В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1458/23

Провадження № 1-кп/348/108/24

17 січня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Надвірна кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, працюючого по тимчасових заробітках, не одруженого, який на утриманні нікого не має, раніше судимого:

- вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.11.2011 за ч. 3 ст. 187, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.11.2018 за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільненого 27.08.2022 року у зв`язку із відбуттям покарання;

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив, в період не знятої і не погашеної судимості, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, який продовжено Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 на 90 діб, повторно вчинив новий умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 01.03.2023 близько 12 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_5 вживав спиртні напої разом із потерпілою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у приміщенні житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Під час розпивання спиртних напоїв, будучи у стані алкогольного сп`яніння потерпіла ОСОБА_7 заснула і у цей момент у обвинуваченого ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення майна останньої.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви на безпідставне збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, таємно викрав із задньої лівої кишені штанів потерпілої ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1000 гривень.

В подальшому обвинувачений ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив викладене в обвинувальному акті. У вчиненому розкаявся, зазначив, що шкодує про вчинене, обіцяв, що подібного більше вчиняти не буде. Суду пояснив, що 01.03.2023 близько 12 год. 00 хв. він вживав алкогольні напої разом із потерпілою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Коли потерпіла ОСОБА_7 заснула, він викрав із задньої лівої кишені штанів гроші в сумі 1000 гривень.Вважає, що причиною скоєння ним злочинів є вживання алкогольних напоїв. Просив не призначати йому суворе покарання, надати можливість виправитися та полікуватися.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду заяву, в якій просить кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 розглядати без її участі. Зазначила, що претензій будь-якого характеру до обвинуваченого не має. Збитки їй повністю відшкодовані. Просить суд обвинуваченого ОСОБА_5 суворо не карати.

Суд відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій сторонами не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, яке було скоєне обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння, особу обвинуваченого, спосіб його життя, історію правопорушень, його посередню характеристику за місцем проживання, те що він на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Також судом враховано думку потерпілої щодо призначення покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у вчиненому, та добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, щиро розкаявся перед судом та добровільно відшкодував завдані потерпілій збитки, в суді давав послідовні визнавальні показання.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Щодо застосування вимог ч.1 ст. 69 КК України суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Аналогічну позицію виклав Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року у справі № 629/2739/18, провадження №51-3479км20.

У ході розгляду даного кримінального провадження, судом не встановлено наявності обставин, які б свідчили про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Отже, підстав для застосування положень ст.69 КК України, як того просить сторона захисту, суд не вбачає.

Враховуючи викладене в сукупності, а також обставини справи, особу обвинуваченого, його процесуальну поведінку під час судового розгляду, тяжкість вчиненого злочину, а також те, що обвинувачений маючи непогашену судимість за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та знову вчинив злочин, суд дійшов до переконливого висновку, що за спрямованістю поведінки ОСОБА_5 не бажає стати на шлях виправлення та його виправлення та перевиховання обвинуваченого повинно відбуватися в умовах ізоляції від суспільства.

Зваживши на вказані обставини, суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст. 185 КК України. На думку суду дане покарання є необхідним і достатнім для можливого перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і що цілком відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Щодо запобіжного заходу, суд зазначає наступне:

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування та судового розгляду був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, останній раз ухвалою суду від 12 вересня 2023 року, строк дії якого сплив 11.11.2023. Таким чином, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на момент розгляду даного провадження - відсутній.

Разом з тим, враховуючи, що суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, суд вважає, що до вступу вироку в закону силу ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Таким чином, строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з 17.01.2024 року з 14 год. 00 хв., тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)» Міністерства юстиції України.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 17 січня 2024 року з 14 год. 00 хв., тобто з часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1