ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000127 від 24.05.2023 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2023 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Легніца Республіки Польща, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта повна загальна середня, неодруженого, непрацюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз - вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 01.11.2017 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26.10.2018 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання (22.03.2022 року звільнено з місць позбавлення волі);

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

УСТАНОВИЛА:

Вироком Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та за його вчинення призначено йому покарання у виді у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі 717 (сімсот сімнадцять ) гривень.

До набрання вироком законної сили залишено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 визначено відраховувати з моменту його затримання у зв`язку із зверненням даного вироку до виконання.

ЄУНСС: 717/1154/23 Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_7

НП: 11-кп/822/437/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Вирішено долю речових доказів.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, ОСОБА_6 19.05.2023 року приблизно о 17 годині, перебуваючи в біля магазину «Аміра», що розташований за адресою: смт. Кельменці вул. Бессарабська, 52, Дністровського району Чернівецької області, в умовах воєнного стану, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, повторно, викрав бувший у використанні мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9a» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку експерта за №СЕ-19/126-23/4604-ТВ від 29.05.2023 становить 1 805,67 грн, із чохлом до даного телефону, вартістю 50 грн та сім-карткою мобільного оператора «Vodafone» за № НОМЕР_3 вартістю 150 грн, який належав потерпілому ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому скориставшись викраденим мобільним телефоном, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів через мобільний додаток «Приват 24» викрав грошові кошти в сумі 2 713,57 грн, із банківської картки, яка належать ОСОБА_8 шляхом їх перерахування на банківську картку, яка належить ОСОБА_9 , і в подальшому отримав кошти за допомогою банківського терміналу «Приватбанку», який розташований за адресою: вул. Бессарабська 48, смт. Кельменці Дністровський район Чернівецька область, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 4 719,24 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що він не заперечуючи правової кваліфікації своїх дій та доведеності його вини у скоєному кримінальному правопорушенні, просить оскаржуваний вирок змінити, пом`якшивши призначене йому покарання та застосувати до нього вимоги ст.ст. 69, 75 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що суд при призначенні йому покарання не врахував, що він щиросердечно зізнався в скоєному злочині, співпрацював із слідством.

Зазначав, що він зрозумів свою провину та щиро кається у вчиненому.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг та заперечень не надходило.

Обвинувачений ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_10 , та потерпілий ОСОБА_8 будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, до апеляційного суду не з`явилися та не повідомили суд про поважність причин їхньої неявки, що у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає подальшому судовому розгляду апеляційної скарги обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти апеляційної скарги, вважавши вирок районного суду законним та обґрунтованим, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України в поданій апеляційній скарзі не заперечуються, таким чином колегія суддів не переглядає та не наводить доводів на їх підтвердження.

Обвинуваченим ОСОБА_6 оскаржується, зокрема, правильність призначеного йому покарання.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що воно обрано згідно загальних принципів призначення покарання та у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України та роз`яснень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме: з врахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме меті покарання, передбаченій ст. 50 КК України, з яким погоджується і колегія суддів.

Твердження в апеляційній скарзі апелянта про можливість пом`якшення призначеного йому покарання, є неспроможними та такими, що не заслуговують на увагу.

Суд виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким, умисним, корисливим кримінальним правопорушенням проти власності, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини, за місцем проживання характеризувався позитивно.

Обставинами, які у відповідності до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, районним судом встановлено: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, районним судом встановлено не було.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, відношення обвинуваченого до вчиненого, поведінки ОСОБА_6 до і після вчинення злочину, суд вважав, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства та вважав, що позбавлення волі є тією мірою покарання яка необхідна для виправлення та перевиховання ОСОБА_6 .

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції цілком обґрунтовано та мотивовано призначив покарання, у виді позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами обвинуваченого про пом`якшення покарання, судова колегія також виходить з позиції Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ), практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується, як джерело права.

Так, у справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява №10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, який ніде не працює, відсутність у нього міцних соціальних зав`язків, спосіб вчинення злочину, та відношення обвинуваченого до вчиненого, колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції інкримінованого йому кримінального правопорушення, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, що відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а тому підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання, про яке йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Апеляційний суд погоджується з прийнятим рішенням та вважає, що підстав для пом`якшення покарання, як того просить апелянт, відсутні.

Підстав вважати, що призначене ОСОБА_6 покарання є явно несправедливим через суворість або призначеним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд не вбачає.

При цьому, колегія суддів зауважує, що приписи ст. 69 КК надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину».

На переконання апеляційного суду зазначені в апеляційній скарзі обставини істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та вже були належним чином враховані районним судом, як при встановленні особи обвинуваченого, так і у своїй сукупності були взяті до уваги при призначенні обвинуваченому міри покарання, а тому не можуть слугувати підставою для пом`якшення покарання в апеляційній інстанції.

Інших обставин, ніж ті з урахуванням яких суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, до апеляційного суду не надано.

Судом першої інстанції та судовою колегією апеляційного суду, не встановлено підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Кельменецького районного суду Чернівецької області від 26 вересня 2023 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя доповідач: Судді

____________ _______________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3