Справа № 455/1533/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/865/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року у м. Львові

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 06 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 06 липня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання:

за ч. 2 ст. 307 КК України - позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна;

за ч. 2 ст. 309 КК України - позбавлення волі на строк 1 рік.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 та ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 20.06.2022р. та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років та 1 місяць з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зараховано відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України до строку покарання строк його попереднього ув`язнення - а саме перебування його під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду з розрахунку де один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі за період з 16.08.2022р. по день набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, призначивши обвинуваченому більш м`який розмір покарання.

Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що оскаржуваний вирок не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, такий винесено за неповно з`ясованих обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, визнані судом обставини є недоведені. Стверджує, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, і за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.

Захисник вважає, що суд при призначенні покарання неналежним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, а також відсутність скарг за місцем проживання обвинуваченого та його позитивну характеристику. Також судом не враховано відношення ОСОБА_7 до вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Крім цього, місцевий суд не врахував молодий вік обвинуваченого та стан його здоров`я, зокрема, те, що ОСОБА_7 постійно хворіє та потребує постійної медичної допомоги. Звертає увагу, що відсутні обставини, які обтяжують покарання.

Вказує, що ОСОБА_7 за місцем свого проживання проживав один, батьки повмирали, і він самостійно здійснював догляд за будинком, підсобним господарством, підтримував будинок та прилеглу територію в належному стані, а сусіди характеризували його лише позитивно, як такого, що завжди міг допомогти, був ввічливим.

Апелянт вважає, що ОСОБА_7 призначено суворий термін покарання, який не сприятиме його виправленню, а навпаки морально-психологічно пригнітить і негативно вплине на нього.

Згідно оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу та місця, з метою подальшого збуту придбав фрагменти таблетки «Субітексу» з вмістом наркотичної речовини бупренорфіну, який зберігав при собі, та 24.06.2022 року, приблизно о 15:00 год., перебуваючи по вул. Івасюка в м. Хирів Самбірського району Львівської області, неподалік залізничного вокзалу, маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, незаконно збув громадянину ОСОБА_9 (особа зі зміненими анкетними даними) фрагменти таблетки «Субітекс», у якій, згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, виявлено бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, маса якого становить 0,0025 грам, за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 400 гривень. Після проведення оперативної закупки, ОСОБА_9 24.06.2022р. добровільно видав придбану наркотичну речовину працівникам Відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу та місця, з метою подальшого збуту придбав фрагмент таблетки «Субітексу» з вмістом наркотичної речовини бупренорфіну, який зберігав при собі, та 27.06.2022р., приблизно о 12:00 год., перебуваючи по вул. Івасюка в м. Хирів Самбірського району Львівської області, неподалік залізничного вокзалу, маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів, переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливих мотивів, незаконно збув громадянину ОСОБА_9 (особа зі зміненими анкетними даними) фрагмент таблетки «Субітекс», у якій згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів виявлено бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, маса якого становить 0,0026 грам, за що отримав від останнього грошові кошти в сумі 400 гривень. Після проведення оперативної закупки, ОСОБА_9 27.06.2022р. добровільно видав придбану наркотичну речовину працівникам Відділення поліції №1 Самбірського РВП ГУ НП у Львівській області.

Таким чином, ОСОБА_7 повторно вчинив незаконне придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу та місця, 11.07.2022 року, перебуваючи в м. Львів, незаконно придбав з метою подальшого збуту невстановленим досудовим розслідуванням жителям Самбірського району Львівської області десять таблеток білого кольору з маркуванням «ВВ» з вмістом наркотичної речовини бупренорфіну, які зберігав при собі, та о 17:30 год., цього ж дня, був доставлений працівниками Управління поліції охорони у Львівській області до Відділу поліції №2 Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області, що за адресою: м. Львів, проспект Червоної Калини, 66, де під час поверхневого огляду у нього було виявлено та вилучено десять таблеток білого кольору, у яких згідно з висновком експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів виявлено бупренорфін, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких обмежено, загальною масою 0,074 грам.

Таким чином, ОСОБА_7 повторно вчинив незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307 КК України.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи особою, яка протягом року після засудження за ч.1 ст.309 КК України, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів, для власного вживання, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, часу та місця, незаконно придбав речовину рослинного походження «Мак», яку незаконно зберігав за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 .

В подальшому, ОСОБА_7 , шляхом сушіння незаконно придбаних ним рослин маку для власного вживання, без мети збуту, які згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів є маковою соломою, яка відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальною масою у перерахунку на висушену речовину 1607,71 грам (6,44 г + 347,00 г + 1254,27 г), що згідно «Таблиці невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 року №188, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства охорони здоров`я № 2712 від 06.12.2021, відноситься до великих розмірів, незаконно зберігав їх за місцем свого проживання, які 16.08.2022р. було виявлено та вилучено під час санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_7 протягом року після засудження за ч.1 ст. 309 КК України вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просили таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційну скаргу сторони захисту, з огляду на безпідставність такої, зазначивши про законність, обґрунтованість та вмотивованість оскаржуваного судового рішення.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Згідно поданої апеляційної скарги сторона захисту вважає призначене ОСОБА_7 покарання надто суворим та просить призначити обвинуваченому більш м`який розмір покарання.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку дотримані.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання у цілому.

Перевіривши апеляційні доводи сторони захисту щодо призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів приходить до висновку, що призначене місцевим судом ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, відповідає вимога ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, при призначенні ОСОБА_7 покарання місцевим судом у повні мірі враховано ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які класифіковано як нетяжкий злочин та тяжкий злочини, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, свою вину визнав за ч. 2 ст. 309 КК України, а за ч. 2 ст. 307 КК України вини не визнав, те, що обвинувачений не перебуває під динамічним спостереженням у лікаря психіатра, однак перебуває під динамічним спостереженням лікаря нарколога, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем реєстрації проживає один, примусового лікування не потребує, а також відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З приводу апеляційних доводів захисника про наявність таких пом`якшуючих покарання обставин, як щире каяття та активне сприяння з боку обвинуваченого розкриттю кримінальних правопорушень, колегія суддів враховує таке.

Згідно даних обвинувального акту під час досудового розслідування не було встановлено обставин, які пом`якшують покарання.

За наслідками судового розгляду обвинувального акта місцевий суд також не встановив наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 обставин, які пом`якшують покарання, зокрема, його щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Щире каяття, характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею кримінального правопорушення, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, тощо.

Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, у проведенні швидкого, повного і неупередженого розслідування вчиненого кримінального правопорушення і судового розгляду.

Водночас, згідно матеріалів справи у судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав лише за ч. 2 ст. 309 КК України, а за ч. 2 ст. 307 КК України свою вину не визнав повністю, що і було враховано місцевим судом.

Крім цього, місцевий суд врахував, що по обвинуваченню за ч. 2 ст. 309 КК України, ОСОБА_7 при проведенні обшуку у його помешканні добровільно вказав слідчому на місце зберігання наркотичних засобів.

Однак, колегія суддів враховує, що згідно встановлених місцевим судом фактичних обставин кримінального провадження по усіх епізодах злочинної діяльності ОСОБА_7 у ході досудового розслідування так і не було встановлено обставин, часу та місця придбання обвинуваченим наркотичних засобів.

Таким чином, колегія суддів переконана, що наведені вище обставини у сукупності свідчать про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_7 таких пом`якшуючих покарання обставин, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Апеляційні доводи захисника про те, що місцевий суд не врахував дані про стан здоров`я обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки при призначенні обвинуваченому покарання місцевий суд врахував усі наявні у справі дані про стан здоров`я обвинуваченого та навів такі у своєму рішенні.

Будь яких інших даних щодо стану здоров`я обвинуваченого, які не були враховані місцевим судом при ухваленні оскаржуваного вироку, матеріали справи не містять.

Під час апеляційного розгляду також не представлено жодних інших даних щодо стану здоров`я обвинуваченого.

При цьому, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 , є особою молодого віку, однак ніде не працює та не займається суспільно-корисною працею.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи засудженим 20.06.2022р. вироком Старосамбірського районного суду Львівської області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, вже через чотири дні вчинив нове кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України, у межах санкцій цих статей, у повній мірі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Також місцевий суд обґрунтовано визначив обвинуваченому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України та остаточне покарання на підставі ч.1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України з урахуванням вироку Старосамбірського районного суду Львівської області від 20.06.2022р.

Отже, відсутні підстави вважати призначене ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України покарання у виді 8 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, явно несправедливим внаслідок суворості.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не містить правових підстав для зміни оскаржуваного вироку суду, а отже така визнається судом апеляційної інстанції необґрунтованою та до задоволення не підлягає.

Крім того, за наслідками апеляційного перегляду істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 06 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: