допустив наїзд на праву частину тулубу пішохода ОСОБА_7 .

Своїми діями водій ОСОБА_5 порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.4, 12.9 б) 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».

п.12.9 «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил

п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення п.18.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_5 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: ран на правому передпліччі та кистях, мошонці, гомілках та правому стегні, численних саден на стегнах та лівій кульшово-клубовій ділянці, синця на правих гомілці та стопі, розривів клубово-крижових з?єднань тазу та хребта у грудному відділі, перелому правої лопатки, плечової та ліктьової кісток, фаланги пальця правої кисті, кісток лівого передпліччя, стегнових кісток та кісток лівої гомілки, гілок клубових кісток та правої клубової кістки тазу, ?переломів ребер праворуч та ліворуч по різним анатомічним лініям, розриву селезінки, ран та саден на голові, крововиливів під м?яку мозкову оболонку головного мозку, крововиливів у м?які покривні тканини голови та тулубу, тазу та кінцівок, клітковину органокомплексу та легень.

Усі ушкодження у своїй сукупності мають ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеню тяжкості як такі, що привели до настання смерті та перебувають у прямому причинному зв?язку з настанням смерті ОСОБА_7 .

Смерть ОСОБА_7 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 не менше ніж за 2 години до моменту огляду трупа внаслідок сумісної тупої травми тіла з грубим порушенням анатомічної цілісності у вигляді численних переломів кісток скелету, розривів селезінки, з`єднань тазу та хребта, крововиливів у м`які покривні та внутрішні тканини голови.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю і суду показав, що померлого ОСОБА_7 та потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 він раніше не знав.

06 червня 2023 року приблизно о 21.10 годині він на своєму мотоциклі «Yamaha FZ09», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Набережній Перемоги з боку бульвару Слави у напрямку пров. Добровольців у м. Дніпро. З якою швидкістю він рухався, на даний час не пам`ятає, однак, підтвердив, що можливо зі швидкістю 100 км/год, як зазначено в обвинувальному акті. Момент наїзду ним на ОСОБА_7 не пам`ятає, оскільки, внаслідок ДТП також отримав тілесні ушкодження від яких впав в кому та прийшов до тями через два тижні після ДТП. При цьому, ОСОБА_5 не оспорював фактичні обставини інкримінованого йому злочину, підтвердив, що ним були порушені Правила дорожнього руху внаслідок чого він здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , в результаті чого останній помер. В скоєному щиро покаявся та вказав, що повністю відшкодував потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 завдані ним збитки та приніс свої вибачення останнім. Просив врахувати ці обставини та призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор, представник потерпілих та захисник не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_5 діяння і ніким не оспорюється, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він своїми діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , обвинувачений винний у вчиненні цього злочину, а тому підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на приписи ст. 65 КК України суд при призначенні покарання має врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Саме ж призначене покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винуватого, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду під час призначення покарання є: кримінально-правові, відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання, конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

За змістом ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані в сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Питання призначення покарання та звільнення від його відбування визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Отже, насамперед, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, який вчинено з необережності.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 не одружений, має вищу освіту, є інвалідом ІІІ групи з 29.09.2023 року, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем колишньої роботи на посаді сержанта служби цивільного захисту, старшого пожежного-рятувальника 25 ДПРЧ 8 ДПРЗ ГУДСНС України у Дніпропетровській області характеризується з позитивної сторони, за час проходження служби нагороджений нагрудним знаком «За відвагу в надзвичайній ситуації», має подяку за бездоганне виконання службових обов`язків, особистий внесок у забезпечення протипожежної охорони під час проведення етно-фестивалю «Сірко-фест-2016», почесну грамоту за зразкове виконання службових обов`язків, виявлених під час ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, сумлінну самовіддану працю, високий професіоналізм та з нагоди Дня рятівника, подяку за сумлінну працю, професійну майстерність, активну громадську позицію та з нагоди Дня міста, подяку за сумлінну плідну службу, високий професіоналізм, відповідальність та ініціативу в роботі, вагомий особистий внесок у ефективне виконання поставлених завдань та з нагоди професійного свята Дня рятівника, на даний час офіційно не працевлаштований у зв`язку із травмами, отриманими внаслідок ДТП, раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває.

Відповідно до положень п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у скоєному та добровільне відшкодування потерпілим завданих збитків.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, враховує особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання останнього, та приходить до переконання, що ОСОБА_5 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі в межах строку, передбаченого санкцією частини 2 статті 286 КК України.

При цьому, визначаючи розмір покарання, суд зважає на конкретні обставини злочину та його наслідки, зокрема, грубе порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху та здійснення наїзду на потерпілого, що призвело до отримання ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких настала його смерть, суд приходить до переконання про неможливість призначення ОСОБА_5 мінімального покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та вважає за необхідне призначити останньому покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

В той же час, зважаючи на те, що вчинений ОСОБА_5 злочин є необережним, враховуючи посткримінальну поведінку обвинуваченого, відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та відсутність претензій з боку останніх, щире каяття обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_5 з 29.09.2023 року є інвалідом ІІІ групи, за місцем колишньої роботи характеризується виключно з позитивної сторони, раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, суд приходить до переконання, що наведені обставини у своїй сукупності дають достатні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки.

Вирішуючи питання про застосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами суд приходить до наступних висновків.

Норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України надає можливість суду як призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати такого покарання до особи. Указане положення закону України про кримінальну відповідальність має альтернативний характер застосування і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд залежно від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків тощо.

Отже, вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, суд насамперед виходить з конкретних обставин справи, характеру допущених порушень вимог Правил дорожнього руху та їх наслідків, зокрема, грубе порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху перевищення дозволеної швидкості руху майже вдвічі та, як наслідок, здійснення наїзду на потерпілого, що призвело до його смерті, суд приходить до переконання, що, справедливим та доцільним у даному випадку, буде призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на максимальний строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, що, у свою чергу, сприятиме підвищенню рівня безпеки інших осіб учасників дорожнього руху та буде відповідною протиправному діянню реакцією держави.

Доводи сторони захисту стосовно не призначення ОСОБА_5 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами з огляду на те, що єдина можлива робота на яку може працевлаштуватися обвинувачений це виключно водій, не приймаються судом до уваги та є такими, що не підтверджені жодними доказами, тим більше, виходячи з довідки серія 12 ААГ № 002147 від 03.10.2023 року ОСОБА_5 протипоказана лише важка фізична праця, психоемоційне навантаження та нічні зміни.

В межах даного кримінального провадження застосовані заходи забезпечення кримінального провадження.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року на мотоцикл марки «Yamaha FZ09», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , накладений арешт шляхом заборони будь-яким особам його відчуження, розпорядження та користування.

Отже, вирішуючи питання щодо скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Таким чином, зважаючи на наведені вимоги кримінального процесуального закону, з урахуванням того, що у даному випадку майно, на яке накладено арешт, не підлягає спеціальній конфіскації, санкція ч. 2 ст. 286 КК України не передбачає призначення додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений, суд приходить до висновку про необхідність скасування накладеного ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року арешту на мотоцикл марки «Yamaha FZ09», р.н. НОМЕР_1 .

В межах даного кримінального провадження під час досудового розслідування до ОСОБА_5 на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2023 року застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком по 27.09.2023 року, однак, за відсутності в подальшому клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого, строк застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сплинув у вказану дату.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- мотоцикл марки «Yamaha FZ09», р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчику ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, 105 - необхідно повернути ОСОБА_5 , як власнику вказаного транспортного засобу;

- компакт диск DVD-R «Esperanza» 4,7 GB з відеозаписами обставин ДТП, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000507, що знаходяться у прокурора необхідно зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_5 витрат по проведенню судової автотехнічної експертизи у розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень, судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу у розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень, судової транспортно-трасологічної експертизи у розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень, що підтверджується відповідними довідками про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні, на користь держави.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання.

Скасувати накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2023 року арешт на мотоцикл марки «Yamaha FZ09», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 .

Речові докази у кримінальному провадженні:

- мотоцикл марки «Yamaha FZ09», р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на території майданчику ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: м. Дніпро, пр. Б. Хмельницького, 105 - повернути ОСОБА_5 , як власнику вказаного транспортного засобу;

- компакт диск DVD-R «Esperanza» 4,7 GB з відеозаписами обставин ДТП, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000507, що знаходяться у прокурора зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_5 витрати по проведенню судової автотехнічної експертизи у розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень, судової автотехнічної експертизи технічного стану транспортного засобу у розмірі 1912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) гривень, судової транспортно-трасологічної експертизи у розмірі 2390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень, на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1