11.12.2023 Єдиний унікальний номер 205/3839/21
1-кп/205/804/23
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська
Провадження № 1-кп/205/804/23 Справа № 205/3839/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000145 від 17 лютого 2021 року стосовно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2021 року приблизно о 11:50 години (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено) особа, кримінальне провадження щодо якої закрито, перебував у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , де, біля квартири АДРЕСА_4 побачив металеві двері 2x1 м., яка належить потерпілому ОСОБА_5 , та у нього виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна ( крадіжку). Після чого особа, кримінальне провадження щодо якої закрито, вирішив вийти на вулицю з метою знайти особу з якою вступить в злочинну змову, з ціллю реалізації раніше виниклого умислу.

Вийшовши з під`їзду особа, кримінальне провадження щодо якої закрито, зустрів раніше знайомого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та запропонував останньому вчинити кримінальне правопорушення разом, з метою особистого збагачення. На що ОСОБА_6 погодився, та 16 лютого 2021 приблизно о 12:00 години (більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено) та вступив у попередню змову із особою, кримінальне провадження щодо якої закрито, на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Керуючись виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, особа, кримінальне провадження щодо якої закрито, разом із ОСОБА_7 16.02.2021 близько 12 годин 00 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) піднялись на 14 поверх будинку АДРЕСА_5 , та реалізуючи умови попередньої усної домовленості, направленої на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), діючи узгоджено, із корисливих мотивів, приблизно о 12 годині 00 хвилин 16 лютого 2021, особа, кримінальне провадження щодо якої закрито, разом із ОСОБА_7 підійшли до вищевказаних металевих дверей, діючи умисно, та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає та їх дії є таємними для оточуючих, особа, кримінальне провадження щодо якої закрито та ОСОБА_6 заволоділи металевими дверми 2x1 м., вартість яких складає 880 грн.

Після чого, особа, кримінальне провадження щодо якої закрито разом з ОСОБА_7 утримуючи викрадене, з місця скоєння кримінального правопорушення зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд, довівши свої злочинні дії до кінця.

Таким чином особа, кримінальне провадження щодо якої закрито, разом із ОСОБА_7 таємно викрали майном, що належить ОСОБА_5 а саме металеві двері 2x1 м., тим самим спричинивши потерпілому майнову шкоду в сумі 880 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному та суду пояснив, що дійсно він, разом з особою, кримінальне провадження щодо якої закрито, при вказаних у цьому вироку обставинах, у вказаному місці та у вказаний час викрали металеві двері, які належать потерпілому.

Потерпілий ОСОБА_8 будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду кримінального провадження до зали суду не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. При цьому зазначив, що будь-яких претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого не має.

Положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це означає, що суд, перш ніж постановити рішення про здійснення розгляду кримінального провадження на підставі зазначеної норми процесуального закону, повинен роз`яснити суть даної норми, при цьому не обмежитися цитуванням самої статті, а у доступній, чіткій та конкретизованій формі викласти її зміст, тим самим дати розгорнуте пояснення сторонам. Метою такого роз`яснення є однакове, правильне і точне розуміння усіма учасниками судового провадження змісту цієї норми, виявлення її сутності, яку законодавець вклав у словесне формулювання. Водночас, суд має упевнитися і в тому, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконатися у добровільності їх позицій (Постанова ККС ВС від 03.08.2023 у справі №281/181/21).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, судом установлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються та вважає за необхідне обмежитись дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, суд, допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суд про обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, доходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, знайшла своє підтвердження у повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. ч. 2 ст. 185 КК, таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. 65-67 КК, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК належать до категорії нетяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_3 раніше не судимий, визнав свою провину у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував завдані збитки, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК, суд відносить щире каяття, яке ґрунтується на визнанні особою своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалася, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд... при призначенні покарання у виді... позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд зазначає, що з огляду на дискреційні повноваження, суд вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 наголошено, що „окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину (абзац п`ятий підпункту 4.1); „правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям (абзац четвертий підпункту 4.2).

За вказаних вище обставин, з огляду на принцип індивідуалізації та домірності (пропорційності) покарання, який полягає, зокрема у адекватності застосованого заходу примусу та скоєного діяння, суд доходить висновку, що в даному конкретному випадку реальне відбуття обвинуваченим ОСОБА_3 покарання у виді обмеження або позбавлення волі буде непропорційним відносно вчиненого ним злочину, а мета покарання може бути досягнута без ізоляції його від суспільства, проте в умовах контролю за його поведінкою зі сторони державних органів.

Таким чином, суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, характер та обставини його вчинення, рівень його суспільної небезпеки, який не пов`язаний із застосування насильства, вказані вище дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи, що суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяної шкоди фактично усунуті, суд доходить висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, однак із здійсненням контролю за поведінкою обвинуваченого з боку органів з питань пробації, у зв`язку з чим, суд призначає покарання, передбачене санкцією статті та з застосуванням положень ст. 75 КК.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування залучався експерт для проведення судової товарознавчої експертизи, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати на її проведення на користь держави.

Питання речових доказів у цьому кримінальному провадженні вирішуються в порядку ст. 100 КПК.

Керуючись ст. ст. 7, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

На підстав ч. 2 ст. 124 КПК, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи №735-21 від 17.02.2021 у розмірі 171 гривня 61 копійка.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази, яким визнано металеві двері коричневого кольору, які належать потерпілому ОСОБА_5 вважати повернутим за належністю.

Вирок суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Копії вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1