Номер провадження 1-кп/741/108/23
Єдиний унікальний номер 741/1811/23
ВИРОК

іменем України

09 листопада 2023 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка кримінальне провадження, унесене до ЄРДР за № 0001076 від 08 серпня 2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка Носівського району Чернігівської області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, яку проходить на посаді механіка водія танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26 серпня 2022 року № 247 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду механіка водія танкового взводу танкової роти танкового батальйону цієї ж військової частини.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на солдата ОСОБА_4 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини.

У свою чергу, статтею 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV (із змінами) передбачено, що повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, вказаним Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-ХІV (із змінами), кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги.

У відповідності до вимог ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен знати та виконувати свої обов`язки і додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому; своєю поведінкою та старанністю подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Водночас у порушення вищевказаних вимог законодавства солдат ОСОБА_4 став на шлях злочинної діяльності, що виразилося при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», умисно, систематично вчинив психологічне насильство по відношенню до своєї матері громадянки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою проживає в одному будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої. Зокрема, ОСОБА_4 неодноразово, не маючи підґрунтя, вчиняв стосовно своєї матері, активні дії, виражені у словесних образах, погрозах, усних висловлюваннях на її адресу нецензурною лайкою, приниженні та залякуванні у спричиненні їй тілесних ушкоджень (побиття), чим викликав в останньої побоювання за свою безпеку та життя, спричинивши емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, та завдав шкоду її фізичному та психічному здоров`ю, що виразилося у формі погіршення стану здоров`я, пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, погіршення якості життя.

Так, 30 січня 2023 року близько 15:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань останньої, які виразились у втраті позитивних емоцій та відчутті емоційної невпевненості.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_4 дільничним офіцером поліції відділу поліції № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області за заявою ОСОБА_5 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2023 року його визнано винним у вчиненні домашнього насильства і притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який ним не сплачено.

Не ставши на шлях виправлення, 12 лютого 2023 близько 16:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , знову вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, що призвело до психологічних страждань останньої, які виразились у втраті позитивних емоцій та відчутті емоційної невпевненості.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_4 дільничним офіцером поліції відділу поліції № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області за заявою ОСОБА_5 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2023 року його визнано винним у вчиненні домашнього насильства і притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який ним не сплачено.

У подальшому 31 липня 2023 року близько 19:20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , знову вчинив психологічне насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме штовхав та ображав її нецензурною лайкою, що призвело до психологічних страждань останньої, які виразились у втраті позитивних емоцій та відчутті емоційної невпевненості.

За вказаним фактом стосовно ОСОБА_4 дільничним офіцером поліції відділу поліції № 1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області за заявою ОСОБА_5 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 02 серпня 2023 року його визнано винним у вчиненні домашнього насильства і притягнуто до адміністративної відповідальності та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який ним не сплачено.

Продовжуючи свої злочинні дії, 07 серпня 2023 року близько 21:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання: АДРЕСА_2 , вчинив стосовно своєї матері ОСОБА_5 умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні у її бік нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, внаслідок чого була заподіяна шкода її психічному здоров`ю, та призвело до психологічних страждань останньої, також до втрати позитивних емоцій та відчуття емоційної невпевненості ОСОБА_5 . Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до угоди про примирення, укладеної 20 вересня 2023 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001076 від 08 серпня 2023 року, сторони угоди дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ст. 126-1 КК України, щодо узгодженого покарання у виді арешту строком п`ять місяців з відбуванням на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Потерпіла ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтвердила факт укладення угоди про примирення з обвинуваченим, цілковите розуміння змісту і наслідків угоди, просила затвердити вищевказану угоду про примирення, призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання. Претензій до обвинуваченого не має. Додатково повідомила, що угода укладалася за її ініціативою, добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні дав показання, що винним себе визнає повністю, 20 вересня 2023 року між ним та потерпілою досягнуто примирення, про що свідчить укладена між ним та потерпілою угода про примирення. Йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, і просить суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, оскільки при її укладенні дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про примирення затвердити і призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання.

Заслухавши осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши зміст обвинувального акта та угоди про примирення, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

У відповідності до абзацу другого ч. 1 та ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Узгоджене в угоді про примирення покарання у виді арешту на строк п`ять місяців установлене в межах санкції ст. 126-1 Кримінального кодексу України з урахуванням ч. 2 ст. 60 КК України, яка гласить, що військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Перешкод для призначення узгодженого покарання судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що зміст дослідженої угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: в угоді про примирення зазначені їх сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищенаведеного, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що укладена між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про примирення підлягає затвердженню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 20 вересня 2023 року, укладену у кримінальному провадженні, унесеному до ЄРДР за № 0001076 від 20 вересня 2023 року, між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити йому узгоджене між сторонами угоди покарання у виді арешту строком 5 (п`ять) місяців з відбуванням на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, в Чернігівський апеляційний суд через Носівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання такої апеляційної скарги, вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії вироку, а учасникам, які не були присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Анатолій КРУПИНА