Справа № 626/1071/23
Провадження № 1-кп/626/263/2023
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К

Іменем України

07 грудня 2023 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_32,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_33

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Краснограда кримінальне провадження №0000135 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Красноград Харківської області, українець, громадянин України, маючий загальну середню освіту, неодружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 24.06.2005 Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 18.11.2005 Красноградським районним судом Харківської області за ч.1 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 01.03.2006 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 до 3 років 3 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки;

- 08.08.2006 Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.222, ч.2 ст.222, ст.70, 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади строком 2 роки;

- 29.09.2011 Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 07.04.2016 Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 04.11.2016 Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі.

- 01.02.2019 Красноградським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.

- 03.04.2019 Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, 71 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення полі, 19.05.2022 звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково на підставі рішення Київського районного суду м.Полтава від 11.05.2022, де невідбута частина покарання склала 8 місяців 7 днів,

- у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 23.12.2022 року, близько 09:30 год., з метою отримання послуг з ремонту мобільного телефону, зайшов до майстерні по ремонту електро-обчислювального обладнання та роздрібного продажу мобільних телефонів за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФО-П ОСОБА_7 . Перебуваючи у приміщенні даної майстерні, ОСОБА_6 на поличці шафи виявив мобільні телефони, які були виставлені на продаж та у останнього раптово виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення мобільного телефону.

Після цього, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна по корисливим мотивам, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, який 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб та який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз згідно Указу Президента України №757/2022 від 07.11.2022, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, тобто до 19.02.2023, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу із вітрини вчинив крадіжку мобільного телефону ТМ «Huawei» моделі Y3 2017, що становить вартість 486 грн. та належить ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_6 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник та обернув його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнових збитків на зазначену суму.

Окрім того, 01.04.2023, близько 15.00 год. ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебували на території Красноградського ринку, розташованого по Базарній площі м.Красноград Харківської області, де спільно вживали алкогольні напої з нагоди дня народження ОСОБА_9 . Після спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 направились на вихід з території Красноградського ринку. Під час пересування територією Красноградського ринку ОСОБА_9 перечепився через якусь перешкоду, в результаті чого втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття на свою ліву руку. В цей момент, ОСОБА_6 , який йшов позаду потерпілого перечепився через нього і впав зверху на останнього. При цьому коли ОСОБА_6 впав на потерпілого, він помітив в руці у ОСОБА_9 грошову купюру номіналом в 200 грн., після чого у нього виник умисел на відкрите заволодіння майном останнього, а саме вищевказаними грошима, шляхом їх заволодіння - грабежу. Так, ОСОБА_6 у вказані дату, час та місці, діючи з прямим умислом, направленим на відкрите заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 , по корисливим мотивам, в умовах воєнного стану, який 24.02.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено на території України з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб та який в подальшому неодноразово продовжувався, останній раз згідно Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, тобто до 19.05.2023, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито заволодів коштами ОСОБА_9 в сумі 200 грн., а саме вихопивши грошову купюру зазначеним номіналом з його руки, після чого з вказаними коштами зник з місця події та розпорядився ними на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.185 КК України визнав себе винним в повному обсязі, не оспорював та підтвердив факти викладені в обвинувальному акті стосовно часу, місця, способу, а також інші фактичні обставини справи за тих обставин, які викладені в обвинувальному акті, а за ч.4 ст.187 КК України визнав частково, не заперечуючи факту заволодіння грошима потерпілого, пояснив що нападу з метою заволодіння грошима потерпілого він не здійснював і такої мети у нього не було, на землю потерпілого він не завалював і руку не заламував, а відповідний умисел на заволодіння коштами потерпілого, у нього виник тільки тоді, коли він після падіння на потерпілого, побачив у нього в руці, купюру номіналом 200грн.

При цьому обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що в середині грудня 2022 року, хтось із знайомих надав йому безкоштовно мобільний телефон ТМ «Meizy» для користування, однак даний телефон не вмикався, в зв`язку з чим він вирішив віднести його в ремонт. Для цього він з ранку в середині грудня 2022 року зайшов до сервісного центру по ремонту мобільних телефонів, що розташований на першому поверсі автовокзалу м.Красноград, в якому побачів, що там нікого не було, а справа при вході побачив вітрину з мобільними телефонами, які були в б/у стані. На другій полці по середині під склом вітрини перебував на продажі мобільний телефон ТМ «Huawei» жовтого кольору. Даний телефон йому сподобався і він вирішив його викрасти, а саме відчинив створку скляних дверцят вітрини та взяв із полички зазначений мобільний телефон, а на його місце поставив свій несправний мобільний телефон ТМ «Meizy», щоб власник сервісного центру не відразу виявив відсутність його мобільного телефону, після чого, із викраденим мобільним телефоном він покинув сервісний центр.

В той же день, перебуваючи на автовокзальній площі він вирішив продати викрадений мобільний телефон ТМ «Huawei», тому підійшов до знайомого, що стояв біля магазину «Кулінічі» та запропонував йому купити у нього мобільний телефон, на що останній погодився купити його за 300 грн. на дану пропозицію він погодився та передав йому зазначений мобільний телефон в замін отримав грошові кошти, які потім витратив на власні потреби.

Крім того, 01.04.2023 близько 13:00 год. він знаходився зі своєю знайомою ОСОБА_10 на автовокзальній площі м.Краснограда, а коли вони зайшли на територію Красноградського ринку, то проходячи поблизу павільйону, де продають м`ясо, на лавочці побачили чоловіка на ім`я ОСОБА_11 , якого знала ОСОБА_12 у якого він попросив цигарку і той пригостив. В цей час у них склалася розмова з ОСОБА_11 , як він потім дізнався його прізвище ОСОБА_13 , в ході якої останній повідомив, що у нього сьогодні день народження та запропонував відсвяткувати це, а саме випити, на що вони з ОСОБА_14 погодилися. Для цього вони пішли до магазину «Гастороном», що розташований по вул.19 Вересня м.Красноград, де ОСОБА_11 придбав пляшку горілки 0,5 л. та закуски, яку вони вжили на території Красноградського ринку. Через деякий час, коли вони закінчили вживати горілку, всі попрямували на вихід з ринку, при цьому перша йшла ОСОБА_12 , потім ОСОБА_13 , а за ним і він( ОСОБА_15 ). Під час пересування територією Красноградського ринку ОСОБА_9 спіткнувся чи перечепився через якусь перешкоду, в результаті чого втратив рівновагу та впав на землю на свою ліву руку, таким чином, що рука опинилася у потерпілого за спиною. В цей момент він помітив у нього в лівій руці частину грошової купюри номіналом в 200 грн., і в цей момент у нього виник умисел на відкрите заволодіння вищевказаними грошима, а саме він однією своєю рукою притрима руку потерпілого, а іншою вихопив дану грошову купюру з руки ОСОБА_13 , після чого останній почав кричати, щоб він повернув кошти. Однак не зважаючи на це, він сказав потерпілому, щоб не він кричав. Після чого він залишив потерпілого та зник з місця події, витративши кошти на власні потреби.

При цьому ніякого умислу на вчинення нападу на потерпілого з метою заволодіння його коштами, шляхом повалення потерпілого на землю та заламування його руку, як зазначено в обвинувальному акті, тобто мети розбійного нападу, у нього не було. Потерпілий сам впав через свою власну необережність, перечепившись через якусь перешкоду, а умисел на заволодіння грошима потерпілого у нього виник тільки тоді, коли він побачив у його руці кошти.

Свою провину у відкритому заволодінні грошима потерпілого у сумі 200грн. він визнає повністю, однак за обставин, які він пояснив в судовому засіданні, оскільки розбійного нападу на потерпілого він не здійснював.

Також вина ОСОБА_6 підтверджується і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

По епізоду крадіжки мобільного телефона у ОСОБА_7

(ч.4 ст.185 КК України).

- власними показами обвинуваченого ОСОБА_6 , які наведені вище, в яких останній повністю визнає себе винним в даній крадіжці телефону;

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_7 , який вранці 23.12.2022 року виявив відсутність мобільного телефону ТМ «Huawei» жовтого кольору з вітрини сервісу на території автовокзалу м.Красноград;

-протоколом огляду місця події від 09.02.2023 року з відповідними фотоматеріалами;

-протоколом огляду предметів від 14.02.2023 року, а під час якого потерпілий ОСОБА_16 видав працівникам поліції мобільний телефон ТМ Мейзу, замість того, що знаходився на вітрині ТМ «Huawei»;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 09.03.2023 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 під час якого останній показав на місці, яким чином він вчинив крадіжку даного мобільного телефону.

В судовому засіданні після дослідження вказаного протоколу, ОСОБА_6 пояснив що у вказаному протоколі все відповідає дійсності.

-постановою слідчого від 09.02.2023 року, якою було визнано та приєднано даний телефон, як речовий доказ;

-висновком експерта №720/23 від 13.02.2023 року, згідно якого вартість мобільного телефону ТМ «Huawei», моделі Y3 2017, становить вартість 486 грн.

За таких обставинах суд, провівши судовий розгляд даного кримінального в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, з урахуванням сукупності наведених доказів, вважає, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому злочину - крадіжці, доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна(крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

По епізоду заволодіння коштами потерпілого ОСОБА_9 - грабіж

(ч.4 ст.186 КК України).

- власними показами обвинуваченого ОСОБА_6 , які наведені вище;

- показами потерпілого ОСОБА_9 , який пояснив в судовому засіданні, що 01.04.2023 року він отримав 300грн. за те, що він відремонтує велосипеду одному чоловіку і в обідній час цього дня він перебував на території Красноградьського ринку очікував клієнта, щоб відати відремонтований велосипед. В цей час по території ринку йшла його знайома ОСОБА_17 разом з хлопцем на ім`я ОСОБА_18 . Вони привіталися та хлопець попросив цигарку, яку він йому і дав. В цей час між ними зав`язалася якась розмова, під час якої він повідомив, що у нього сьогодні день народження та було б непогано випити горілки, щоб відсвяткувати на що вони погодилися. Після чого, вони втрьох із ОСОБА_19 та ОСОБА_20 пішли до магазину, де він придбав пляшку горілки 0,5л. та закуску. Таким чином 100грн. він потратив, а 200грн. однією купюрою у нього залишилось. Потім вони втрьох повернулися до столу на територію ринку, де розпивали горілку. Коли вони допили горілку то у ОСОБА_12 заболів шлунок і вона запропонувала підти до аптеки та купити там недорогі ліки від болю в шлунку, на що він погодився та вони пішли на вихід з ринку, а саме ОСОБА_12 йшла трохи попереду, потім він, а за ним ОСОБА_18 . Коли вони йшли по рядам ринку, він дістав із карману купюру номіналом 200 грн., яка у нього залишилась та тримав її у кулаці лівої руки. В подальшому під час пересування територією Красноградського ринку він перечепився-спіткнувся через щось, в результаті чого втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття на свою ліву руку і відразу відчув різкий біль у руці, а через кілька секунд після падіння він відчув, що ОСОБА_18 витягує у нього з лівої долоні(кулака), який він в результаті падіння дещо розтиснув, грошову купюру номіналом в 200 грн., яка в ньому була. Потім він почав стогнати від болю, оскільки в результаті падіння на руку він напевно її пошкодив та вимагав ОСОБА_18 повернути йому кошти, однак останній в цей час казав «погоди, погоди». В подальшому, коли він піднявся на ноги, то біля нього вже нікого не було, ані ОСОБА_14 , яка йшла попереду них, ані самого ОСОБА_15 . Коли він піднявся, то ще раз дуже голосно викрикнув «Верни 200 грн.». В цей час до нього підійшов охоронець ОСОБА_21 та запитав, що трапилося на що він повідомив, що ОСОБА_18 забрав у нього 200 грн.

До поліції та лікарні він не звертався, хоча рука у нього продовжувала боліти, а коли вона почала опухати, то 05.04.2023 року він звернувся до КНП «Красноградська ЦРЛ» за медичною допомогою.

При цьому в цей же день 05.04.2023 року до нього з ранку приїхав дільничний та спитав, що у нього відбулося 01.04.2023 року на території ринку, на що він повідомив, що ОСОБА_22 заволодів його грошима в сумі 200грн., після чого дільничний відвіз його до райвідділу, де він написав якусь заяву та його опитав слідчий.

Також потерпілий в ході допиту на уточнюючі питання захисту та прокурора з приводу зміни своїх показів в частині подій заволодіння коштами та причини(механізму) отримання перелому руки пояснив, що дійсно при допиті його слідчим він давав покази, що коли вони втрьох йшли по території ринку, то ОСОБА_22 схопив його ліву руку та скрутив її назад за спину і в цей час ОСОБА_18 почав розгинати пальці лівої руки, де він тримав 200грн., від чого він почав стогнати від болю, а потім, ОСОБА_18 примусово розігнув пальці руки та забрав купюру номіналом 200грн., після чого відпустив його руку і він впав на землю.

Однак на даний час такі свої покази, надані слідчому, він не підтверджує, оскільки на час його допиту він чітко не пам`ятав того, що відбувалося 01.04.2023 року, і на той час йому здавалося, що ОСОБА_15 заламав йому руку та забрав кошти, оскільки в момент тих подій він був «гарно випивший», т.я. святкував свій день народження і вживав горілку з самого ранку.

На даний час, тобто на час допиту його в суді, він все чітко пригадав та майже з абсолютною впевненістю підтверджує, що під час тих подій 01.04.2023 року, йому руку ніхто не заламував і ніхто його не штовхав, а він впав самостійно - перечепився-спіткнувся через якусь перешкоду. В подальшому, а саме через кілька секунд після падіння він відчув, що ОСОБА_18 витягує у нього з лівої долоні(кулака), який він в результаті падіння дещо розтиснув грошову купюру номіналом в 200 грн., яка в ньому була.

- свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що дійсно 01.04.2023 року в денний час вона разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , знаходилась базарній площі м.Краснограда, де святкували день народження останнього, а саме розпивали спиртне.

Близько 14:30 год. цього дня, коли вони допили горілку, то у неї розболівся шлунок і вони направились на вихід з ринку, щоб купити ліки. При цьому вона йшла попереду, а позаду неї йшов ОСОБА_25 та ОСОБА_13 , які про щось між собою розмовляли. Через деякий час, вона почула якийсь шелест та крик ОСОБА_11 , а саме щось про повернення коштів: «Верни 200 грн.», коли вона обернулася назад та побачила, як рука потерпілого якби заламана назад і її тримає ОСОБА_25 , при цьому вона знаходилась на відстані кількох метрів від них. Побачивши таке, вона злякалася та швидше пішла з території ринку.

-свідок ОСОБА_26 пояснив, що він працює охоронцем Красноградському ринку, 01.04.2023 року він знаходився на зміні та по камерам відеоспостереження бачив, що близько 15год. по території ринку ходять 3-ри особи: ОСОБА_22 , ОСОБА_17 та ОСОБА_27 , яких він знав візуально. В той час коли він вийшов зі свого приміщення на вулицю, то почув крики ОСОБА_11 : «Отдай деньги» або «Верни деньги» і він побіг в ту сторону. Коли він підбіг до потерпілого, то побачив, що останній знаходиться на землі, більш нікого поруч не було. На його питання, що трапилось, останній відповів, що ОСОБА_18 начебто заламав йому руку та забрав кошти. При цьому очевидцем вказаних подій він не був, все це йому відомо тільки зі слів самого ОСОБА_13 .

В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснив, що покази даних свідків в частині заволодіння коштів у потерпілого ОСОБА_28 , відповідають дійсності і вказаного він не заперечує. Дійсно, коли він висмикував купюру в 200грн. у потерпілого, то його рука була за спиною ОСОБА_13 , тобто якби заламана. При цьому заперечував факт нападу та заламування руки потерпілого.

Поряд з цим вина ОСОБА_6 також підтверджується і іншими дослідженими письмовими доказами по справі, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від потерпілого ОСОБА_9 , про те, що 01.04.2023 року на території Красноградського ринку, хлопець на ім`я ОСОБА_18 , відкрито заволодів його коштами в сумі 200грн.;

-рапортом працівників поліції Красноградського РВП, від 05.04.2023 року, відповідно до якого 05.04.2023 року о 13-42год. від ОСОБА_9 надійшла заява, про тещо ОСОБА_22 відкрито заволодів його коштами в сумі 200грн.;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2023 року за участю свідка ОСОБА_8 ;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2023 року за участю потерпілого ОСОБА_9 ;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 05.04.2023 року за участю свідка ОСОБА_26 ;

-Протоколами тимчасово доступу до речей і документів від 10 та 20.04.2023 року під час яких були вилучені відеозаписи з території Красногралстького ринку та прилеглої території на яких зафіксовано рух та переміщення ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та ОСОБА_29 . Сам момент заволодіння коштами потерпілого, на відео відсутній.

Всі вище перелічені докази не викликали сумніву у всіх сторін кримінального провадження, тому оцінені судом як належні та допустимі письмові та речові докази, що містять інформацію про предмет доказування у даному кримінальному провадженні.

При цьому, органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ч.4 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому в умовах воєнного стану.

Між тим матеріали справи та покази допитаних свідків та потерпілого, не містять переконливих та беззаперечних доказів на обґрунтування того, що ОСОБА_6 взагалі здійснював напад з метою заволодіння майном потерпілого, не надано та не встановлено таких доказів і під час судового розгляду по справі в судовому засіданні.

Так, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності»: п.6. Розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

п.3. Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

п.5. Під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186 КК і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребують.

Так, протягом всього судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 , не заперечуючи факту заволодіння коштами потерпілого пояснював, що ніякої мети нападу на потерпілого ОСОБА_28 , в тому числі з метою заволодіння його коштами, у нього не було. Це відбулося спонтанно, а саме коли потерпілий спіткнувся та впав, і в цей момент він побачив у нього в лівій руці(кулаці) частину купюри і саме в цей момент у нього виник умисел на заволодіння цими коштами. Для цього він скориставшись тим, що при падінні потерпілий дещо послабив стиснутий кулак, в якому були гроші і він витягнув з долоні(кулака) грошову купюру, номіналом 200грн. та пішов по своїм справам, залишивши потерпілого на тому ж місці.

Потерпілий ОСОБА_30 також в судовому засіданні надавав покази, що в той день він з ОСОБА_15 та ОСОБА_14 святкував свій день народження та був «гарно випивший» оскільки вживав спирте з ранку, в зв`язку з чим не дуже гарно пам`ятає ті події. При цьому на даний час з впевненістю може сказати, що скоріше за все саме так це і відбувалось, а саме що коли вони втрьох йшли по території ринку, він спіткнувся чи перечепився через щось та впав і після падіння відчув, як ОСОБА_18 який йшов позаду нього витягує у нього з лівої руки гроші, а саме одну купюру 200грн., яку він тримав у цій руці. Тобто перелом руки він отримав самостійно в результаті падіння та удару цією рукою о землю, а не як зазначено в обвинувальному акті, тобто не від дій ОСОБА_15 , який тільки після падіння однією рукою тримав його руку, а іншою витягнув з лівої його долоні(кулака), кошти 200грн.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_26 безпосередньо очевидцями цих подій не були, оскільки ОСОБА_8 йшла попереду них не і чітко не бачила, що там відбувалось позаду неї, а ОСОБА_26 взагалі підійшов до потерпілого на місце події тільки через кілька хвилин, тобто вони тільки чули крики потерпілого ОСОБА_28 , який вимагав повернути йому 200грн.

При цьому сам обвинувачений ОСОБА_6 не заперечує того факту, що коли він витягнув купюру в 200грн. з рук ОСОБА_28 , то той почав вимагати повернення цих коштів.

Згідно з положеннями ст.62 Конституції України та ст.17 КПК обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, аналізуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про те, що в ході судового розгляду не доведено самого факту нападу обвинуваченого ОСОБА_6 з метою заволодіння майном потерпілого, оскільки жоден з допитаних в судовому засіданні осіб (обвинувачений, потерпілий та свідки), не підтвердили з повною впевненістю даний факт.

Отже, оскільки в судовому засіданні встановлено відкрите заволодіння грошима потерпілого, т.я. коли ОСОБА_6 витягував гроші потерпілого з його долоні(кулака), то потерпілий відчував це і казав йому повернути кошти, то вказані дії обвинуваченого ОСОБА_6 повністю охоплюються диспозицією ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, тобто грабіж.

За викладених обставин суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.4 ст.187 КК України (розбій) на ч.4 ст.186 КК України (грабіж) та призначення відповідного покарання саме за цим законом.

Під час судового розгляду, суд допитав всіх заявлених свідків, потерпілого, обвинуваченого та дослідив всі надані докази, як зі сторони обвинувачення, так і зі сторони захисту, які вони вважали за необхідне надати, розглянув всі заявлені клопотання сторін, після чого в кінці судового слідства всі учасники процесу повідомили суду, що будь-яких інших пояснень, клопотань та доповнень вони не мають, в зв`язку з чим можливо завершити судове слідство та постановити вирок на підставі досліджених доказів, наданих суду.

За таких обставинах суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження відповідно до положень ч.1 ст.337 КПК України, тобто в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, вважає, що винуватість ОСОБА_6 у скоєнні даного злочину, доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна(грабіж), вчинений повторно в умовах воєнного стану.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд керується ст.50, 65-67 КК України, яке має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також ст.65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що останній раніше судимий, не одружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає визнання провини, каяття у скоєному, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілих.

Обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, враховує характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень; дані про особу обвинуваченого, які викладені вище; обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його, вважає, що покарання обвинуваченому, яке необхідно і достатньо для його виправлення перевиховання і попередження нових злочинів, повинно бути призначено в межах санкцій інкримінованих йому кримінальних правопорушень у вигляді позбавлення волі.

Крім того, оскільки ОСОБА_6 скоїв кілька кримінальних правопорушень, то суд вважає за необхідне застосувати положення ч.1 ст.70 КК України, призначивши йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань.

Також, відповідно до положень ст.71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин.

При застосуванні правил ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 був засуджений 03.04.2019р. Красноградським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185, 71 КК України до позбавлення волі, строком на 3 роки 10 місяців. 19.05.2022р. ОСОБА_6 був умовно достроково звільнений від відбуття покарання з невідбутим терміном 8 місяців 7 днів на підставі ухвали Київського районного суду м.Полтави від 11.05.2022р. При цьому інкримінований ОСОБА_6 злочин, а саме крадіжку(ч.4 ст.185 КК України) він скоїв 23.12.2022 року, тобто до повного відбуття покарання призначеного даним вироком(в період умовно дострокового звільнення), в зв`язку з чим остаточне покарання йому необхідно призначити з застосуванням ст.71 КК України, шляхом часткового складання покарань.

При цьому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та характеру скоєного, підстав для застосування ст.69 КК України, суд не вбачає.

Що стосується міри запобіжного заходу та початку строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , то суд виходить з наступного.

Відповідно до матеріалів справи, стосовно ОСОБА_6 міра запобіжного заходу в рамках даного кримінального провадження обрана у вигляді тримання під вартою, ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 05.04.2023 року і останній знаходиться під вартою з моменту фактичного затримання в залі суду з 05.04.2023 року, в зв`язку з чим саме з цією дати і необхідно рахувати строк відбування покарання, зарахувавши його в строк відбування покарання.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком чинності, залишити раніше обрану - тримання під вартою.

Судові витрати, по справі - відсутні. Цивільний позов, не заявлявся. Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_31 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.185 КК України - 5(п`ять) років позбавлення волі.

- за ч.4 ст.186 КК України - 7(сім) років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_6 покарання шляхом частково складання покарань у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 03.04.2019 року за ч.2 ст.185 КК України та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 7(семи) років 7(семи) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_6 до набрання вироком чинності залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , необхідно рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 05.04.2023 року, зарахувавши його в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою.

Речові докази по справі: мобільний телефон ТМ «Huawei» моделі Y3 2017, який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 - залишити у власності останнього.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя