Справа № 466/3461/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1008/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суховоля Городоцького району Львівської області, українця, громадянина України, одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Застосовано до засудженого ОСОБА_7 положення ст.75 КК України та звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим терміном 3 (три) роки. Відповідно до ч.1 п.п. 1, 2 ст.76 КК України покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Відповідно до ч.3 п. 2 ст.76 КК України зобов`язано не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирішено питання речових доказів, судових витрат та арештованого майна.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 , 15.12.2022 приблизно о 10:03 год., керуючи автомобілем марки «Hyundai I30», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ним у лівій смузі руху по проспекті В`ячеслава Чорновола у місті Львові в напрямку до вул. Варшавської, порушив чинні вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: Р. 1 п. 1.5 (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), 1.10 (дати дорогу вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь яких маневрів (за винятком вимог звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість); Р. 2 п. 2.3 б) (бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), д) (не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); Р. 8 п. 8.7.3 ґ) (сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів), які виразилися в тому, що він будучи не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, наближаючись до регульованого перехрестя проспекту В`ячеслава Чорновола вулиця Торф`яна, виїхав на вказане перехрестя на жовтий сигнал транспортного світлофора, а в подальшому на регульований пішохідний перехід, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_9 , яка в цей час рухалась по пішохідному переході на зелений сигнал пішохідного світлофора з ліва на право по напрямку руху його автомобіля, в результаті чого відбулась дорожньо-транспортна пригода наїзд транспортного засобу на пішохода.

В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в медичному закладі.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи причиною смерті пішохода ОСОБА_9 була: тупа поєднана травма у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, травматичного субдурального крововиливу, дифузного субарахноїдального крововиливу, перелому лонної кістки зліва. Вказані ушкодження могли утворитись від контакту з виступаючими частинами кузова транспортного засобу з послідуючим падінням на тверду поверхню і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 12.01.2021 року в частині призначення ОСОБА_7 покарання скасувати. Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами. Застосувати до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на 1 (один) рік.

В мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, що, призначаючи ОСОБА_7 покарання, судом не в повній мірі враховано усі обставини, передбачені ст. 65 КК України, та дані про особу обвинуваченого, які мають значення для призначення, як основного так і додаткового покарання, а саме: після ДТП ОСОБА_7 місце події не покинув, особисто викликав швидку медичну допомогу, поліцію, надавав потерпілій першу медичну допомогу; спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини ( ОСОБА_7 не перебував в стані алкогольного, наркотичного сп янінні чи під дією лікарських препаратів, вчинений з необережності); посткримінальну поведінку обвинуваченого, яка є виключно позитивною, адже протягом досудового слідства та судового розгляду ОСОБА_7 повністю визнавав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні та щиросердечно розкаявся; активно сприяв розкриттю злочину, завжди з являвся на перший виклик слідчого чи суду; повністю відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілій, попросив у неї вибачення за смерть близької людини, яка до нього не має жодних претензій, просила суд суворо не карати; ОСОБА_7 одружений, має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягався; матеріали кримінального провадження не містять даних про притягнення ОСОБА_7 до будь-якої іншої відповідальності, в тому числі адміністративної за порушення ПДР; фактично на утриманні ОСОБА_7 перебувають двоє батьків пенсійного віку; мати ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , являється інвалідом 2-ї групи, страждає психічним захворюванням, часто потребує лікування та стороннього догляду. Цей догляд завжди потребує наявності у ОСОБА_7 посвідчення водія, адже часто мати необхідно відвозити до медичних установ і назад, купляти медичні препарати та інше.

ОСОБА_7 проживає поза межами міста Львова (вул.Відродження України, б с.Суховоля, Львівського району, Львівської області), а відтак для добирання до медичних закладів йому завжди необхідні водійські права.

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилась про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, що у відповідності до вимог ст. 405 КПК України не перешкоджає слуханню справи за її відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 дотримано.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглядалось судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_7 визнав винуватість, відтак суд першої інстанції обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується та не може бути оскаржений.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо призначеного судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, то слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України, Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо це спричинило смерть потерпілого або заподіяло тяжке тілесне ушкодження, караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , зокрема те, що останній раніше не притягався до кримінальної відповідальності, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Відтак, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, яке відповідає положенням ст.ст. 50, 65 КК України.

Окрім того, судом першої інстанції було враховано думку потерпілої ОСОБА_11 , яка просила не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки шкода їй відшкодована. Таким чином суд першої інстанції правомірно звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання, встановивши іспитовий строк, у відповідності до положень ст.ст. 75,76 КК України.

Колегією суддів не беруться до уваги доводи сторони захисту про призначення покарання обвинуваченому без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки протиправні дії, що вчинив ОСОБА_7 призвели до тяжких, непоправних наслідків смерті громадянки ОСОБА_9 . Додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами буде достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 та слугуватиме превентивною мірою вчинення останнім нових злочинів та не перешкоджатиме у догляді за батьками пенсійного віку, що є обов`язком обвинуваченого, як сина останніх, згідно положень Сімейного кодексу України, не обмежуватиме його право на пересування доступними транспортними засобами. Окрім того, як встановлено в суді апеляційної інстанції батько ОСОБА_7 має посвідчення водія та керує транспортним засобом, використовує такий для потреб сім`ї.

Таким чином, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу. Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 29 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення .

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4