Справа № 372/5725/23
Провадження № 1-в-130/23
ухвала

Іменем України

28 листопада 2023 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області подання в.о. начальника Обухівського районного відділу № 2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

В С Т А Н О В И В :

В.о. начальника Обухівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням про звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, мотивуючи тим, що 10 липня 2017 року до Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшов на виконання вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року відносно ОСОБА_4 . Вирок набрав законної сили 03 липня 2017 року. 26 липня 2017 року ОСОБА_4 надав письмове пояснення, про те що змінив своє місце проживання і буде проживати постійно за адресою своєї реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . Відповідно до повідомлення отриманого 27 вересня 2017 року з Обухівського районного відділу ОСОБА_4 , не проживає за вище вказаною адресою. 03 жовтня 2017 року, у зв`язку з тим, що на численні виклики до Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації, засуджений не з`являвся, а по відомому місцю проживання не мешкав, відділом до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області направлено подання про вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності засудженого ОСОБА_4 відповідно до ст. 389 КК України. 11 жовтня 2017 року Білоцерківським ВП ГУНП в Київській області відкрито кримінальне провадження за правовою кваліфікацією ч.2 ст.389 КК України. 27 жовтня 2017 року кримінальне провадження відповідно до ч.2 ст.389 КК України по факту ухилення від відбуття покарання у вигляді громадських робіт закрито на підставі ст.110, ч. 1 п. 2 ст.284 КПК України. 14 березня 2018 року до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшуковик заходів. 26 березня 2018 року Білоцерківським ВП ГУНП в Київській області відкрито оперативна розшукова справа №02-1820. 29 квітня 2021 року працівниками СРЗПО Білоцерківського РУП було встановлено місцезнаходження розшукуваного ОСОБА_4 , у зв`язку з чим ОРС «Розшук» за №02-1820 від 26 березня 2018 року було закрито. 30 червня 2021 року до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. 16 липня 2021 року Білоцерківським ВП ГУНП в Київській області відкрито оперативна розшукова справа №02/01/113-2021. 29 листопада 2021 року працівниками СРЗПО Білоцерківського РУП було встановлено місцезнаходження розшукуваного ОСОБА_4 , у зв`язку з чим ОРС «Розшук» за №02/01/113-2021 від 16 липня 2021 року було закрито. 03 лютого 2022 року до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області направлено подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів. 16 лютого 2022 року Білоцерківським ВГІ ГУНП в Київській області відкрито оперативна розшукова справа №02/01/208-2022. В подальшому особову справу ОСОБА_4 спрямовано по територіальності до Обухівського районного відділу №2 у зв`язку зі зміною місця проживання засудженого. 16 червня 2022 року ОСОБА_4 був ознайомлений з порядком відбування покарання у виді громадських робіт про що надав підписку. Цього ж дня засудженому було винесено застереження у виді письмового попередження про притягнення до кримінальної відповідальності. 16 червня 2022 року ОСОБА_4 було видано направлення до КП «Міське господарство». 06 липня 2022 року КП «Міське господарство» надав повідомлення про те, що у відповідності до рішення Виконавчого комітету Обухівської міської ради №151 від 16 червня 2022 року «Про вилучення з господарського відання Комунального підприємства «Міське господарство» та передачі у господарське відання і на баланс Комунальному підприємству Обухівської міської ради «Обухівтеплотрансбуд» об`єктів нерухомого майна», всіх цільових програм на виконання робіт, яких були задіяні громадяни відповідно до ваших направлень для відбування покарання повідомили, що не можуть прийняти ОСОБА_4 на громадські. 06 липня 2022 року ОСОБА_4 видано направлення до ГІП «Обухівміськвторресурси». 03 серпня 2022 року відповідно до наказу № 851/К ОСОБА_4 прийнятий на відбування покарання громадських робіт та відносно засудженого був складений графік виходу на відпрацювання. Відповідно до повідомлення отриманого 10 серпня 2022 року з ПП «Обухівміськвторресурси» з 09 серпня 2022 по 15 серпня 2022 року ОСОБА_4 не приступив до відбування кримінального покарання у вигляді громадських робіт з невідомих причин. 16 серпня 2022 року ОСОБА_4 надав письмове пояснення та копію вироку відповідно до якого він визнаний винуватим у вчинені злочину передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки. За ч.2 ст.309 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік. На підставі ч.1 ст.71, 72, ч.3 ст.78 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком за ч.2 ст.309 КК України у вигляді одного року позбавлення волі, із покаранням у вигляді 1 року обмеження волі, призначеного вироком Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року за ч.1 ст.309 КК України, із розрахунку один день позбавлення волі дорівнює двом дням обмеження волі, визначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71, 72 КК України шляхом часткового складання покарань у вигляді 3 років позбавлення волі за ч.3 ст.185 КК України та невідбутого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.1 ст.185 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт із розрахунку один день позбавлення волі дорівнює восьми годинам громадських робіт визначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 років 5 днів позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України шляхом часткового складання покарань у вигляді 3 років 5 днів позбавлення волі за ч.2 ст.309 КК України та за вироком Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. 14 вересня 2022 року матеріали кримінального провадження були направлені до Київського апеляційного суду за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 . В апеляційній скарзі прокурор зазначав, що судом при призначенні покарання безпідставно не застосовано ч.4 ст.70 КК України. Кримінальні правопорушення ОСОБА_4 вчинив 01 грудня 2021 року, до ухвалення вироку Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року. Епізод за ч.2 ст.309 КК України вчинено 12 квітня 2022 року, тобто після ухвалення вироку від 22 грудня 2021 року. Суд мав призначити покарання за ч.3 ст.185 КК України, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи вирок від 22 грудня 2021 року. Після чого за ч.2 ст.309 КК України, на підставі ст.71 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи вирок Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року. Зазначав, що відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України строки давності притягнення ОСОБА_6 до покарання у виді громадських робіт за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року минули. Матеріали провадження не містять даних про те, що ОСОБА_4 ухилявся від відбування призначеного покарання. При цьому вказаний вирок був врахований судом шляхом застосування ст.71 КК України. Перевіряючи апеляційні вимоги прокурора у кримінальному провадженні в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів зазначила, що доводи сторони обвинувачення заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції не було дотримано порядку призначення покарання за сукупністю злочинів та вироків, а також безпідставно враховано вирок суду, строки давності виконання якого минули, що призвело до призначення ОСОБА_4 , більш суворого покарання. Також колегія суддів Київського апеляційного суду вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо помилкового посилання суду при призначенні покарання на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року, яким ОСОБА_7 , було засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт. Враховуючи, що матеріали провадження не містять даних про ухилення ОСОБА_4 , від відбування призначеного судом покарання за попереднім вироком, строки давності виконання вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року минули, а тому судом не застосовано закон, який підлягає застосуванню п.1 ч.1 ст.80 КК України. 26 жовтня 2022 року ухвалою Київського апеляційного суду скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 задоволено частково. Вирок Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_4 змінено в частині призначеного покарання. ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинання більш суворим покарання, призначеним за ч.3 ст.185 КК України, менш суворого, призначеного вироком Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року, призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного за ч.2 ст.309 КК України покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного в порядку ч.4 ст.70 КК України цією ухвалою, та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 1 місяць. В іншій частині вирок залишено без змін. Стверджує, що строк виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_4 сплив 02 червня 2019 року. До того ж, ОСОБА_4 не вчиняв нового повторного кримінального правопорушення з 02 червня 2017 року по 02 червня 2019 року, що підтверджується вимогою про перевірку на предмет притягнення до кримінальної відповідальності 23 серпня 2023 року, яка була опрацьована Обухівським РУП 07 вересня 2023 року. Зазначає, що з моменту проголошення вироку по відношенню до ОСОБА_4 кримінальні провадження за ст. 389 ч.2 КК України «Ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських виправних робіт» були закриті на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КК України «Встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення». Таким чином, даних про його ухилення від відбування покарання немає. Також перебіг давності виконання вироку Обухівського районного суду Київської області від 02 червня 2017 року не зупинявся. Вважає, що з моменту набрання чинності 03 липня 2017 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року термін виконання (за закінченням строків давності виконання вироків, а саме два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі) сплинув 02 червня 2019 року. Тому, для звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі ч. 1 ст. 80 КК України в наявності всі умови передбачені диспозицією даної статті.

У судове засідання представник відділу з питань пробації не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд подання у її відсутність, подання підтримала та просила задовольнити.

Прокурор Обухівської окружної прокуратури Київської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд подання у його відсутність, подання підтримав.

Засуджений ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши подання, матеріали справи, дійшов до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень п.1 ч. 1 ст. 80, ч. 3, ч. 4 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Згідно постанови Верховного Суду України у справі №487/3326/15-к (провадження № 51-4811км20) ст. 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Відповідно до правового висновку Верховного суду України у справі № 5-324 кс 15 (постанова від 24.12.2015 року), ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми, тобто ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку може бути підтверджена лише обвинувальним вироком, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Згідно приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Таким чином, підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину.

Тобто положення ст. 80 КК України застосовуються у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Так, судом установлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підставі якого призначено йому покарання у виді 100 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 03 липня 2017 року.

В порядку виконання вироку 10 липня 2017 року до Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшов на виконання вказаний вирок та 26 липня 2017 року ОСОБА_4 надав письмове пояснення, про те що змінив своє місце проживання і буде проживати постійно за адресою своєї реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 . Відповідно до повідомлення отриманого 27 вересня 2017 року з Обухівського районного відділу ОСОБА_4 не проживавав за вказаною адресою. 03 жовтня 2017 року, у зв`язку з тим, що на виклики до Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації, засуджений не з`являвся, а по відомому місцю проживання не мешкав, відділом до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області направлено подання про вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності засудженого ОСОБА_4 відповідно до ст. 389 КК України.

Суд зазначає, що 11 жовтня 2017 року Білоцерківським ВП ГУНП в Київській області було відкрито кримінальне провадження за правовою кваліфікацією ч.2 ст.389 КК України, однак 27 жовтня 2017 року кримінальне провадження відповідно до ч.2 ст.389 КК України по факту ухилення від відбуття покарання у вигляді громадських робіт закрито на підставі ст.110, ч. 1 п. 2 ст.284 КПК України, зокрема встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Крім цього, працівниками Білоцерківського ВП та РУП ГУНП в Київській області у 2018-2022 роках неодноразово проводились розшукові заходи відносно засудженого ОСОБА_4 та було встановлено місцезнаходження розшукуваного.

При цьому, у вказаний період уповноважений орган пробації не звертався до відділу поліції з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності засудженого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України.

В подальшому особову справу ОСОБА_4 спрямовано по територіальності до Обухівського районного відділу №2 у зв`язку зі зміною місця проживання засудженого та 16 червня 2022 року ОСОБА_4 ознайомлений з порядком відбування покарання, однак не приступив до відбування кримінального покарання в вигляді громадських робіт та 16 серпня 2022 року надав письмове пояснення та копію вироку Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року.

Так, відповідно до вироку Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року на підставі ст. ст. 71, 72 КК України шляхом часткового складання покарань у вигляді 3 років позбавлення волі за ч. 3 ст. 185 КК України та невідбутого покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 100 годин громадських робіт із розрахунку один день позбавлення волі дорівнює восьми годинам громадських робіт, визначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 років 5 днів позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового складання покарань у вигляді 3 років 5 днів позбавлення волі та раніше призначеного цим вироком покарання у вигляді 1 року 2 місяців позбавлення волі за ч. 2 ст. 309 КК України та за вироком Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року, остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року вище вказаний вирок Обухівського районного суду Київської області від 09 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_4 змінено в частині призначеного покарання.

При цьому перевіряючи апеляційні вимоги прокурора у кримінальному провадженні в частині правильності призначення покарання обвинуваченому, колегія суддів зазначила, що доводи сторони обвинувачення заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції не було дотримано порядку призначення покарання за сукупністю злочинів та вироків, а також безпідставно враховано вирок суду, строки давності виконання якого минули, що призвело до призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання. З матеріалів справи встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, було вчинене ОСОБА_4 01 грудня 2021 року, тобто до постановлення щодо нього вироку Обухівського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року. Вказаним вироком обвинуваченому за ч. 1 ст. 309 КК України було призначене покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік із звільненням останнього від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік. До закінчення іспитового строку ОСОБА_4 12 квітня 2022 року було вчинено нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.309 КК України. Крім того, визнали обґрунтованими доводи прокурора щодо помилкового посилання суду при призначенні покарання на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт. Установили, що матеріали провадження не містять даних про ухилення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання за попереднім вироком, строки давності виконання вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року минули, а тому судом не застосовано закон, який підлягає застосуванню - п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України. Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення та у касаційному порядку не оскаржувалася.

Таким чином, враховуючи, що 27 жовтня 2017 року кримінальне провадження відповідно до ч.2 ст.389 КК України по факту ухилення ОСОБА_4 від відбуття покарання у вигляді громадських робіт закрито на підставі ст.110, ч. 1 п. 2 ст.284 КПК України, зокрема встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, в подальшому уповноважений орган пробації не звертався до відділу поліції з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності засудженого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 389 КК України, тому в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_4 ухилявся від відбування призначеного покарання.

При цьому, ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2022 року установлено, що матеріали провадження не містять даних про ухилення ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання за попереднім вироком, строки давності виконання вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року минули.

Крім цього, судом установлено, що ОСОБА_4 не вчиняв нового кримінального правопорушення з 02 червня 2017 року по 02 червня 2019 року, що підтверджує вимогою про перевірку на предмет притягнення до кримінальної відповідальності 23 серпня 2023 року, яка була опрацьована Обухівським РУП ГУНП в Київській області 07 вересня 2023 року.

Тому даних про вчинення ОСОБА_4 нового злочину до закінчення строку давності не має.

Таким чином, оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Суд визнає, що строк виконання вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року сплинув 02 червня 2019 року.

Суд зазначає, що під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків, що виключає виконання призначеного судом покарання, оскільки після спливу вказаного строку його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу, а також тим, що невчинення засудженим у цей період нового злочину, як правило, свідчить про втрату ним суспільної небезпечності. Сплив строків є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2017 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 371 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 152, 166 КВК України, ст. 371, 372, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Подання задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2017 року за ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді громадських робіт строком 100 годин, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Обухівський районний суд Київської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя : ОСОБА_1