Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/2385/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000216 від 24.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна вилученого у ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.09.2023 року, а саме: автомобіля марки Nissan Primastar, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_5 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав частково. Просить клопотання про арешт майна задоволити в частині обмеження права ОСОБА_5 на відчуження та розпорядження автомобілем марки Nissan Primastar, державний номерний знак НОМЕР_1 та передати вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги клопотання підтримав частково. Просить не обмежувати право ОСОБА_5 на користування транспортним засобом автомобілем марки Nissan Primastar, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Володілець майна ОСОБА_5 просить клопотання слідчого про арешт майна задоволити частково та не обмежувати право користування транспортним засобом, оскільки він має неповнолітню дитину, яку необхідно возити до школи та до медичного закладу. При цьому, зобов`язався надати вказаний автомобіль на першу вимогу слідчого у разі необхідності.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що 24.09.2023 року, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_5 , виїжджаючи заднім ходом на автомобілі марки Nissan Primastar, державний номерний знак НОМЕР_1 з власного подвір`я, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , не перевіривши наявність перешкод для руху, здійснив наїзд на свого сина ОСОБА_6 , 2022 року народження, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження несумісні із життям.

Відомості про початок досудового розслідування до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені 24.09.2023 року за № 0000216 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

24.09.2023 року в ході проведення огляду місця події по вул. Свято-Воздвиженській, 2, в м. Олевську, Коростенського району, Житомирської області вилучено автомобіль марки Nissan Primastar, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебував у володінні ОСОБА_5 .

Постановою слідчого від 25.09.2023 року вилучений автомобіль марки Nissan Primastar, державний номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000216 від 24.09.2023 року.

Крім того, постановою слідчого від 25.09.2023 року автомобіль марки Nissan Primastar, державний номерний знак НОМЕР_1 визнано знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання обґрунтоване тим, що на думку слідчого існують всі правові підстави для накладення арешту на вилучене в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 24.09.2023 року майно, яке в подальшому буде досліджено та оцінено органом досудового розслідування відповідно до вимог ст. 94 КПК України та буде прийнято законне процесуальне рішення у розумні строки.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права (пункт 1 частина 1 статті 7 КПК України).

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 1 статті 8 КПК України).

Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею (абзац 3 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25.01.2012).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Пункт 1 ч. 2 статті 167 КПК України передбачає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та або зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, слідчий суддя враховує судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на автомобіль марки Nissan Primastar, державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки слідчим та прокурором доведено, що є ознаки вчинення кримінального правопорушення та зазначений транспортний засіб є майном, що може зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, а також несе у собі відомості, що можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час досудового розслідування, відповідає критеріям, викладеним у ст. 98 КПК України та визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

При цьому, з урахуванням думки прокурора та слідчого, слідчий суддя вважає за необхідне задоволити клопотання про арешт майна частково та накласти арешт на автомобіль марки Nissan Primastar, державний номерний знак НОМЕР_1 шляхом позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження та розпорядження майном, передавши транспортний засіб останньому на відповідальне зберігання.

Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України такий вид покарання, як конфіскація не передбачений. Згідно ст. 96-1 КК України це майно не підлягає спеціальній конфіскації.

Вищезазначений захід забезпечення кримінального провадження, на думку слідчого судді, в даному випадку є співрозмірним з тими обмеженнями, які існують під час вказаного досудового розслідування, необхідним для всебічного, повного встановлення обставин кримінального правопорушення.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати ОСОБА_5 у разі необхідності надавати транспортний засіб у розпорядження слідчих органів, а також попередити володільця про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

За вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000216 від 24.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України задоволити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене у ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.09.2023 року, а саме: автомобіль марки Nissan Primastar, державний номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_5 шляхом тимчасового позбавлення права ОСОБА_5 на відчуження та розпорядження вказаним майном. Передати вказаний транспортний засіб володільцю ОСОБА_5 на відповідальне зберігання.

Зобов`язати ОСОБА_5 за першою вимогою слідчого, прокурора або суду надати автомобіль марки Nissan Primastar, державний номерний знак НОМЕР_1 .

У задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1