Справа № 755/471/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004263 від 23.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працевлаштованого, раніше судимого:

30.10.2018 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

13.08.2019 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 71 КК України, призначено покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі (05.08.2022 звільнений по закінченню строку відбування покарання);

10.08.2023 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 263 КК України призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян;

22.09.2023 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

21 грудня 2023 року приблизно о 00 год 16 хв, тобто під час дії воєнного стану в Україні, ОСОБА_3 перебував за адресою: м. Київ, вул. Бучми, 8, де виявив автомобіль марки «ГАЗ» моделі «3110» д.н.з. НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_5 . Салон, багажне відділення, відповідно двері та вікна вказаного автомобіля були зачинені, що об`єктивно технічно обмежувало та перешкоджало вільному доступу та незаконному потраплянню сторонніх осіб до майна, що знаходилось в салоні автомобіля, а отже, доступу до сховища, яке є володінням особи, а саме, у користуванні ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, яке зберігається в салоні вказаного автомобіля, поєднаного з проникненням у вказане сховище, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднану з проникненням в автомобіль, під час дії воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_3 підійшов до вищевказаного автомобіля та відімкнув замок передніх водійських дверей автомобіля та проник до салону автомобіля.

Під час незаконного проникнення в автомобіль «ГАЗ 3110» ОСОБА_3 таємно заволодів наступними речами, а саме: 2 (двома) ліхтаря марки Stern 12 Led загальною вартістю 470 гривень 40 коп.; мультиметром марки Digatal Multimeter DT-838 Q100 (YT1392) вартістю 204 гривні 40 коп.; електро-бритвою марки Mini Shaver вартістю 468 гривень 30 коп.; магнітним телескопічним захватом 190-680 мм з підсвіткою марки Intertool ET-1016 вартістю 69 гривень 30 коп., а всього майном на загальну суму 1212 грн 40 коп.

В подальшому ОСОБА_3 , утримуючи при собі таємно викрадене майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме заклав його до ломбарду того ж дня, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 1212 грн 40 коп.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення. Пояснив, що 21 грудня 2023 року приблизно о 00 год 16 хв був за адресою м. Київ, вул. Бучми, 8, де побачив автомобіль «ГАЗ». У нього були з собою ножиці, якими він відкрив автомобіль та викрав перераховані вище інструменти, які відніс в ломбард. Гроші витратив на продукти, бо у нього нема місця проживання і роботи. Щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, має постійне місце проживання у м. Києві, раніше судимий, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, особи винуватого, та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки перевиховання та виправлення ОСОБА_3 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченої суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Згідно вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2023, ОСОБА_3 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Зважаючи на те, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначати за правилами, передбаченими ст. 71, 72 КК України, з урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2023.

Окрім цього, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Відтак, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2023, яким ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп. слід виконувати самостійно.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 22.09.2023 за ч. 2 ст. 190 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2023, яким ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 263 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп - виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Речові докази у кримінальному провадженні: DVD-R диск з відеозаписом камер відеоспостережння у приміщенні філії ПТ «Ломбарду 24», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Миру, 5, прим. 43-44; DVD-R диск з відеозаписом камер відеоспостережння на території Бучми у ТОВ «БЕРЛАЙН», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Бучми, 8, що містяться в матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 6475/23 від 27.12.2023 у розмірі 340 грн 00 к.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається потерпілій.

Суддя: ОСОБА_1