Провадження №1-кп/523/1658/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2023 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000686 від 4.10.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого неофіційно, раніше не судимого.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.289 ч.2, 185 ч.4 КК України, -

Встановив:

4.10.2023 року приблизно о 13:44 годині, ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_5 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., №757/2022 від 7.11.2022р., №58/2023 від 6.02.2023р., №254 від 1.05.2023р., №451 від 26.07.2023р., затверджених Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., №2500-IX від 15.08.2022р., №2738-IX від 16.11.2022р., №2915-IX від 7.02.2023р., №3057-IX від 2.05.2023р., №3275-IX від 27.07.2023р., знаходячись за місцем своєї роботи, у службовому приміщенні авто мийки ФОП « ОСОБА_6 », розташованої по АДРЕСА_3 , діючи навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав зі столу грошові кошти у сумі 2300 гривень та сім-карту мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_1 , яка не представляє матеріальної цінності, належних ФОП « ОСОБА_6 », після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми протиправними діями спричинивши ФОП « ОСОБА_6 » в особі ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 2300 гривень.

Крім того, 4.10.2023 року приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем своєї роботи в приміщенні авто мийки ФОП « ОСОБА_6 », розташованої по АДРЕСА_3 , де він працював авто мийником, діючи навмисно з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, який був залишений власником ОСОБА_8 на обслуговування за вищевказаною адресою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підійшов до автомобілю марки «Mercedes Benz Е 400» реєстраційний номер НОМЕР_2 в кузові сірого кольору, належного потерпілому ОСОБА_8 , та відчинивши водійські двері, шляхом вільного доступ проник всередину салону, сів за кермо та за допомогою ключа, який був переданий ОСОБА_8 адміністратору, привів двигун у дію та став незаконно переміщати автомобіль марки «Mercedes Benz Е 400» реєстраційний номер НОМЕР_2 , за власним маршрутом від його місця знаходження, залишивши місце скоєння злочину, тим самим незаконно заволодів вищевказаним транспортним засобом, належного ОСОБА_8 , розпорядившись в подальшому на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні та пояснив, що 4.10.2023 року знаходився на авто мийці, розташованої по вул. Чорноморського козацтва, 70- а. у м. Одесі, де він працював авто мийником. Вранці на авто мийку приїхав автомобіль «Мерседес», власник залишив машину, а також ключі від автомобілю, попросив подзвонити йому, коли закінчимо роботу. Приблизно через годину, він переодягнувся з робочої одежі, взяв з каси гроші у сумі 2300 гривень, належних роботодавцю, ключи від автомобілю, скориставшись сприятливими умовами, що напарник був зайнятий та не звертав увагу, що він робить, сів за кермо, завів ключем двигун та поїхав на сел. Котовського, доїхав до «Сіті-центру», вийшов з автомобілю попити кофе, коли зібрався їхати далі, машина затихла, після чого він залишив ключі, покинувши транспортний засіб. На наступний день був затриманий.

Вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, що скоїв крадіжку грошових коштів у період дії оголошеного воєнного стану, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій. Причину скоєння угону пояснив дурістю, що хотів покататися на такій машині, жалкуючи про свій вчинок, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде, будь-яких претензій до нього не має, що підтверджується заявами потерпілих, долучених до матеріалів судового провадження.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілого, представника потерпілого, свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 своїми діями скоїв умисні злочини, передбачені ст.ст.185 ч.4, 289 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками:

- ст.185 ч.4 КК України, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчиненого в умовах воєнного стану;

- ст.289 ч.2 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність скоєних ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, те, що він вперше вчинив злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що підтверджується спец. вимогою УІАП ГУНП в Одеській області, долученої стороною обвинувачення до матеріалів судового провадження, крім цього має місце проживання, працює, хоча неофіційно, відсутність тяжких наслідків та будь-яких матеріальних претензій у зв`язку з відшкодуванням спричиненого збитку у добровільному порядку, також суд враховує бажання обвинуваченого вести законослухняний спосіб життя, його негативне відношення до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст.66 ч.1 п.1, 2 КК України суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

До обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Водночас з`ясовано, що слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси 5.10.2023 року було винесено ухвалу про накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки «Mercedes Benz Е 400» реєстраційний номер НОМЕР_2 в кузові сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 .

Положеннями ч.3 ст.170 КПК України регламентовано, що арешт може бути накладено на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, заподіяну діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших осіб.

Статтею 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Дослідивши надані прокурором матеріали, суд дійшов до висновку, що ухвала слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси 5.10.2023 року про накладення арешту на тимчасове вилучене майно після набрання вироком чинності підлягає скасуванню, оскільки в подальшому потреба в застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпадає, так як всі процесуальні дії закінчені, ніким із учасників процесу не оспорюються, при ухваленні вироку ОСОБА_4 втрачає статус обвинуваченого, у зв`язку з чим з метою не порушення Конституційних прав громадян та реалізації права власника розпоряджатися або користуватися своїм майном, суд вважає, що є достатньо законних та обґрунтованих підстав для скасування арешту майна.

Речові докази - автомобіль марки «Mercedes Benz Е 400» реєстраційний номер НОМЕР_2 в кузові сірого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , ключ від автомобілю, які передані потерпілому ОСОБА_8 на відповідальне зберігання під розписку; сім-карту мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_1 , яка передана представнику потерпілого ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку, після набрання вироком чинності вважати повернутими за належністю.

Речові докази - паперовий пакет, в якому знаходяться змив з поверхні керма, змив з поверхні передньої лівої дверці, змив з поверхні селектора АКПП, вилучених в ході огляду місця події 4.10.2023 року, який переданий на зберігання до камери схову при відділенні поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №00513 від 11.10.2023р., після набрання вироком чинності підлягає знищенню.

Речові докази - СD-R диск з відеозаписом камер спостереження від 4.10.2023 року, розташованому в ТРЦ «City Center» по вул. Давида Ойстраха, 32 у м. Одеси, два СD-R диск з відеозаписами камер спостереження, розташованих в приміщенні авто мийки по вул. Чорноморського козацтва, 70-а у м. Одеси, долучених до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження за №0000686 від 4.10.2023 року, суд вважає за доцільне зберігати в матеріалах досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №0000686 від 4.10.2023 року до обвинувального акту прокурором не долучались, суду лише були надані характеризуючи матеріали відносно ОСОБА_4 та документи щодо речових доказів.

На підставі викладеного, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, оцінюючи обставини скоєних кримінальних правопорушень, спосіб та мотив, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєних діянь, які відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, його щире каяття, негативне ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, матеріальних претензій, добровільне відшкодування завданого збитку, те, що він має місце проживання, працює, хоча неофіційно, приймаючи до уваги поведінку ОСОБА_4 під час судового провадження, з якої вбачається, що він усвідомив протиправність своїх дій, зробив висновки, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, на переконання суду за можливе застосувати до ОСОБА_4 ст.69 КК України, призначивши йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст.289 ч.2 КК України без застосування додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна, враховуючи думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків або правопорушень.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 17.10.2023 року був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне з метою досягнення дієвості цього провадження до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін. Після набрання вироком чинності запобіжний захід підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 76 КК України, ст.ст.100, 349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.4, 289 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

- за ст.185 ч.4 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі;

- за ст.289 ч.2 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.70 ч.1 КК України призначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупності кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - два роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід, обраний під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, після набрання вироком чинності, припиняє свою дію та підлягає скасуванню.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси за №523/17729/23 (Пр.№1-кс/523/3118/23) від 5.10.2023 року, якою був накладений арешт на автомобіль марки «Mercedes Benz Е 400» реєстраційний номер НОМЕР_2 в кузові сірого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , ключ від автомобіля, змив з поверхні керма, змив з поверхні передньої лівої дверці, змив з поверхні селектора АКПП., вилучених 4.10.2023 року в ході огляду місця події - скасувати.

Речові докази - автомобіль марки «Mercedes Benz Е 400» реєстраційний номер НОМЕР_2 в кузові сірого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , ключ від автомобілю, які передані потерпілому ОСОБА_8 на відповідальне зберігання під розписку; сім-карту мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_1 , яка передана представнику потерпілому ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку - вважати повернутим за належністю.

Речові докази - паперовий пакет, в якому знаходяться змив з поверхні керма, змив з поверхні передньої лівої дверці, змив з поверхні селектора АКПП, який переданий на зберігання до камери схову при відділенні поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області відповідно квитанції №00513 від 11.10.2023р. - знищити.

Виконання вироку в даній частині покласти на відділення поліції №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, який безпосередньо займався розкриттям злочину.

Речові докази - СD-R диск з відеозаписом камер спостереження від 4.10.2023 року, розташованому в ТРЦ «City Center» по вул. Давида Ойстраха, 32 у м. Одеси, два СD-R диск з відеозаписами камер спостереження, розташованих в приміщенні авто мийки по вул. Чорноморського козацтва, 70-а у м. Одеси, долучених до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження за №0000686 від 4.10.2023 року в якості речових доказів - зберігати в матеріалах досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1