Провадження № 1-кп/932/167/22
Справа № 932/3437/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представника потерпілого - адвоката - ОСОБА_5

обвинуваченої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро, кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000641, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Дніпропетровська, громадянки України, мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч.4 ст. 197-1 КК України.

03.01.2024 до суду від захисника - адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності.

Під час судового засідання захисник підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_6 також просила звільнити її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Вказала, що розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності, а також й те, що дане закриття є з нереабілітуючих обставин.

Прокурор вважала за можливе клопотання сторони захисту задовольнити.

Представник потерпілого ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 .

Вказав, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення за ч.4 ст.197-1 КК України є триваючим злочином, оскільки збудована споруда й досі продовжує знаходитись в охоронюваній зоні, в порушення вимог чинного законодавства.

Також, вважає, що ОСОБА_6 вперше припис було видано лише у 2019 році, а тому саме з цього часу необхідно рахувати початок вчинення нею кримінального правопорушення.

Окрім цього, у поданому клопотанні не вірно вказано номер кримінального провадження, яке просить закрити сторона захисту.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000641, суд вважає за можливе задовольнити клопотання та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, у зв`язку із спливом строків давності із закриттям кримінального провадження, з наступних підстав.

Так, відповідно до обвинувального акту, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2005 у справі №25/330 за ОСОБА_6 визнано право власності на об?єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та складається з рухомого та нерухомого майна - приміщення сараю літера Б-1 загальною площею 50, 8 кв. м., огорожі №1-5, споруди №б, мостіння - позиція І, ІІ.

15.06.2007 комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за ОСОБА_8 , на підставі вказаного рішення суду, зареєстровано право власності на нерухоме майно - сарай літера Б-1 за адресою:

АДРЕСА_2 загальною площею 50,8 квадратних метрів (далі сарай).

Після реєстрації права власності ОСОБА_6 , в приміщенні сараю та на прилеглій до нього відкритій території розпочала підприємницьку діяльність з продажу населенню ритуальних товарів та надання населенню ритуальних послуг.

Прилегла до сараю відкрита територія знаходилась в охоронній зоні газорозподільчого пункту № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 5.5 державних будівельних норм України ДБН В.2.5-20:2001 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Зовнішні мережі споруди» охорона зона приміщення ГРП-100 в якій заборонено розміщення будівель та споруд становить 10 метрів.

Відповідно до п. 4.3.15 Правил безпеки систем газопостачання України уздовж траси підземного газопроводу повинні бути виділені завширшки 2 м з обох боків від осі газопроводу, в межах смуги яких не допускаються складання матеріалів і обладнання, садіння дерев, влаштування стоянок автотранспорту, гаражів, кіосків та інших споруд.

Так, ОСОБА_9 , достовірно знаючи та розуміючи те, що прилегла до сараю відкрита територія відноситься до охоронної зони газорозподільчого пункту №100 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке Шосе, 2 (далі ГРП-100), 29.08.2007 звернулась до відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз» з заявою про погодження розміщення в охоронній зоні ГРП-100 торгівельного місця для забезпечення населення ритуальними товарами та послугами.

29.08.2007 листом №2625/2-2 відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз» погодило ОСОБА_10 розміщення торгівельного місця по забезпеченню населення ритуальними товарами та послугами за адресою:

м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке Шосе, 2 в охоронній зоні ГРП-100.

Після отримання погодження, прилеглу до сараю відкриту ділянку місцевості, яка знаходилась в охоронній зоні ГРП-100, ОСОБА_11 розпочала використовувати для підприємницької діяльності.

В подальшому, у невстановленому місці, у невстановлений день та час, у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на самовільне будівництво споруди (прибудови до сараю) на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка знаходиться в охоронній зоні газопроводу ГРП-100 за адресою: АДРЕСА_2 яку ОСОБА_6 , відповідно до раніше отриманого 29.08.2007 року дозволу, використовувала для здійснення підприємницької діяльності.

3 метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_13 , у невстановленому місці, у невстановлений день та час, діючи умисно, без оформлення права власності чи права користування земельною ділянкою, тобто в порушення вимог ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, без погодження з відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Дніпрогаз» проведення будівельних робіт в охоронній зоні ГРП-100, без отримання дозволів та повідомлення державних контролюючих органів сфері містобудування, домовилась з невстановленими досудовим розслідуванням особами про проведення робіт з будівництва в охоронній зоні газопроводу ГРП-100 за адресою:

АДРЕСА_2 та в безпосередній близькості від приміщення ГРП-100 незаконної прибудови до сараю.

Невстановлені досудовим розслідуванням особи, в період з 09.04.2013 по 09.09.2013, більш точний день та час не встановлено, за дорученням ОСОБА_14 , не будучи обізнаними про її злочинний умисел, направлений самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка знаходиться в охоронній зоні, збудували в охоронній зоні ГРП-100 за адресою: АДРЕСА_2 на відстані 0,73 метри від приміщення ГРП-100, правильної форми прямокутну прибудову до сараю.

Довжина бокової лівої стіни прибудованої споруди, яка на відстані 0,73 метри межує з приміщення ГРГ-100, становить 7,13 метрів. Довжина передньої (фронтальної) стіни прибудованої споруди становить 8,36 метрів.

Загальна площа самовільно збудованої споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка знаходиться в охоронній зоні ГРП-100 становить 59,6 метрів. Після будівництва в охоронній зоні прибудови до сараю будівля сараю та прибудована споруда були об?єднані з єдиним входом до них через прибудовану споруду.

Після самовільного будівництва споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка знаходиться в охоронній зоні ГРП-100, ОСОБА_15 розпочала використовувати новостворене приміщення площею близько 110 квадратних метрів у своїй підприємницькій діяльності, в тому числі для надання новоствореного приміщення в оренду третім особам.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_6 , які виразились у самовільному будівництві споруди на самовільно зайнятій земельній ділянці, яка знаходиться в охоронній зоні, кваліфіковані за ч.4 ст.197-1 КК України.

Відповідно до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, є закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч.2-4 ст.49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Так, під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 наполягала на задоволенні клопотання і просила закрити кримінальне провадження за давністю.

Із матеріалів кримінального провадження, вбачається, що ОСОБА_6 за період проведення досудового слідства та судового розгляду до кримінальної відповідальності за вчинення інших злочинів не притягувалася, від досудового слідства та суду не ухилявся.

При цьому, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, яке вчинене в період часу 09.04.2013 по 09.09.2013 року, більш точний час та день не встановлено. Дане кримінальне правопорушення відповідно ст.12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину.

З часу вчинення кримінального правопорушення минуло більше п`яти років, а отже відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_6 не може бути притягнута до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.197-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Позиція представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 щодо заперечення проти закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 підставі ст. 49 КК України, судом не приймається, оскільки під час закриття кримінального провадження думка потерпілого з`ясовується, проте вона не є вирішальною, оскільки підстави для звільнення особи від кримінальної та закриття кримінального провадження чітко визначені статтями 284-288 КПК України.

Також судом не приймаються і доводи представника потерпілого про неможливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, оскільки кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 197-1 КК України є триваючим, з наступних підстав.

Так, об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 4 ст. 197-1 КК України, полягає у самовільному будівництві споруди на самовільно зайнятій ділянці в охоронній зоні.

Самовільне зайняття земельної ділянки з об`єктивної сторони може полягати у різних діях - у незаконному огорожуванні ділянки, знищенні і встановленні межових знаків та у протиправному використанні землі у своїх потребах: обробка, удобрення землі, насадження дерев чи кущів, розміщення будівельних матеріалів, тощо.

Однак, у всіх випадках особа протиправно заволодіває земельною ділянкою, вчинює відносно неї певні дії як власник чи законний користувач і при цьому порушує суб`єктивні інтереси учасників земельних правовідносин.

Отже, цей злочин є злочином з матеріальним складом, оскільки для встановлення об`єктивної сторони цього злочину слід встановити не тільки самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, але й настання суспільно небезпечних наслідків - спричинення її власнику чи законному володільцю значної шкоди.

Таким чином, злочин, передбачений ст. 197-1 КК України, визнається закінченим з моменту самовільного будівництва на самовільно зайнятій ділянці і настання вказаних суспільно - небезпечних наслідків.

Судом встановлено, що згідно висунутого ОСОБА_6 обвинувачені, самовільне заняття земельної ділянки, шляхом самовільного будівництво споруди на ній, відбулося у період часу з 09.04.2013 по 09.09.2013 роки, більш точний час органом досудового розслідування не встановлений, а не в 2019 році, коли було направлено припис щодо звільнення ділянки, про що вказував представник потерпілого під час судового розгляду клопотання сторони захисту.

Таким чином, з моменту вчинення обвинуваченою ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 197-1 КК України строки давності притягнення її до кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення сплили у вересні 2018 року.

Посилання представника потерпілого щодо неправильно зазначеного номеру кримінального провадження в клопотанні сторони захисту, в розумінні ст. 49 КК України, не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження за давністю.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченої задовольнити та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 197-1 КК України, а кримінальне провадження щодо неї закрити, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підстав викладеного, керуючись ст.ст. 284-286, 288, 371-372, 376, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника - адвоката ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_6 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України, на підставі ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності.

Кримінальне провадження № 0000641 відносно обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.4 ст.197-1 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1