Провадження №1-кс/523/3875/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна, в матеріалах кримінального провадження за № 0000009 від 06.02.2023, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню за № 0000009 від 06.02.2023, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Суворовської окружної прокуратури м. Одеси.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Суворовської окружної прокуратури надійшло звернення ОСОБА_5 про те, що невстановлені особи шахрайським шляхом володіли майном померлої ОСОБА_6 та її донці ОСОБА_7 , а саме квартирою розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинили матеріальну шкоду у великих розмірах.

З грудня 2022 р. ОСОБА_5 , забрала ОСОБА_8 до себе. Вони проживають разом по АДРЕСА_2 . ОСОБА_5 піклується про хвору ОСОБА_9 .. Під час оформлення документів, щодо встановлення недієздатності ОСОБА_9 встановлення опіки над нею, ОСОБА_5 стало відомо, що квартира, яка належала покійній тітці та її доньці ОСОБА_9 , по АДРЕСА_1 була продана невідомим людям. А саме 30.06.2022 року укладено договір купівлі-продажу, посвідчений Приморською державною нотаріальною конторою у місті Одеса. Новими співвласниками квартири стали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Підставою внесення запису є рішення державного нотаріуса Приморського державного нотаріальної контори у місті Одеса, Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_12 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 64033725 від 30.06.2022 року об 12:08:21.

Також в ході досудового розслідування стало відомо, що на час підписання договіру купівлі-продажу від 30.06.2022 року ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 проходила стаціонарне лікування у КНП «Одеська обласна психіатрична лікарня №2» OOP, а ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у Одеській обласній клінічній лікарні.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами є підстави вважати, що невстановленою на теперішній час особою було вчинено діяння, з метою незаконного оформлення права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим на теперішній час виникла процесуальна необхідність у арешті вказаного майна.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у ч. 2 другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі ч. 2 вищевказаної норми, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1)підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2)призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3)є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4)одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій статті 98 КПК України.

Підставою для арешту вказаного майна є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що майно є речовим доказом. Метою арешту вказаного майна є збереження речового доказу у кримінальному провадженні для забезпечення проведення подальшого досудового розслідування. Завданням арешту даного майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Ненакладення арешту на вищевказаний речовий доказ може негативно вплинути на подальший хід досудового розслідування та встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженню.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 32, 98, 110, 131, 132, 167, 170-175, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна, в матеріалах кримінального провадження за № 0000009 від 06.02.2023, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у спільній власності ОСОБА_10 РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_11 РНОК1П1 (треті особи, щодо майна яких вирішується питання про арешт), а саме на об`єкт нерухомого майна - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер 100) шляхом позбавлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 права на відчуження та розпорядження ним.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1