Справа № 333/5166/22
Провадження № 1-кп/333/348/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2022 року приблизно о 15 годині 35 хвилин, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні торгівельного центру №2 «Епіцентр К», який розташований за адресою: вул. Оріхівське шосе, 27, м. Запоріжжя, де з холодильної камери викрав майно, що належить ТОВ «Епіцентр К», а саме:

палку ковбаси «Салямі Польська 1 гат с/к ваг ТМ Самобранка», вагою 0,334 кг, вартістю 103 гривні 54 копійки, без урахування ПДВ;

палку ковбаси «Салямі Польська 1 гат с/к ваг ТМ Самобранка», вагою 0,334 кг, вартістю 103 гривні 54 копійки, без урахування ПДВ;

палку ковбаси «Салямі Польська 1 гат с/к ваг ТМ Самобранка», вагою 0,342 кг, вартістю 106 гривень 01 копійка, без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 313 гривень 09 копійок, без урахування ПДВ.

Після чого, ОСОБА_6 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ТОВ «Епіцентр К» майнову шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Окрім того, 28.08.2022 року приблизно о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні торгівельного центру №2 «Епіцентр К», який розташований за адресою: вул. Оріхівське шосе, 27, м. Запоріжжя, де з холодильної камери викрав майно, що належить ТОВ «Епіцентр К», а саме:

палку ковбаси «Салямі Польська 1 гат с/к ваг ТМ Самобранка», вагою 0,334 кг, вартістю 103 гривні 54 копійки, без урахування ПДВ;

палку ковбаси «Салямі Польська 1 гат с/к ваг ТМ Самобранка», вагою 0,320 кг, вартістю 99 гривень 20 копійок, без урахування ПДВ;

палку ковбаси «Салямі Польська 1 гат с/к ваг ТМ Самобранка», вагою 0,337 кг, вартістю 104 гривні 47 копійок, без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 307 гривень 21 копійка, без урахування ПДВ.

Після чого, ОСОБА_6 разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ТОВ «Епіцентр К» майнову шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Окрім того, 29.08.2022 року приблизно о 15 годині 35 хвилин, ОСОБА_6 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні торгівельного центру №2 «Епіцентр К», який розташований за адресою: вул. Оріхівське шосе, 27, м. Запоріжжя, де з холодильної камери намагався викрасти майно, що належить ТОВ

«Епіцентр К», а саме:

палку ковбаси «Салямі Польська 1 гат с/к ваг ТМ Самобранка», «ягою 0,318 кг, вартістю 98 гривень 59копійок, без урахування ПДВ;

палку ковбаси «Салямі Польська 1 гат с/к ваг ТМ Самобранка», вагою 0,334 кг, вартістю 103 гривні 54 копійки, без урахування ПДВ;

палку ковбаси «Салямі Польська 1 гат с/к ваг ТМ Самобранка», вагою 0,308 кг, вартістю 95 гривень 48 копійок, без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 297 гривень 61 копійка, без урахування ПДВ.

Після чого, ОСОБА_6 намагався покинути місце скоєння злочину, але був зупинений працівниками охорони зазначеного торгівельного центру, тим самим не довів свого злочинного умислу до кінця, з причин, які не залежали від його волі, спричинивши своїми умисними діями ТОВ «Епіцентр К» майнову шкоду на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення (злочину) до кінця, але кримінальне правопорушення (злочин) не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Під час судового розгляду ОСОБА_6 визнав себе винуватим у повному обсязі у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказані злочини і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Дійсно, 25.08.2023 року, 28.08.2023 року та 29.08.2023 року з холодильної камери Епіцентру викрав ковбасу, оскільки мав тяжкий матеріальний стан, ковбасу взяв для власного вживання. Протиправне діяння, яке ставиться йому в провину не оспорює, вину визнає повністю, в скоєному щиро розкаюється, цивільний позов потерпілого визнає у повному обсязі та не заперечує проти стягнення з нього 917,91 грн.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного.

Представник потерпілого ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, обвинувачений та інші учасники справи не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч. 3 ст. 349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного злочину, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення (злочину) до кінця, але кримінальне правопорушення (злочин) не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які помякшують чи обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується її поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вік та здоров`я обвинуваченого (не перебуває на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини: раніше не судимий, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючої покарання обставин, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті 185 ч. 4 КК України у вигляді позбавлення волі з випробувальним іспитовим строком згідно ст. 75 КК України.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, оглянувши та дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення цивільного позову.

Відповідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.

Згідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

В силу ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

Беручи до уваги вищезазначене, а також визнання обвинуваченим цивільного позову, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов представника потерпілого за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕПІЦЕНТР К» ОСОБА_8 у повному обсязі та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 917 грн. 91 коп.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

- за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі,

- ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно вимог ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕПІЦЕНТР К» - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕПІЦЕНТР К» майнову шкоду в розмірі 917 (дев`ятсот сімнадцять) грн. 91 коп.

Речові докази: три диски для лазерних систем зчитування марки «VIDEX» формату DVD-R, об`ємом пам`яті на 4,7 ГБ, помаранчевого кольору, упакованого до паперового конверту, які долучені до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1