Номер провадження: 11-сс/813/121/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах захисту підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2023року відносно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червона Гребля, Чечельницького району Вінницької області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого головним інженером ТОВ «Укрмежбуд», депутата Одеської обласної ради, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України у кримінальному провадженні №0001094 від 24.06.2020 року,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2023року було задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Визначено розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 3700 (три тисячі сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 9930800 (дев`ять мільйонів дев`ятсот тридцять тисяч) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором надано матеріали (докази), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

- слідчий звернувся із клопотанням про продовження строку тримання під вартою поза межами строку досудового розслідування та з порушенням строку на звернення із таким клопотанням;

- органом досудового розслідування порушуються строки, визначені ст.28 КПК України, підозра, пред`явлена ОСОБА_7 необґрунтована, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває понад 3 роки, а підозрюваний перебуває під вартою понад 8 місяців;

- ризики, заявлені прокурором відсутні, а нові ризики не з`явились, 20.12.2023 року прокурором повідомлено про закінчення досудового розслідування, а тому ризики, на які посилається прокурор у клопотання взагалі припинили існування;

- підстави на які посилається слідчий у клопотанні є надуманими, а не здійснення певних слідчих дій лише вказує на зменшення ризиків та неналежного виконання органом досудового розслідування своїх обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Також адвокат зазначає, що слідчий суддя не прийняв до уваги того, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, сім`ю, є єдиним годувальником у багатодітній родині, позитивно характеризується.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Згідно частини 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України вказує, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону не дотримався, з огляду на наступне.

Згідно із приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що слідчий із клопотанням про продовження строку тримання під вартою звернувся поза межами строку, визначеного КПК України, оскільки строк тримання під вартою спливав 24.12.2023 року, а слідчий з клопотанням звернувся лише 21.12.2023 року, а тому таке клопотання підлягало поверненню, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, згідно матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.11.2023 року було задоволено клопотання слідчого та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави.

Вказана ухвала слідчого судді скасована ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.12.2023 року, клопотання слідчого задоволено частково, та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.12.2023 року, включно, в межах строків досудового розслідування. Визначений розмір застави, в розмірі 3700 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 9930800 гривень.

Прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 клопотання було подане до слідчого судді 19.12.2023 року (т. 3 а.с. 1) та призначено до розгляду на 21.12.2023 року, що свідчить про те, що клопотання було подане до суду за 5 днів до спливу строку тримання під вартою.

Таким чином, апеляційний суд не вбачає порушення прокурором при поданні клопотання вимог ч. 1 ст. 199 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків передбачених ч. 5 ст. 177 цього Кодексу.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що СУ Головного управління Національної поліції в Одеській області, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0001094 від 24.06.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 362, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 209 КК України.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття «обґрунтованої підозри», слідчий суддя, враховуючи ст. 8, 9 КПК, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 366 КК України, на даному етапі досудового розслідування є обґрунтованою та неодноразово перевірялась під час розгляду клопотань слідчого про застосування та продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні, в тому числі в апеляційному порядку.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії провадження, лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність вказаних вище ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу та не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки триває досудове розслідування, а відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом 1-ої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточну кваліфікацію дій ОСОБА_7 , дослідження цих документів у сукупності формують у слідчого судді та апеляційного суду внутрішнє переконання щодо того, що мали місце обставини, про які зазначається у клопотанні та що до їх вчинення може бути причетний ОСОБА_7 , тому колегія суддів дійшла висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд враховує, що в поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 фактично оскаржує причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів та кваліфікацію його дій, що не може бути предметом даного апеляційного провадження, так як досудове розслідування вже завершено та оцінка доказам буде надана під час судового розгляду провадження.

Доводи сторони захисту щодо неправильності або невідповідності кримінально-правової кваліфікації через зміну підозри та кваліфікації, а також закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_11 не свідчить про відсутність ознак складів злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.358, ч.4 ст.358, ч.3 ст.28, ч.2 ст.366 КК України. Більше того, апеляційний суд вважає, що у ході збирання доказів та їх оцінки у сукупності кримінальна кваліфікація діяння може змінюватися, залежно від встановлених обставин, однак правильність та достатність доказів на її підтвердження є предметом судового розгляду.

За таких обставин, висловлені стороною захисту твердження не змогли переконати у необґрунтованості підозри, пред`явленої ОСОБА_7 .

Колегія суддів враховує, що метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення названого ризику, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що в попередній ухвалі слідчого судді була встановлена лише наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в той час, коли на теперішній час прокурор в клопотанні зазначив про існування всіх п`яти ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційним судом встановлено наступне.

Так, під час розгляду клопотання слідчого встановлена наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, про що зазначено в ухвалі слідчого судді, який колегія суддів вважає доведеним, та який хоча дещо зменшився, однак не на стільки щоб можна було змінити запобіжний захід. Також, апеляційним судом приймаються до уваги характеристики ОСОБА_7 як депутата Одеської обласної ради, однак вони були враховані при застосуванні та продовженні відносно нього запобіжного заходу, проте за версією слідства, ОСОБА_7 , є визначальною дійовою особою у даній організованій групі, інкриміновані йому злочини вчиняв, в тому числі із використанням досвіду роботи у органах державної влади, а також репутації депутата Одеської обласної ради.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення по якому фактично закінчене досудове розслідування, однак триває ознайомлення учасників із матеріалами кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що ці обставини свідчать про можливість з боку підозрюваного незаконно впливати на свідків в його рамках, так як після відкриття матеріалів будуть відомі всі дані про їх особи.

В зв`язку з викладеним ризик, передбачений ч.1 п.3 ст. 177 КПК України, є доведеним, а також зазначені обставини свідчать, що заявлений ризик не зменшився.

Згідно ч.1 ст.194 КК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи викладене, а також надані прокурором матеріали, апеляційний суд вважає, що прокурором доведені обставини, викладені в п.п.1, 2 і 3 ч.1 ст.194 КК України, і вказаний запобіжний захід у виді тримання під вартою є відповідним, згідно ст.178 КК України, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному, а також тяжкості кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_7 та доходить висновку про неможливість запобігання ризику шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, не має.

Окрім того, згідно матеріалів провадження, у кримінальному провадженні необхідно ще скласти та вручити обвинувальний акт та ознайомити сторону захисту з матеріалами досудового розслідування.

Таким чином, апеляційний суд приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу, для запобігання встановленому ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та продовження його існування, у зв`язку з чим неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи захисника про те, що органом досудового розслідування порушуються строки, визначені ст.28 КПК України, а також доводи про те, що строки досудового розслідування на даний час спливли, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 не міг бути продовжений запобіжний захід.

Так, згідно реєстру судових рішень, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.08.2023 року задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_12 та продовжений строк досудового розслідування кримінального провадження №0001094 від 24.06.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358. ч.3 ст.362, ч.2 ст.364, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366, ч.3 ст.209, ч.2 ст.15 ч.2 ст.209 КК України до десяти місяців, тобто до 24.12.2023 року.

18.12.2023 року строк досудового розслідування завершено та сторонам наданий доступ до матеріалів кримінального провадження.

Таким чином, запобіжний захід продовжений у спосіб, передбачений положеннями КПК України, в межах строку досудового розслідування який складає 6 днів до його спливу, з моменту закінчення підозрюваним та стороною захисту ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, у строк якого не врахований відповідно до ч.3 ст.219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, в порядку, передбаченому ст.290 КПК України.

При цьому, апеляційний суд в межах розгляду даного провадження не може перевіряти обґрунтованість та законність ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.08.2023 року про продовження строку досудового розслідування кримінального провадження №0001094, що узгоджується з позицією, викладеною в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06.06.2023 року (справа № 489/6721/21), згідно якої, законодавець, позбавивши сторони права на апеляційне оскарження певних ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, не залишив сторони без засобів правового захисту від незаконних або необґрунтованих рішень слідчого судді. Закон надає можливість розглянути ці питання під час судового провадження, передбачивши у частині 3 статті 309 КПК, що щодо ухвал, які не оскаржуються під час досудового розслідування, можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження в суді. Суд, отримавши такі заперечення має їх розглянути під час підготовчого провадження або під час судового розгляду, в залежності від характеру поставленого питання, і прийняти вмотивоване рішення.

Що стосується доводів сторони захисту про можливість передачі підозрюваного ОСОБА_7 під особисту поруку депутатів Одеської обласної ради VІІІ скликання ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та депутата Одеської міської ради VІІІ скликання ОСОБА_17 , то вони є безпідставними, з огляду на таке.

У відповідності до вимог ч.3 ст.180 КПК України - передача під особисту поруку відбувається шляхом безпосереднього роз`яснення судом поручителю вимог ч.ч.3,4,5 ст.180 КПК України. Але, вказані депутати в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, та особисто не підтвердили суду своє бажання бути поручителями, про що було зазначено в заявах від їх імені. Крім того, заяви вказаних осіб не були у встановленому законом порядку подані до апеляційного суду безпосередньо останніми, а були надані захисником ОСОБА_8 .

Разом з тим, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги про непомірність визначеного слідчим суддею розміру застави, з огляду на таке.

Позиція Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, цілковито прослідковується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010 року, в якому судом зазначено, що при встановленні суми застави, яка перевищує платоспроможність обвинуваченого, слід враховувати тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, а також його професійне становище. Розмір застави, встановлений виключно з урахуванням майнового стану підозрюваного, не є достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій.

У клопотанні прокурором зазначається про продовження існування всіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчий суддя, порушивши вимоги діючого КПК України, не надав оцінки всім обставинам справи та не розглянув можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд вважає їх частково обґрунтованими, адже, продовживши строк тримання під вартою підозрюваного, слідчий суддя встановив наявність лише одного ризику, передбаченого ч.1 п.3 ст. 177 КПК України, тому повинен був розглянути питання щодо можливості зменшення розміру застави.

Також, апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_8 про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, неповнолітніх дітей на утриманні, позитивно характеризується за місцем проживання, отже має стійкі соціальні зв`язки.

Апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, які завдали державі та територіальній громаді збитків на суму 24588414,68 гривень, натомість, з урахуванням даних про особу підозрюваного, його майнового стану, наявність стійких соціальних зв`язків та утриманців, це свідчить про обставини, які можуть бути визнані достатніми для застосування більш м`яких альтернативних запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, а саме застави, яка забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків заставою.

Натомість, колегія суддів враховує, що застава, у межах розміру, визначеному для особи підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину не буде достатнім альтернативним запобіжним заходом, з огляду на встановлений розмір збитків, завданих державі, можливі приховані активи.

При цьому, на переконання апеляційного суду, щодо підозрюваного ОСОБА_7 можливо застосувати альтернативний захід у виді застави у розмірі 2900 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб для запобігання встановленому ризику, передбаченому статтею 177 КПК, з огляду на таке: підозрюваний понад 8 місяців перебуває під вартою; досудове розслідування закінчене та триває ознайомлення сторони захисту із матеріалами кримінального провадження; ризики, які раніше мали місце, зменшились у зв`язку з плином часу, а деякі з них відпали; слідчим суддею та колегією суддів встановлено існування у підозрюваного соціальних зв`язків, які дещо послаблюють ризик переховування.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст. ст. 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах захисту ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді передачі підозрюваного на поруки депутатів Одеської обласної ради VІІІ скликання ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та депутата Одеської міської ради VІІІ скликання ОСОБА_17 .

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.12.2023 року відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.28 ч.2 ст.366 КК України у кримінальному провадженні №0001094 від 24.06.2020 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «ОСІ» МЮ України на 60 днів та обчислювати з 22.12.2023 року, але в межах строку досудового розслідування який складав до його спливу 6 днів, з моменту закінчення підозрюваними та стороною захисту ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, у строк якого не враховувати відповідно до ч.3 ст.219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування кримінального провадження, в порядку, передбаченому ст.290 КПК України.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 , обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 2900 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 8781200 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA1086720, код отримувача (ЄДРПОУ) - 42268321, банк отримувача - ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО): 820172, з призначенням платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_7 , згідно ухвали Одеського апеляційного суду від 11.01.2024 року по справі № 947/20110/22 (судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ).

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до органу досудового розслідування або суду за першою вимогою;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками з обставин скоєння кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_18 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4