Справа№ 693/293/22
Провадження № 1-кп/693/88/23
УХВАЛА

іменем України

20.11.2023 року м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в особі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Севастополь, АР Крим, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3

адвокат ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

На розгляді Жашківського районного суду Черкаської області перебуває справа № 693/293/22 у кримінальному провадженні №000253, відомості про яке 15.12.2021р. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Прокурор звернувся до суду із вказаним клопотанням, в якому зазначив, що ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 14 грудня 2021 року близько о 16 год. 10 хв., знаходячись у приміщенні житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, в ході конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння смерті ОСОБА_6 , завдав йому два удари руками по обличчю, від чого він впав на підлогу, після чого наніс йому ще близько 10-15 ударів руками та ногами по тілу і обличчю, та за допомогою скляної пляшки, завдав 3 удари по голові, внаслідок чого ОСОБА_6 , відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 15.12.2021р. №436, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми без ушкодження кісток основи склепіння та лицевого черепа, забійних ран волосистої частини голови, обличчя, зовнішньої кровотечі, геморагічного шоку, від яких ОСОБА_6 помер.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в умисному протиправному заподіянню смерті іншій людині (вбивство), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Причетність ОСОБА_3 до вчинення даного кримінального правопорушення підтверджуються зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема, показаннями свідків, даними протоколів огляду місця події, даними протоколів огляду предметів, виносками експертиз тощо.

Підставою застосування (продовження) запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Прокурор зазначив, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

1) може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, так як він усвідомлює, що за вчинений злочин йому загрожує покарання на строк від семи до п`ятнадцяти років позбавлення волі, тому може залишити місце свого тимчасового проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, місце реєстрації ОСОБА_3 , а саме смт. Олександрівка Донецької області, на даний час являється тимчасового окупованою територією України, та його переїзд на дану територію з метою уникнення кримінальної відповідальності або є з інших причин може значно ускладнити в подальшому досудове розслідування. Усвідомлення даної обставини підозрюваним обґрунтовано посилює ризик виникнення в нього бажання уникнення кримінальної відповідальності, що, як наслідок, додатково вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду;

2) може незаконно впливати на свідків, понятих у цьому ж кримінальному провадженні, так як останньому із матеріалів кримінального провадження відомі їхні анкетні дані. Наявність вказаного ризику обумовлена тим, що свідки у даному провадженні: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , є односельцями підозрюваного та його знайомими, при тому, що він усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує та пов`язані з цим наслідки для себе, так як і усвідомлює можливість та реальну здатність різними шляхами впливати на бажання та ставлення вказаних свідків до прийняття ними рішень щодо повноти, доцільності (виходячи з конкретної життєвої ситуації, в якій опинився свідок під впливом можливої поведінки підозрюваного) для них давання показань під час досудового розслідування та судового розгляду, тому наявні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 може впливати на них шляхом умовлянь, погроз, примусу для того, щоб останні змінили свої показання на його користь або взагалі відмовились надавати об`єктивні показання чи сприяти досудовому розслідуванню та суду у встановленні всіх обставин, що мають значення у даному провадженні. Таким чином він матиме можливість уникнення або пом`якшення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

3) може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може виражатись у неявці за викликами до слідчого та прокурора з метою затягування досудового розслідування, а також невиконанням процесуальних обов`язків;

4) може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 122 КК України, які є злочинами проти життя та здоров`я людини, однак знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя людини, що свідчить про те, що ОСОБА_3 не зробив для себе належних висновків про суспільно небезпечні наслідки своїх вчинків, відповідність своєї поведінки правовим нормам, а також про зневагу до існуючих у суспільстві правил співжиття.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, він може уникати кримінального провадження та покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тому обрання відносно нього будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки, а без його участі, закінчити досудове розслідування у встановлені строки не буде можливості.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 зазначив, що з часу винесення попередньої ухвали нічого не змінилось.

Судом встановлено та не спростовано стороною захисту, що ОСОБА_3 постійного місця проживання на території підконтрольній Україні не має, як ВПО не обліковується. Власниця

житла, в якому він мешкав до моменту арешту, на теперішній час знаходиться за межами України, доступу до житла він не має.

Заслухавши доводи прокурора, думку адвоката, вивчивши матеріали, додані до клопотання, суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 без застосування застави, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У відповідності до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно п.п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, в

обвинуваченого відсутні соціальні зв`язки, відсутнє постійне місце роботи та проживання, проте місце постійної реєстрації знаходиться на території, тимчасово не підконтрольній українській владі, переїзд на яку може унеможливити подальший судовий розгляд, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.177, 183, 199 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 днів, тобто до 18 січня 2024 року включно.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню, однак може бути оскаржена в частині продовження строку дії запобіжного заходу в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 20.11.2023 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1