Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/141/2024 Справа № 553/3360/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 від 19.02.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова-Парафієвка Кигичівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 19.02.2022 приблизно о 03:20 годині, знаходячись на першому поверсі спільного коридору за адресою: АДРЕСА_3 , де останній тимчасово винаймав кімнату зі своїм товаришем ОСОБА_6 , в ході конфлікту, який раптово виник на ґрунті та з мотивів особистих неприязних відносин з останнім, реалізуючи свій злочинний намір та мету, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, взявши в праву руку кухонний ніж, який знаходився в кімнаті, підійшов до ОСОБА_6 , та, стоячи навпроти останнього обличчям до обличчя, на відстані витягнутої руки, наніс один удар ножем в область живота ОСОБА_6 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого до черевної порожнини колото-різаного поранення, що ушкодило шкіру, ПЖК, м`язи й петлі тонкого кишківнику, що, відповідно до висновку судово-медичного експерта, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, тим самим ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не визнав, при цьому пояснив, що проживав в хостелі за адресою: АДРЕСА_3 , в кімнаті № 6. Вхід в хостел вільний, консьєрж відсутній, вхідні двері у хостел та двері кімнат постійно відчинені. Зауважив, що раніше перебував у дружніх відносинах з потерпілим, надавав йому гроші, оскільки останній не працював. 19.02.2022 року ОСОБА_4 вживав алкогольні напої разом із ОСОБА_7 та ще одним чоловіком, ім`я якого не пам`ятає, потім вони пішли в «Посад», ОСОБА_6 почав чіплявся до перехожих та ОСОБА_4 робив йому зауваження. Крім того, ОСОБА_6 висловлював претензії ОСОБА_4 за куртку, яку останній нібито пошкодив. Коли ОСОБА_4 разом із іншими особами повернувся в хостел та ліг спати, ОСОБА_6 залишився біля магазину. Крім того, обвинувачений зауважив, що жив у кімнаті № 6, а потерпілий жив у кімнаті № 5. ОСОБА_4 пояснив, що спав, коли ОСОБА_6 почав його піднімати та стягувати з ліжка з претензією з приводу пошкодженої куртки, в кімнаті було темно. ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 опинились в коридорі, останній виражався нецензурною лайкою, кричав та лаявся, в цей час із рукава куртки ОСОБА_6 випав ніж. В результаті боротьби вони впали на підлогу, при цьому ОСОБА_4 намагався схопити ніж, щоб ОСОБА_6 його не взяв, й, коли підводився вирвав свою руку і в момент повороту - ОСОБА_6 наткнувся на ніж. ОСОБА_6 ойкнув та почав втікати, кров ОСОБА_4 не бачив. Потім, ОСОБА_4 викинув ніж у вікно, яке було у ванній кімнаті та пішов за потерпілим, перевірив його кімнату, проте не зміг знайти останнього та пішов до себе у кімнату. Крім того, обвинувачений зазначив, що не мав умислу спричинити потерпілому будь-яких ушкоджень. Також, ОСОБА_4 пояснив, що, як в його кімнаті, так і в кімнаті ОСОБА_6 проживали 4 особи, які в момент подій перебували у своїх кімнатах та спали, очевидці подій відсутні, в коридор ніхто не виходив. Крім того, ОСОБА_4 просив перекваліфікувати його дії на ст. 128 КК України - злочин, вчинений з необережності.

Незважаючи на невизнання провини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість повністю доводиться нижченаведеними, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події з ілюстративним матеріалом до нього (а.с.42-47, т. 2), проведеного 19.02.2022 року за участю понятих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з якого вбачається, що було оглянуто приміщення «Хостелу», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, буд. 30, вхід до якого здійснюється з тильної сторони будинку, вхід здійснюється через металеві двері, які оснащені врізним замком, при вході до приміщення, підіймаєшся по сходам, праворуч вкінці коридору з правого боку розташовується санвузол, при вході до якого з правого боку, біля унітазу на підлозі - сліди РБК, також вказана кімната оснащена металопластиковим вікном, яке на момент огляду було відчинено, у вказаному приміщенні усього 7 кімнат, оснащених ліжками, стільцями та столами, у будь-яких інших кімнатах та зонах загального доступу слідів або предметів виявлено не було, під вікном на вулиці на відстані приблизно 2 метри від вікна санвузла на землі лежить ніж з пластиковою рукояткою білого кольору, загальна довжина приблизно 20 сантиметрів, довжина леза приблизно 10 сантиметрів та рукоятки 10 сантиметрів, будь-яких інших слідів або предметів виявлено не було, на вищевказаному ножі маються сліди РБК;

- висновком експерта № 09-344/2022 від 17.06.2022 (а.с.32-34, т.2), в якому експертом зазначено, зокрема, те, що, відповідно наданої медичної документації, на момент госпіталізації 19.02.2022 року об 03.50 БШМД-507/901 КНП «МКБЛ № 17» ХМР, де після клінічного, лабораторних та інструментальних обстежень, а також оперативного втручання, у ОСОБА_6 було встановлено проникаюче колото-різане поранення до черевної порожнини, яке бере свій початок раною в лівій здухвинній (рус.-подвздошной) ділянці розмірами «...до 4 см завдовжки і 0,5 см завширшки...». Далі по ходу раньового каналу дане поранення, ушкоджує шкіри, ПЖК, м`язи й петлі тонкого кишківнику. З приводу чого 19.02.2022 року було проведено оперативне втручання, згідно протоколу «Операция № 122»: виконана лапаратомія, проведена ревізія органів черевної порожнини, зшивання ран тонкого кишківнику та встановлення дренажу. Це ушкодження утворилися від ударної травматичної дії гострого предмету, який мав колюче-ріжучі властивості, але індивідуальні особливості цього предмету не відобразились в пошкодженні або відсутній їх опис у наданій медичній документації. Виходячи із об`єктивних судово-медичних даних, невиключена можливість отримання колото-різаного поранення такого характеру ножем, наданим на дослідження (так як за своїми травмуючими властивостями ніж відноситься до гострого предмету, який має колото-ріжучі властивості);

Таким чином, судом вказані докази приймаються до уваги як належні та допустимі докази, а також враховується, що сторонами не оспорювався факт спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 ножем, вилученим з місця огляду події 19.02.2022 року.

Крім того, як вбачається з протоколу допиту потерпілого з відеофіксацією його проведення (а.с. 68-71, т. 2), проведеного 20.02.2022 року під час досудового слідства, потерпілий ОСОБА_6 тимчасово мешкав в хостелі за адресою: АДРЕСА_3 . Так, 19.02.2022 року потерпілий разом із знайомими ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ще одним чоловіком, ім`я останнього не пам`ятає, відпочивали на території Слобідського району та вживали алкогольні напої. Приблизно о півночі біля магазину «АТБ» у ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник конфлікт, в наслідок чого вони почали штовхатись, та ОСОБА_4 поравав куртку ОСОБА_6 , в цей час перехожі почали їх рознімати. Причину конфлікту потерпілий назвати не зміг. Після цього, ОСОБА_10 пішов до хостелу, де вони спільно із потерпілим мешкали. Через деякий час, приблизно до 03:00 год., більш точний час потерпілий вказати не зміг, останній повернувся до хостелу та відкрив двері кімнати ОСОБА_10 та попрохав його вийти, після чого ОСОБА_6 почав ОСОБА_4 штовхати та запитав причини пошкодження куртки. В цей час ОСОБА_6 відчув гостру біль в животі посередині та зрозумів, що ОСОБА_10 наніс йому удар ножем. Коли ОСОБА_10 наніс потерпілому удар ножем, він стояв до потерпілого обличчям. Після завданого удару, ОСОБА_6 почав шукати допомогу, після цього потерпілий нічого не пам`ятає. Крім того, потерпілий вказав, що ніж належав ОСОБА_10 , оскільки, як він раніше бачив, ОСОБА_10 цим ножем готував їжу.

Оцінюючи даний доказ щодо його належності та допустимості, суд приймає до уваги, що станом на час розгляду справи потерпілий ОСОБА_6 помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 19.04.2020 року (т.2, а.с.65-66).

Так, відповідно до вимог п.1 ч. 3 ст. 97 КПК України, суд має право визнати неможливим допит особи, якщо вона: відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу.

Таким чином, суд визнає неможливим допит потерпілого під час судового розгляду в наслідок його смерті.

Так, згідно вимог ч. 2 ст. 97 КПК України, суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

Отже, при прийнятні рішення щодо належності та допустимості доказу, суд враховує, що показання потерпілого ОСОБА_6 , надані під час досудового слідства, мають вагоме значення для встановлення об`єктивної істини в даній справі та обставин, що мають значення для кримінального провадження й підлягають доказуванню. При цьому, суд приймає до уваги обставини надання первинних пояснень потерпілим під час досудового слідства слідчому , які викликають довіру щодо їх достовірності, оскільки, як вбачається з відеофіксації допиту, потерпілим надавались вільні покази, без застосування до нього будь-якого фізичного або морального впливу. Також, суд приймає до уваги переконливість відомостей щодо факту надання первинних пояснень потерпілим, зафіксованих за допомогою відеозапису та співвідношення їх з іншими доказами в цій справі.

Крім того, при оцінці даного доказу, суд приймає до уваги заяву потерпілого ОСОБА_6 про притягнення до кримінальної відповідальності особи, який 19.02.2022 р., приблизно о 03:00 год., за адресою: м. Харків, вул. Танкопія, 30, наніс йому один удар ножем в живіт (т.2, а.с.67).

Таким чином, для з`ясування всіх обставин справи, враховуючи неможливість допиту потерпілого ОСОБА_6 в судому засіданні в зв`язку з його смертю, та, з огляду на те, що суд не має сумніву в правдивості показань потерпілого, наданих під час досудового слідства, з метою повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи, суд приймає до уваги даний доказ та визнає належним та допустимим доказом в цій справі.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) підтверджується іншими доказами:

- протоколом проведення слідчого експерименту з відеофіксацією його проведення (а.с. 52-56, т. 2) від 21.02.2022 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , з якого вбачається, що 18.02.2022, приблизно о 18:00, він повернувся додому з роботи і в цей час ОСОБА_11 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 відпочивали та вживали спиртні напої, після чого вони відправились до магазину «Посад» та відпочивали на подвір`ї біля лавочки. Потім, у ОСОБА_11 виник конфлікт з невідомими йому особами, згодом він відправився до місця мешкання, а ОСОБА_11 залишився. Через деякий час, коли він перебував в кімнаті, ОСОБА_11 відчинив двері та попрохав вийти його до коридору, де між ним та ОСОБА_11 виник конфлікт. Денис провокував його, ображав нецензурною лайкою, погрожував, після чого накинувся на нього, відштовхнув та кинувся з кулаками, намагався завдати удар, але він відхилився, з метою самозахисту він відштовхнув ОСОБА_11 та махнув ножем, щоб він не підходив до нього та випадково зачепив ОСОБА_11 ножем по животу, умислу на поранення ОСОБА_11 не мав, в момент заподіяння удару вони стояли друг напроти друга обличчям до обличчя. Ніж до цього він взяв на підлозі кімнати та діяв з метою самооборони.

- висновком експерта № 09-340/2022 від 17.06.2022 (а.с.31, т.2), згідно якого, відповідно наданої медичної документації, на момент госпіталізації 19.02.2022 року об 03.50 БШМД-507/901 КНП «МКБЛ № 17» ХМР, де після клінічного, лабораторних та інструментальних обстежень, а також оперативного втручання, у ОСОБА_6 було встановлено проникаюче колото-різане поранення до черевної порожнини, яке бере свій початок раною в лівій здухвинній (рус.-подвздошной) ділянці розмірами «...до 4 см завдовжки і 0,5 см завширшки...». Далі по ходу раньового каналу дане поранення, ушкоджує шкіри, ПЖК, м`язи й петлі тонкого кишківнику. З приводу чого 19.02.2022 року було проведено оперативне втручання, згідно протоколу «Операция № 122»: виконана лапаратомія, проведена ревізія органів черевної порожнини, зшивання ран тонкого кишківнику та встановлення дренажу. Це ушкодження утворилися від ударної травматичної дії гострого предмету, який мав колюче-ріжучі властивості, але індивідуальні особливості цього предмету не відобразились в пошкодженні або відсутній їх опис у наданій медичній документації. Стосовно строку утворення даної травми, виходячи із даних наданої медичної документації, вона могла бути отримана не пізніше дати звернення в лікувальний заклад, де й встановлена, а саме 19.02.2022 року об 03.50 год. За ступенем тяжкості встановлене у ОСОБА_6 проникаюче до черевної порожнини колото-різане поранення, що ушкоджує шкіру, ПЖК, м`язи й петлі тонкого кишківнику - відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (відповідно до п.п. 2.1.1.«а», 2.1.2, 2.1.3. «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року). В провадження судово-медичного експерта не було надано результати судово-токсикологічних експертиз (з метою виявлення алкоголю у крові та сечі), однак у наданій медичній документації є відмітки: «Алкогольне сп`яніння неуточнене» та «Від хворого запах алкоголю»;

- висновком експерта № 09-342/2022 від 17.06.2022 (а.с.23-25, т.2), відповідно до якого, окрім підсумків, викладених у висновку експерта № 09-340/2022 від 17.06.2022, зазначено, що у своїх показаннях, викладених під час допиту від 20.02.2022 року, потерпілий ОСОБА_6 , не зазначає конкретну анатомічну ділянку, що піддавалась травматизації, а також не вказує на конкретний напрямок ножа та його положення відповідно вісі координат. Зазначений ним факт травматизації «наніс мені удар ножем» не виключає можливість отримання встановленого колото-різаного поранення від ударного травматичного впливу гострим предметом.

Дані докази є належними та допустимими, такими, що узгоджуються між собою та з іншими доказами, зібраними та дослідженими в ході досудового та судового слідства.

Під час досудового слідства та судового розгляду обвинуваченим було викладено свою версію подій, що відбулись 19.02.2022 року, а саме - потерпілий сам наткнувся на ніж, а також думка обвинуваченого ОСОБА_4 щодо застосування невірної кваліфікації його дій, в зв`язку з тим, що злочин ним вчинений з необережності. Вказані пояснення суд оцінює критично, оскільки дані обставини не знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Так, 21.07.2022 року під час досудового слідства був проведений слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_4 , судово-медичного експерта ОСОБА_13 , з протоколу проведення слідчого експерименту з ілюстративним матеріалом до нього та з відеофіксацією його проведення (а.с.57- 64, т. 2) вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 погодився відтворити події 19.02.2022 та пояснив, що 19.02.2022, приблизно об 20:00, після спільного ходіння до магазину у нього виникла суперечка з ОСОБА_6 , після конфлікту, він відправився відпочивати за адресою: АДРЕСА_3 . Через деякий час до його кімнати прийшов ОСОБА_6 та в ході словесної суперечки ОСОБА_6 наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку проекції горизонтальної ліворуч обличчя. Після чого, він, стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_6 , штовхнув його двома руками в область грудної клітини, від чого ОСОБА_6 впав на підлогу та потягнув його за руку. При падінні він побачив поряд з ОСОБА_6 ніж кухонний та взяв його до правої руки, після чого він намагався підвестись та коли, ОСОБА_6 тримав його за рукав правої руки за допомогою сили, він підняв ОСОБА_6 з підлоги та, тримаючи ніж в правій руці, на відстані витягнутої руки, він намагався відвести ніж в бік, однак ОСОБА_6 зробив крок в перед та наскочив на ніж животом.

Проте, згідно висновка експерта № 09-800/2022 від 03.08.2022 (а.с.15-19, т.2), експертом зазначено, що під час проведення слідчого експерименту від 21.07.2022 за участю підозрюваного ОСОБА_4 , останній демонструє як він відштовхнув потерпілого ОСОБА_6 від себе, вказує на момент спричинення йому удару від потерпілого ОСОБА_6 та зазначає на факти травматизації, а саме: «стоячи обличчям до обличчя ОСОБА_6 штовхнув його двома руками в область грудної клітки». Проте, відповідно до висновку експерта № 09-272/2022 від 17.06.2022 (а.с.41, т.2), у гр. ОСОБА_4 мають місце наступні тілесні ушкодження - садна на щоках. Ці ушкодження утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів, за механізмом тертя-ковзання, та могли бути отримані за 1 добу до огляду. Цей висновок підтверджується виглядом, характером ушкоджень, a також стадією загоєння саден. За ступенем тяжкості: Садна на щоках викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, експерт зробив висновок, що будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці грудної клітини у ОСОБА_4 виявлено не було, тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 в ділянці проекції горизонтальної гілки нижньої щелепи встановлено не було, встановлені у ОСОБА_4 садна на щоках є результатом травматичного впливу тупих твердих предметів не за механізмом удару, а за механізмом «тертя-ковзання». Виходячи iз вищевикладеного, отримання саден на лівій щоці ОСОБА_14 в результаті ударного травматичного впливу є вкрай малоймовірним. Крім того, згідно висновка експерта № 09-800/2022 від 03.08.2022, експертом досліджені інші факти травматизації, про які зазначив ОСОБА_4 під час слідчого експерименту від 21.07.2022 р. Так, ОСОБА_4 продемонстрував, як потерпілий ОСОБА_6 після поштовху впав на підлогу та потягнув за рукав кофти ОСОБА_4 , проте, будь-яких тілесних ушкоджень в ділянці спини та задньої поверхні тіла ОСОБА_6 виявлено не було, будь-яких тілесних ушкоджень ділянці лівої верхньої кінцівки ОСОБА_15 виявлено не було. Також, ОСОБА_16 зазначено: «коли ОСОБА_6 після поштовху почав падати на підлогу, Харківський намагався підвестись на ноги … ОСОБА_6 тримав його за рукав правої куртки … ОСОБА_17 підняв ОСОБА_18 з підлоги», та під час слідчого експерименту від 21.07.2022 ОСОБА_19 продемонстрував момент падіння та місце, де взяв ніж та як ОСОБА_6 тримає його за праву руку та Харківський підіймає його з підлоги, проте, як вбачається з висновку експерта зазначений механізм підйому ОСОБА_16 громадянина ОСОБА_6 є вкрай малоймовірним: - ОСОБА_19 не розкриває механізм підйому з положення лежачі; -без щільної фіксації кінцівок між собою, a, враховуючи, ще й навантаження на руку піднімаючого маси тіла лежачого, це призвело б до утворення тілесних ушкоджень в ділянці контакту. A будь-яких тілесних ушкоджень на верхніх кінцівках, як ОСОБА_20 , так ОСОБА_4 , виявлено не було; -враховуючи вісь центру тяжкості нормостенічної людини (згідно антропометричних даних із рапорту та відміток у медичній документації на ОСОБА_6 ), виконати підйом тіла іншої людини без опори верхніх кінцівок (ще й тримаючи ніж в одній руці), тільки за рахунок опори тіла на ноги, з положення нахилу вперед, то подібного нахилу назад, неможливо. Крім того, ОСОБА_19 під час слідчого експерименту від 21.07.2022 р. зазначив, що «тримаючи ніж в правій руці на відстані витягнутої руки … Харківський, намагався відвести ніж в бік, в свою чергу ОСОБА_6 зробив крок вперед та наткнувся на ніж животом», та під час слідчого експерименту від 21.07.2022 ОСОБА_19 продемонстрував момент спричинення удару ножем ОСОБА_6 , однак, згідно висновку експерта - Встановлене у гр-на ОСОБА_21 проникаюче колото-різане поранення до черевної порожнини бере свій початок раною лівій здухвинній (рус. -подвздошной) ділянці, тa по ходу раньового каналу дане поранення, ушкоджує шкіри, ПЖК, м?язи й петлі кишківнику. Ушкодження такого характеру утворюється від ударної травматичної дії гострого предмету, який мав колючо-ріжучі властивості. Для формування такого ушкодження потрібна достатня сила та опір руки із ножем, як за рахунок м?язів людини (при нанесенні удару) або в інший предмет/частина тіла, тощо. Однак, ОСОБА_17 зазначає, що він намагався відвести ніж зліва направо (по відношенню до тіла потерпілого). Якщо й відбувається контакт гострим предметом за таким механізмом, то рана буде мати більшу довжину, ніж глибину. Такі рани різані, а не колото-різані, як встановлено у гр-на ОСОБА_6 . Також слід вернути увагу на анатомічне розташування ушкодження та ділянку тіла ОСОБА_22 на яку він «наткнувся на ніж животом»: у ОСОБА_22 встановлено рану в лівій здухвинній (рус. подвздошной) ділянці, а Харківський вказує на ділянку живота праворуч.

Крім того, в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_23 , який пояснив, що проживав в хостелі за адресою: АДРЕСА_3 , зазначив, що доступ до хостелу був частково обмежений, на вході сидів консьєрж, який міг відлучатись лише на незначний проміжок часу, проте, двері до кімнат зазвичай не закривались. ОСОБА_23 пояснив, що 19.02.2022 року ввечері разом із обвинуваченим та потерпілим відпочивали після роботи, вживали алкогольні напої. Потім, коли пішли в «Посад», потерпілий вступав в конфлікт із перехожими та між потерпілим та обвинуваченим відбулась сварка. Згодом, свідок разом із ОСОБА_4 повернулися до хостелу та пішли спати у свої кімнати. Вночі ОСОБА_23 прокинувся через конфлікт та бійку в коридорі. Через деякий час, до його кімнати зайшов потерпілий та ОСОБА_23 побачив на тілі останнього кров. Зазначив, що ОСОБА_6 був одягнутий у футболку та штани, причину конфлікту не пояснив, ким саме були викликані швидка та поліція ОСОБА_23 не пам`ятає. В подальшому, через почуття справедливості та бажання дізнатись що відбулось насправді, ОСОБА_23 не давав можливості обвинуваченому та потерпілому залишити приміщення хостелу та весь час до приїзду поліції та швидкої останні залишались у коридорі. Згодом, коли ОСОБА_6 виписали з лікарні, останній пояснив, що в ході конфлікту та бійки з ОСОБА_4 , він сам наткнувся на свій ніж. Крім того, ОСОБА_23 зауважив, що змінив покази після спілкування з потерпілим, після того, як останнього виписали з лікарні.

При оцінці показань даного свідка, суд приймає до уваги заперечення сторони обвинувачення в тій частині, що свідок ОСОБА_23 під час досудового розслідування надавав інші покази, в судовому засіданні змінив покази на користь обвинуваченого. Таким чином, судом показання даного свідка оцінюються критично, оскільки під час допиту в судовому засіданні свідок плутався, декілька разів змінював свої покази, намагався надавати покази на користь обвинуваченого. Крім того, сам обвинувачений в судовому засіданні пояснив, що ні під час конфлікту з ОСОБА_6 , а ні після цих подій даного свідка не бачив.

Таким чином, версію ОСОБА_4 щодо того, що потерпілий ОСОБА_6 сам наткнувся на ніж животом, суд оцінює критично, оскільки його свідчення не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства, повністю спростовуються об`єктивною сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою та не мають протиріч. Таким чином, покази обвинуваченого ОСОБА_4 в цій частині суд оцінює критично як спробу уникнути відповідальності за скоєний злочин. З огляду на вищевикладене, доводи сторони захисту в частині перекваліфікації дій обвинуваченого за ст. 128 КК України як необережне тяжке тілесне ушкодження, є неспроможними та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенні (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доведена повністю та зібраних доказів достатньо для прийняття судом законного судового рішення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження, доведена повністю і дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК як тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, відсутні.

При цьому суд вважає, що підстави застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відсутні.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працюючий, в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно. Крім того, суд враховує, що, відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), вчинене ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, враховує ступінь тяжкості, характер та суспільну небезпеку вчиненого злочину та обставини його вчинення, обстановку та спосіб вчинення злочину, ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до скоєного та його поведінку після вчинення злочину, також суд враховує позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому міру покарання у вигляді семи років позбавлення волі, в зв`язку з чим, суд дійшов висновку про призначення покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі, що буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ч. 4 ст. 174 КК України, підлягає скасуванню арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2022 року, на змив речовини бурого кольору на ватний тампон та зразок ватного тампону; ніж довжиною 20 см. з полімерною рукояткою білого кольору зі слідами речовини бурого кольору.

Долю документів та речових доказів, вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації, передбаченої ст. ст. 96-1, 96-2 КК України відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений, судові витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання, тобто з 19.02.2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.02.2022 року, а саме - на змив речовини бурого кольору на ватний тампон та зразок ватного тампону; ніж довжиною 20 см. з полімерною рукояткою білого кольору зі слідами речовини бурого кольору.

Речові докази:

- змив речовини бурого кольору на ватний тампон та зразок ватного тампону; ніж довжиною 20 см. з полімерною рукояткою білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, які зберігаються згідно квитанції № 856 знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1