Справа № 459/1995/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/924/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 04 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави ОСОБА_7 ,-

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 04.11.2023 включно.

На дану ухвалу захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 04 червня 2023 року про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60днів скасувати та звільнити з під варти ОСОБА_7 . Обрати менш тяжкий запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що підстав для продовження найтяжчого запобіжного заходу обвинуваченому не має, клопотання сторони обвинувачення є необґрунтованим, а відповідно ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу є безпідставна та необґрунтована.

Зауважує, що відносно ОСОБА_7 можна застосувати менш тяжкий запобіжний захід, зокрема у вигляді домашнього арешту, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання на АДРЕСА_1 , де він проживає зі своєю матір`ю, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікується по програмі замісної терапії, має важкі інфекційні захворювання та перебуває на обліку «Д» в кабінеті «Довіра» та приймає антивірусне лікування.

Підкреслює, що вказані обставини свідчать про відсутність ризиків та абсолютну достатність убезпечення від можливих ризиків за допомогою запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вказує, що при обранні запобіжного заходу не було взято до уваги те, що ОСОБА_7 є особою молодого віку, має постійне місце проживання, має постійне місце реєстрації, має важкі інфекційні захворювання, на обліку в лікаря психіатра не перебуває, знаходиться на лікуванні від наркозалежності. Під вартою перебуває вже майже 2.5 років. Ключовий свідок по справі ОСОБА_9 , який нібито був закупником, помер, про що ствердив прокурор і відмовився від допиту цього свідка, тому жодних підстав ризику впливу на свідка, на яку посилається прокурор не має.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий суддя в порушення вимог КПК не вказав, обставини які унеможливлюють та є винятковими щодо застосування найбільш важчого запобіжного заходу та неможливості застосувати менш важчий запобіжний захід.

Вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання повністю виключають усі заявлені прокурором можливі ризики.

Заслухавши доповідача, виступ захисника адвоката ОСОБА_6 про задоволення поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 щодо залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Встановлено, що на розгляді у Червоноградського міського суду Львівської області перебуває кримінальне провадження № 0000368 від 08 травня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначеним розміром застави, вірно врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, перебуваючи на свободі, останній може ухилитися від суду та продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобіганні ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки, наведені ризики, можуть бути розцінені ним менш небезпечним, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Так, на переконання колегії суддів, обраний судом запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумності, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_7 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави.

Дійшовши правильного висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суддя, навів в ухвалі достатні обгрунтування щодо визначеного розміру застави, який на переконання колегії суддів, обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для нього необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апелянта правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

За таких обставин, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвала Червоноградського міського суду Львівської області від 04 вересня 2023 року про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Доводи захисника щодо необґрунтованості ухвали є безпідставними, оскільки судом було належним чином перевірено та досліджено матеріали клопотання, дані, які характеризують особу обвинуваченого, а також мотивовані висновки та наведені обґрунтовані підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника обвинуваченого, про застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалами при обранні запобіжного заходу та подальшого продовження його строку, не зменшились.

Ухвала суду про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог адвоката не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 04 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4