Провадження № 1-кс/947/197/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , представника власника майна ПП «Мальта» адвоката ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за клопотанням слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погодженим керівником Білгород-Дністровської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000062 від 16.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з поданого клопотання, СУГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000062 від 16.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Процесуальне керівництво у зазначеному кримінальному проваджені здійснюється Білгород-Дністровською Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

У клопотанні слідчий зазначає про те, що службові особи одного із військових формувань, діючи за попередньою змовою із суб`єктами господарювання, у період дії воєнного стану на території України у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, організували схему із заволодіння грошовими коштами державного бюджету під час закупівлі дров на потреби Збройних сил України.

26.12.2023 року на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 25.12.2023 року, в період часу з 12 год. 10 хв. до 23 год. 23 хв., працівниками правоохоронних органів був проведений обшук в нежитлових приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено майно перелік якого зазначено у клопотанні.

Слідчий у клопотанні зазначає, що вилучене під час обшуку майно є речовими доказами та може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому слідчий за погодженням з прокурором, з метою забезпечення збереження вилученого майна в якості речових доказів, звертається до слідчого судді із клопотанням про його арешт.

У судовому засіданні

Слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 зазначила, що не заперечує проти розгляду клопотання за участю у судовому засіданні лише представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та представника власника майна ПП «Мальта» адвоката ОСОБА_6 , без участі інших власників майна.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти розгляду клопотання за участю слідчого, зазначивши про те, що подавати клопотання про арешт майна третьої особи має тільки прокурор, а не слідчий. Також, звернула увагу на те, що органом досудового розслідування не повідомлено усіх власників майна про розгляд клопотання, не зазначено їх дані у клопотанні, чим порушено права власників.

Представник власника майна ПП «Мальта» адвокат ОСОБА_6 підтримав думку адвоката ОСОБА_5 .

Прокурор Білгород-Дністровської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, про причини неявки слідчого суддю не повідомив.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання належним чином.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10 також у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та матеріали додані в його обґрунтування, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність повернення даного клопотання прокурору для усунення недоліків з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На переконання слідчого судді клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, з огляду на наступні обставини.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

В порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, слідчим не було зазначено відповідне обґрунтування необхідності накладення арешту на вилучене майно, зокрема, не було доведено його відношення до розслідуваного к/п № 0000062 від 16.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та яким чином зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України для речових доказів.

Слідчий у клопотанні визначив метою накладення арешту на вказане вилучене майно його збереження як речових доказів, хоча при цьому конкретно мету та правову підставу арешту майна не обґрунтував, а лише поверхово послався на положення ст. 170 КПК України, які загалом визначають поняття арешту майна.

Клопотання окрім процесуальних документів про визначення уповноважених осіб у кримінальному провадженні, повідомлення про виявлення ознак кримінального правопорушення, копії протоколу обшуку, копії ухвали слідчого судді на підставі якої був проведений обшук та постанови про визнання вилученого майна речовими доказами, не містить документів, які б обґрунтовували доводи клопотання.

Крім цього, у судовому засіданні було виявлено, що органом досудового розслідування не було встановлено усіх власників тимчасово вилученого майна, належність майна конкретним особам та не зазначено контакті дані таких осіб, що позбавляє слідчого суддю можливості викликати їх у судове засідання з метою забезпечення їх прав.

Окрім цього, відповідно до вимог ст. 171 КПК України слідчий належним чином не мотивувала своє клопотання стосовно того, який зв`язок є між кримінальним правопорушенням, яке розслідується та майном яке належить третім особам.

Слідчий суддя позбавлений можливості встановити з яких причин наразі вилучене майно необхідне органу досудового розслідування для огляду та чому слідчий вважає, що при його огляді буде можливе виявлення інформації, яка може мати значення для встановлення обставин імовірного вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження.

Вказані обставини позбавляють слідчого суддю можливості в повній мірі дослідити обставини, якими обґрунтовані доводи клопотання та прийняти рішення по суті.

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення клопотання про арешт майна прокурору для усунення вказаних в ухвалі слідчого судді недоліків, надавши для цього прокурору строк 72 години з моменту отримання копії цієї ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-172, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене керівником Білгород-Дністровської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_8 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000062 від 16.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1