КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.09.2023 задоволено клопотання слідчого 2 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , погоджене прокурором третього відділу управління організації та процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою визначено в межах строку досудового розслідування, терміном до 18.11.2023 включно.

Взято підозрювану ОСОБА_6 під варту в залі суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/33965/23 Слідчий суддя - ОСОБА_11

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6147/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

відмовити у задоволенні клопотання слідчого у повному обсязі, посилаючись на можливість визначення підозрюваній розміру застави.

Апелянт звертав увагу на те, що відносно підозрюваної застосовано запобіжний захід поза межами строку досудового розслідування, оскільки строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчувався 28.09.2023, а строк дії запобіжного заходу визначено до 18.11.2023.

У ході розгляду клопотання слідчого до судової зали заходили невідомі люди та передавали прокурору документи, які останнім долучено до матеріалів судового провадження поза процесуальним порядком.

Слідчим суддею не перевірено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 111-2 КК України.

Клопотання слідчого та додані до нього матеріали не містять доказів наявності у підозрюваної умислу на вчинення дій, спрямованих на допомогу російській федерації, наявності у неї мети завдати шкоду Україні, а також попередньої змови ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .

Підозрювана не є посадовою особою ТОВ Фірма «Новофарм-Біосинтез», а надавала лише послуги на підставі укладеного з даним товариством договору про надання консультаційних та представницьких послуг.

Таким чином, ОСОБА_6 не виконувала та не виконує організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції, а тому не могла впливати на прийняття ТОВ Фірмою «Новофарм-Біосинтез» рішень щодо його господарської діяльності, в тому числі щодо вибору постачальників та покупців, умов укладених договорів та контрактів щодо порядку постачання та передачі товару.

Слідчим суддею не надано належної оцінки протоколу огляду медичної аптечки російського військовополоненого від 25.04.2023 та протоколу допиту в якості свідка російського військового від 25.04.2023, а також відомостям, викладеним в інструкції до препарату «Пропофол-Ново», які, на думку захисника, повністю виключають можливість знаходження вказаного препарату в польових медичних аптечках військових та його використання поза межами лікарського стаціонару.

Апелянт вказував на те, що слідчий у клопотанні лише перерахував ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не надаючи жодного доказу їх наявності.

На переконання захисника, ризик переховування від органу досудового розслідування та суду відсутній, оскільки ОСОБА_6 про наявність кримінального провадження відомо тривалий час, остання приймала участь у слідчих(процесуальних) діях, зокрема допитувалася у якості свідка, однак жодних заходів щодо зміни місця проживання, роботи не вчиняла, залишилася в Україні та не відмовлялася від співпраці зі слідством.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, зокрема чоловіка, двох неповнолітніх дітей на утриманні, які потребують постійної уваги та догляду, батьків пенсіонерів, а також має постійне місце проживання з 2017 року у м. Києві за адресою: АДРЕСА_1 , та постійне місце роботи.

Посилання слідчого на можливий виїзд ОСОБА_6 на територію російської федерації є безпідставним, оскільки внаслідок збройної військової агресії російської федерації проти України, всі пункти пропуску з російською федерацією не діють, у відповідних районах та областях ведуться активні бойові дії, що становлять очевидну та реальну загрозу життю та здоров`ю будь-якої людини.

Як убачається із протоколів обшуку від 27.06.2023 та огляду від 28.06.2023, що проводилися за адресою проживання ОСОБА_6 , остання добровільно надала для огляду свої мобільні телефони, повідомила пароль, зміст всіх застосунків для обміну повідомленнями та дзвінками, електронного листування, що мають значення для даного кримінального провадження, зазначені відомості сфотографовано та додано до матеріалів справи, що спростовує твердження сторони обвинувачення про можливість підозрюваної знищити дані докази.

ОСОБА_6 не вчиняла жодних дій щодо незаконного впливу на свідків, а також не може впливати на посадових осіб ТОВ Фірма «Новофарм-Біосинтез», оскільки не є працівником даного товариства.

Підозрювана не ухилялася та не перешкоджала слідству, що спростовує наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також ОСОБА_6 не має можливості продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки не є посадовою особою ТОВ Фірма «Новофарм-Біосинтез».

Органом досудового розслідування не доведено недостатність застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Апелянт вважав, що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення підозрюваної ОСОБА_6 та її захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000223 від 08.03.2023 за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 111-2 КК України.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, 14.09.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

19.09.2023 слідчий 2 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором третього відділу управління організації та процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , в якому просив застосувати щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під варто на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його наслідки, характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, яка раніше не судима, заміжня, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання та реєстрації, є фізичною особою-підприємцем, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При цьому, застосувавши до підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначив їй розмір застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваної, тяжкістю інкримінованого їй кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого або застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Крім того, у відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто у виді тримання під вартою

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що запобіжний захід щодо ОСОБА_6 застосовано поза межами строку досудового розслідування, який закінчувався 28.09.2023, у той час як строк дії запобіжного заходу визначено до 18.11.2023, ретельно перевірялися колегією суддів, проте не знайшли свого підтвердження.

Як убачається із матеріалів судового провадження, постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_14 від 21.08.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000223 до трьох місяців, тобто до 28.09.2023.

Згідно даних журналу судового засідання та змісту оскаржуваної ухвали, слідчим суддею під час розгляду клопотання з`ясовувалось питання щодо строку досудового розслідування у кримінальному провадженні та встановлено, що після звернення слідчого із клопотанням, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20.09.2023 строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні № 0000223 продовжено до шести місяців, тобто до 28.12.2023. Вказана ухвала опублікована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

За таких обставин, слідчий суддя обгрунтовано, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, визначив строк дії запобіжного заходу ОСОБА_6 на 60 днів в межах строку досудового розслідування, терміном до 18.11.2023 включно.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи захисника про відсутність доказів наявності у ОСОБА_6 умислу на вчинення злочинних дій, та попередньої змови ОСОБА_6 із ОСОБА_12 , посилання на те, що підозрювана не могла впливати на прийняття рішень ТОВ "Новофарм-Біосинтез", оскільки не виконує організаційно-розпорядчі функції, а також посилання на неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, зокрема даних протоколу огляду медичної аптечки російського військовополоненого та протоколу допиту свідка, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Твердження апелянта про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваної ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, доводи захисника про належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 у статусі свідка, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваної, у випадку застосування щодо неї запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань свідків безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, не виключена ймовірність того, що остання у разі, якщо не буде обмежена у спілкуванні зі свідками, яким відомі обставини інкримінованого злочину, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризику впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки він існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Матеріали судового провадження свідчать про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, вірогідність настання яких, з у рахуванням конкретних обставин кримінального провадження, є досить високою.

Посилання апелянта на те, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, зокрема чоловіка, двох неповнолітніх дітей на утриманні, батьків пенсіонерів, а також має постійне місце проживання з 2017 року у АДРЕСА_1 , та постійне місце роботи, були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, однак обгрунтовано визнано такими, що не спростовують висновки суду можливість підозрюваної вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисника на те, що у ході розгляду клопотання до судової зали заходили невідомі люди та передавали прокурору документи, які останнім долучено до матеріалів судового провадження поза процесуальним порядком, не можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді. Крім того, матеріали провадження та дані журналу судового засідання від 20.09.2023 не містять відомостей про долучення слідчим суддею жодних документів, наданих прокурором у судовому засіданні, окрім письмових заперечень сторони захисту.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 вересня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3