ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар учасники справи:ОСОБА_4
прокурор підозрюваний захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.11.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. рославль смоленської області рф, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимий, є пенсіонером, не одружений, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України,

в с т а н о в и в:

Старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Черкаській області підполковник юстиції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , посилаючись на те, що громадянин України ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора, 13 вересня 2023 року о 10:42:32 у ході спілкування у режимі телефонії виправдовував, визнав правомірною збройну агресію рф проти України, виявлені через схвалення антиукраїнської позиції співбесідниці щодо заохочення невідкладного употужнення цієї агресії, зумовленої потребою демілітаризації підтримуваною Америкою України, зокрема негайної відповіді на знищення ракетами іноземного виробництва російської військової техніки та особистого складу російської армії на території Криму, а також як виправдання російських ракетних ударів по Києву, що спрямовані не на мирні об?єкти, а винятково на військові поліклініки та госпіталі.

Так, ОСОБА_6 , використовуючи абонентський номер НОМЕР_1 , у ході розмови з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що користувався абонентським номером НОМЕР_2 , висловлює наступні фрази, що містять текстові маркери виправдування, визнання правомірною збройну агресію рф проти України: «Сопли жуют до сих пор! Сегодня ОСОБА_10 сказал: «Когда вы начнете воевать?!... В первую очередь *** (неценз.) по Печерску, в том числе по военным поликлиникам. Они же знают, что туда солдаты ходят строем. Понимаешь?... Там будет всего несколько целей, в том числе поликлиники. Тем более, в соседнем квартале госпиталь…Там же военный госпиталь в соседнем квартале!» (мовою оригіналу).

У вищезазначених фрагментах розмови ОСОБА_6 виправдовував, визнавав правомірною збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, - виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році.

Окрім того, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи з прямим умислом, з мотивів несприйняття існуючої української влади та схвалення політики країни-агресора, у період з 13 по 29 вересня 2023 року, у ході спілкування у режимі телефонії повторно виправдовував, визнавав правомірною збройну агресію рф проти України.

Тим самим, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України, -виправдовування, визнання правомірною збройну агресію російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчинене повторно.

07.11.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор зазначив, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків та запобігти існуванню зазначеним ризикам.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2023 року клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 05 січня 2024 року включно.

Визначено розмір застави 80 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 214720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) та у разі внесення якої покласти зобов`язання на нього:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи, контактного номеру телефону;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала суду обґрунтована тим, що слідчим та прокурором доведено необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

При обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, тяжкість злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, той факт, що підозрюваний має яскраво виражені українофобські налаштування, негативно ставиться до влади та українського населення в цілому, підтримує російські війська.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого суддів від 07.11.2023 року та скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.11.2023 року, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України ОСОБА_6 на такий, що не пов`язаний із позбавленням волі.

Стосовно поновлення строку на апеляційне оскарження, скаржник зазначає, що повний текст ухвали виготовлено та проголошено 09.11.2023 року, а вручено захиснику 10.11.2023 року, тобто з мотивами ухвалення судового рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисник ознайомився 10.11.2023 року. За таких обставин причини пропуску строку на подання апеляційної скарги на ухвалу Соснівського районного суду від 07.11.2023 року скаржник вважає поважними.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказує, що жодний ризик у клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Незважаючи на загальну характеристику ОСОБА_6 , судом першої інстанції застосовано до останнього найтяжчий запобіжний захід - тримання під вартою, а також застосовано максимальний розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На думку скаржника, обрання максимального розміру застави ОСОБА_6 в порушення ч. 4 ст. 182 КПК України судом першої інстанції взагалі невмотивовано, застосовано без урахування обставин кримінального правопорушення, майнового стану та даних про особу підозрюваного.

Заслухавши доводи захисника - адвоката ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Що стосується клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого суддів від 07.11.2023 року, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядалося за участю слідчого, підозрюваного та його захисника.

Таким чином, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК строк на апеляційне оскарження захисником ухвали слідчого судді обчислюється з дня оголошення вказаної ухвали.

При вирішенні питання про те, який саме день слід вважати днем оголошення ухвали слідчого судді - день оголошення резолютивної частини ухвали чи день оголошення повного її тексту, суд повинен керуватися приписами ст. 376 КПК.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 376 КПК судове рішення проголошується негайно після виходу суду з нарадчої кімнати. При цьому, головуючий у судовому засіданні роз`яснює зміст рішення, порядок і строк його оскарження.

Тобто, за змістом ст. 376 КПК дата оголошення судового рішення, в тому числі й ухвали слідчого судді, безпосередньо пов`язується з датою виходу з нарадчої кімнати і саме з цієї дати, яка зазначається у вступній частині ухвали, розпочинається перебіг строку на апеляційне оскарження.

Зважаючи на те, що постановлення ухвали слідчим суддею не пов`язане з вирішенням справи по суті, а рівень складності скарг, які передаються на розгляд слідчим суддям, зазвичай не є таким, що потребує значного часу для складання ухвали щодо їх вирішення, оголошення слідчим суддею в порядку ч. 2 ст. 376 КПК лише резолютивної частини ухвали має місце переважно у виняткових випадках та жодним чином не впливає на визначений процесуальним законом порядок обчислення строку апеляційного оскарження.

У випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 117 КПК України.

Вищезазначений правовий висновок викладений у постанові ОП ККС ВС від 27 травня 2019 року у справі № 461/1434/18.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було проголошено 07.11.2023 року. При цьому слідчий суддя, 07.11.2023 року оголосив лише резолютивну частину ухвали, натомість її повний текст було оголошено 09 листопада 2023 року

У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вказує, що не знав про мотиви прийнятого слідчим суддею рішення, а тому чекав на отримання повного тексту рішення суду, оскільки в визначений процесуальним законом п`ятиденний строк не міг навести обґрунтованих доводів щодо незаконності оспорюваної ухвали, у зв`язку з чим просить поновити строки на апеляційне оскарження.

Враховуючи вищевикладені обставини, дату проголошення ухвали (09.11.2023 року) та отримання повного тексту оскаржуваної ухвали адвокатом ОСОБА_7 - 10.11.2023 року, відсутність обізнаності мотивів прийнятого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строків підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, може застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтям 177, 178, 183 КПК України.

Застосовуючи щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя дотримався вимог норм міжнародного права та кримінального процесуального закону і прийшов до правильного переконання, що у даному кримінальному провадженні наявні достатні підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, з чим закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий або прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На думку колегії суддів, слідчий суддя вірно встановив, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Згідно матеріалів досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_6 неодноразово перетинав державний кордон України, в тому числі і в 2023 році, для відвідування території рф, тому, додатково враховуючи той факт, що підозрюваний має паспорт рф, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до вірного висновку, вважаючи доведеними ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілих, свідків, іншого обвинуваченого/підозрюваного, перешкоджання кримінального провадження іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень або продовження вчинення цього кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується, з висновком слідчого судді, що прокурором доведено обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та обґрунтованість застосування саме такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою.

Отже, враховуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вірно застосував до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що буде необхідним і достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, може не забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Тому твердження в апеляційній скарзі про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має стійкі соціальні зв`язки, є доктором філософії, доцентом кафедри спортивних ігор на підставі атестату доцента ДЦ № 004367 від 30.08.1993 року, а тому заслуговує на більш м`який запобіжний захід, колегія суддів не бере до уваги.

Окрім того, колегія суддів враховує, що судом першої інстанції при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, всупереч доводам апеляційної скарги, прийнято рішення про можливість застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 грн., з покладенням обов`язків, передбачені ст. 194 КПК України.

Посилання захисника підозрюваного в апеляційній скарзі на непомірність розміру застави, колегія суддів вважає непереконливими, з урахуванням наступного.

Суворість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведення винуватості у вчиненні інкримінованих йому дій, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування та саме по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду, а, відтак, тяжкість можливого покарання може спонукати останнього переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За наведених обставин, з огляду на положення ст.ст. 177, 178 КПК України, вимоги ст. 182 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатись, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що підозрюваному слід визначити розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, враховуючи, що застава саме у такому розмірі буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, підозрюваний вирішить не зникати через побоювання втратити заставу.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, не порушує його прав, а тому підстав вважати такий розмір завідомо непомірним колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного не знайшли свого підтвердження, спростовуються встановленими обставинами, а суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих на час постановлення оскаржуваної ухвали обставин, з призначенням підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у виді застави з визначенням її розміру, який буде належною гарантією того, що у разі сплати визначеного розміру застави, підозрюваний вирішить не зникати через побоювання втратити заставу, з покладенням на нього передбачених законом обов`язків, а тому підстави для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

При цьому, з урахуванням наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, у тому числі щодо належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стороною захисту не надано.

Обставини, на неврахування яких судом посилається апелянт в апеляційній скарзі, а саме, те, що підозрюваний раніше не судимий та до будь-якої відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки, є пенсіонером на думку колегії суддів, на даній стадії судового розгляду не свідчать про наявність гарантій його явки до суду та на даному етапі судового розгляду не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність реальних ризиків, а наведені обставини самі по собі не можуть мінімізувати встановлені ризики та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись статтями 183, 193, 194, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.11.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді