ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001551 від 18 серпня 2021 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в сел.Пасічне, Олександрівського району, Донецької області, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, офіційно не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 28.11.2017 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.3 ст. 186 КК України строком на 5 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2021 року приблизно о 21 год. 30 хв., ОСОБА_4 , знаходився у дворі будинку АДРЕСА_3 . Перебуваючи у вищезазначеному дворі, ОСОБА_4 приблизно об 22 год.00 хв. підійшовши до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 побачив у малолітнього ОСОБА_5 на шиї срібний ланцюжок разом з хрестиком, після чого у ОСОБА_4 виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, а саме: срібного ланцюжка та срібного хрестика, загальною вартістю 2187 гривень, 61 копійки.

Реалізуючи свій злочинний намір, будучі впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та сусідських дітей поруч не було, інші громадяни не усвідомлювали протиправний характер його дій, а малолітній ОСОБА_5 не усвідомлював злочинність вказаного діяння, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, узяв срібний ланцюжок з шиї малолітнього ОСОБА_5 , довжиною 45 сантиметрів із застібкою 925 проби, вагою 7,715 грамів разом з срібним хрестиком розміром 2Х1,6 см, 925 проби, вагою 1,679 грами, та сховав його до кишені, після чого, вийшов з території двору будинку АДРЕСА_3 , розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 здійснив повторне, таємне викрадення чужого майна, яке належить малолітньому ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: срібний ланцюжок довжиною 45 сантиметрів із застібкою 925 проби, вагою 7,715 грамів разом з срібним хрестиком розміром 2Х1,6 см, 925 проби, вагою 1,679 грами вартістю 2187 гривень, 61 копійки, спричинивши матеріальну шкоду на зазначену суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, постанову щодо речових доказів та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у повторному викраденні чужого майна ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2ст.185 КК України.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2ст.185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше судимий, міцних соціальних зв`язків не має, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є вчинення злочину, щодо малолітньої дитини.

Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді арешту у межах санкції ч.2 ст.185 КК України. Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349,370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: ланцюжок з металу срібного кольору довжиною 45 см із застібкою на якій видавлено клеймо опробування «Х925 із зображенням герба України» та надписом ХАЕ7, а також хрестик з металу срібного кольору розміром 2х1,6см на кільці якого розміщено клеймо опробування «Х925 із зображенням герба України» та надписом ХАЕ6 повернути власнику за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1