Дата документу 04.01.2024 Справа № 317/6891/23
запорізький апеляційний суд
Провадження №11-сс/807/51/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №317/6891/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 27 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Балабине, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 27 листопада 2023 року за клопотанням слідчого до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту шляхом заборони у період з 21.00 години до 06.00 години наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням передбачених ч.5 ст.194 КПК обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого. Зазначає про відсутність доказів існування передбачених ч.1 ст.177 КПК ризиків і висунута ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою та передчасною, перебуває під розумним сумнівом.

Під час апеляційного розгляду захисник і підозрюваний підтримали апеляційну скаргу. Прокурор заперечив проти скарги.

Заслухавши учасників провадження, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що старший слідчий СВ відділу поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , посилаючись на наявність передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК ризиків, звернувся до слідчого судді з погодженим прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_8 , якому 21 листопада 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні передбаченого ч.1 ст.121 КК злочину.

Слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання слідчого, зазначив, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти наявним у провадженні ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується із прийнятим слідчим суддею рішенням з наступних підстав.

Щодо доводів викладених в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, колегія суддів зауважує, що суд на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Відповідно до положень ст.ст. 5,18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", колегія суддів вважає необхідним враховувати позицію Європейського суду з прав людини, що наведена у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини ("Нечипорук, Йонкало проти України" №42310/04 від 21 квітня 2011 року, "Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства" №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. "Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання" (справа "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі "Феррарі-Браво проти Італії" №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що "питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою"; у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" №14310/88 від 23 жовтня 1994 року "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Слідчим суддею належним чином перевірені доведеність наявної обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Відтак, ці доводи захисника є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, наявна обґрунтована підозра, існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КК, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного вказаного запобіжного заходу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував вимоги ст.177 КПК, відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри та ризиків, що дають достатні підстави вважати слідчому судді, що підозрюваний може здійснити зазначені дії.

Зокрема слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, раніше не судимий, неодружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків.

У зв`язку з цим, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків.

Крім того, колегія суддів враховує і те, що на момент розгляду апеляційної скарги по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_8 досудове розслідування завершено, а кримінальне провадження направлено до суду для розгляду по суті.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не можуть слугувати підставами для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 27 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби до ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4