ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1660/22 Номер провадження 11-кп/814/840/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора представника потерпілого захисників обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000742 за апеляційними скаргами прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою щодо ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України, закрито кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закінченням після повідомлення особі про підозру строку досудового розслідування, передбаченого ст.219 КПК України.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку що двомісячний строк досудового розслідування після повідомлення ОСОБА_10 про підозру закінчився 13 січня 2022 року, а з обвинувальним актом до суду прокурор звернувся лише 26 травня 2022 року.

При цьому суд наголосив, що продовження строку досудового розслідування, зупинення та відновлення провадження, відкриття матеріалів досудового розслідування, а також складення обвинувального акта відбувалося після закінчення двомісячного строку після повідомлення про підозру.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу місцевого суду та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

При цьому зазначає, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було зупинено 15 травня 2019 року у зв`язку з розшуком підозрюваного ОСОБА_10 .

Наголошує, що фактичне відновлення досудового розслідування мало місце після затримання підозрюваного в порядку ст.191 КПК України 14 грудня 2021 року, про що слідчим внесено відповідні відомості до ЄРДР. Крім того, реєстром автоматично визначено строк досудового розслідування до 21 січня 2022 року з урахуванням раніше прийнятих у провадженні рішень щодо його руху.

Стверджує, що в період з 15 травня 2019 року до 14 грудня 2021 року не проводилось жодних слідчих дій, окрім тих, що спрямовані на встановлення місця знаходження підозрюваного, який перебуває у розшуку.

Звертає увагу, що слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 21 січня 2022 року.

Вказує, що 17 січня 2022 року першим заступником керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_12 винесено постанову про продовження строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 21 лютого 2022 року.

Зазначає, що слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова від 18 січня 2022 року продовжено ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 21 лютого 2022 року включно.

При цьому, будь-яких зауважень чи заперечень стосовно вказаного факту від учасників кримінального провадження не надходило.

В подальшому, ухвалою слідчого судді цього ж суду від 17 лютого 2022 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 21 травня 2022 року.

Зауважує, що в період з 02 до 25 травня 2022 року досудове розслідування у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 було зупинено.

Обвинувальний акт надійшов до місцевого суду 26 травня 2022 року, тобто за 18 днів до закінчення строків досудового розслідування.

Наголошує, що дане кримінальне провадження не підлягає закриттю на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, додатковим безпосереднім об`єктом посягання у якому є життя та здоров`я особи.

Звертає увагу на наслідки, що настали через вчинення обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень у виді смерті потерпілого.

Вказує, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення по суті знівельовано судовий контроль слідчого судді, який приймав рішення у даному кримінальному провадженні під час досудового розслідування. Також поза увагою суду залишилось те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі представник потерпілого просить скасувати ухвалу місцевого суду та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції за аналогічних мотивів.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та представника потерпілого на підтримання доводів апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого та його захисників, які вважали ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що передбачено п.3 ч.1 ст.409 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Положеннями п.5 ч.1 ст.3 КПК України передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст.219 КПК України визначено, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з п.10 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Як вбачається з матеріалів справи,у кримінальному провадженні №0000742 ОСОБА_10 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України.

Тому правильним буде визначення закріпленого в п.10 ч.1 ст.284 КПК України поняття «злочину проти життя та здоров`я особи», виходячи з інкримінованих фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а саме з огляду на те, чи виступають об`єктом цього злочину життя та здоров`я особи.

Таким чином, зважаючи на застосовану законодавцем юридичну техніку, поняття «злочин проти життя та здоров`я особи» у вказаній вище процесуальній нормі охоплює своїм змістом не тільки злочини, передбачені в розділі II Особливої частини КК України, а й інші склади злочинів, у яких додатковим об`єктом посягання є життя та здоров`я особи.

Правильність такого розуміння припису п.10 ч.1 ст.284 КПК України ґрунтується й на тому, що ця норма права не містить прямої відсилки до розділу II Особливої частини КК України «Кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи».

Також для правильного застосування норми п.10 ч.1 ст.284 КПК України обов`язково має враховуватись, з огляду на положення ст.12 КК України, й тяжкість відповідного злочину з об`єктом посягання (основним або додатковим) на життя та здоров`я особи.

При цьому, з огляду на те, що комплексне поєднання декількох об`єктів посягання надає кримінальному правопорушенню окремої якості, визначення тяжкості злочину має стосуватися діяння загалом як такого, що містить складний (ускладнений) склад кримінального правопорушення.

А тому, якщо з огляду на приписи ст.12 КК України та санкцію відповідної кримінально-правової норми злочин із додатковим об`єктом посягання у виді життя та здоров`я особи є тяжким чи особливо тяжким, то він для застосування положень п.10 ч.1 ст.284 КПК України охоплюється поняттям «тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2023 року у справі №932/8842/20 вважає, що саме такий правовий підхід відповідає позитивним зобов`язанням держави Україна стосовно захисту життя та здоров`я особи, які знайшли своє відображення у положеннях статей 3, 27 Конституції України, статей 2, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод й отримали відповідні роз`яснення у Рішенні Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016 (абз.1 п.3 мотивувальної частини) та рішеннях Європейського суду з прав людини (у справі «Чернега та інші проти України», №74768/10, §§158159, та низці інших рішень).

Враховуючи, що злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, є тяжким відповідно до ст.12 цього Кодексу таіз додатковим об`єктом посягання у виді життя та здоров`я особи, суд першої інстанції, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_10 не врахував вимоги закону і безпідставно застосував приписи п.10 ч.1 ст.284 КПК України для закриття даного кримінального провадження на цій підставі.

За таких обставин оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Отже, апеляційні скарги прокурора і представника потерпілих необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 412 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 липня 2022 року у кримінальному провадженні №0000742 щодо обвинуваченого ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4