Провадження №11-кп/801/1315/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

представника потерпілого ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001681 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2023, яким засуджено

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог п.1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язано його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 постановлено рахувати з дня проголошення вироку.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-за ч. 3 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 75, 104 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог п.1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язано його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання постановлено рахувати з дня проголошення вироку.

Вирішено питання про заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, речових доказів та цивільного позову.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_9 , 26 квітня 2018 року близько 22:30 год. спільно з неповнолітнім ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу огородженого парканом будинку АДРЕСА_3 , побачили на подвір`ї вказаного домоволодіння ліхтарі на сонячних батареях, та в цей момент у них виник умисел на протиправне заволодіння чужим майном, з проникненням на огороджену територію.

ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що їх дії носять протиправний характер, ігноруючи цю обставину, таємно, з корисливих спонукань, діючи умисно, в порушення вимог статті 30 Конституції України, яка гарантує право на недоторканість житла, незаконно проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_3 . При цьому ОСОБА_9 , а потім відразу за ним ОСОБА_10 , перестрибнули через паркан, таким чином проникли до на територію огородженого подвір`я, тобто відповідно до ст. 233 КПК України до володіння особи, а саме на територію огородженого подвір`я та викрали три ліхтарі на сонячних батареях, вийнявши їх з ґрунту, ринкова вартість яких, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №3127-3129/18-21 від 11.06.2018, становила 213,86 грн.

Однак, їхні незаконні дії щодо викрадення майна до закінчення крадіжки, тобто до моменту коли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 отримали реальну можливість розпорядитись чи скористатися вкраденим майном, виявив ОСОБА_11 та висловив вимогу припинити вчинення злочину.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , побачивши ОСОБА_11 , який вийшов з будинку, проігнорувавши його вимогу на припинення протиправного діяння, усвідомлюючи, що їхні дії викриті власником майна до моменту завершення крадіжки, незважаючи на це, продовжили вчиняти злочинні дії, спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, а саме - утримувати викрадене майно.

В подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перестрибнули через паркан, утримуючи в руках викрадені ліхтарики та зникли з місця вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 завдали ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 213,86 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В своїй апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2023 в частині визнання ОСОБА_10 винним в скоєнні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України скасувати, а кримінальне провадження №0001681 відносно ОСОБА_10 - закрити відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

На думку адвоката, перелічені судом першої інстанції докази та матеріали справи жодним чином не підтверджують причетність ОСОБА_10 до скоєння ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Як ОСОБА_10 та і ОСОБА_9 заперечують причетність ОСОБА_10 до злочину та цю обставину підтвердила свідок ОСОБА_13 , яка є очевидцем події.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідача, думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступного.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи із принципу безпосереднього дослідження доказів відповідно до ст. 23 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості дати свою оцінку без дослідження доказів в суді, однак таке клопотання, згідно ч. 3 ст. 404 КПК України не заявлялось.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції у даному кримінальному провадженні не дотримано.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті не визнав, а обвинувачений ОСОБА_9 повністю підтримав покази ОСОБА_10 та пояснив, що коли вони йшли по стежці, то ОСОБА_14 йшов спереду, а він йшов позаду. На стежці було темно та він не бачив землі під ногами. Коли він проходив біля будинку N?7 по вул. Достоєвського в м. Вінниці, він побачив за забором декілька ліхтариків встромлених в землю. Він переліз через паркан, взяв декілька ліхтариків, переліз назад та пішов доганяти ОСОБА_10 . Коли він вийшов зі стежки на освітлювану частину вулиці, то викинув ці ліхтарики в сторону, наздогнав ОСОБА_10 та пішов вперед. Через декілька секунд він почув крики ОСОБА_10 та побачив як незнайомий чоловік б`є ОСОБА_15 предметом схожим на дерев`яну битку. На крики відреагували дві жінки з сусідніх будинків. Коли цей чоловік звернув увагу на ОСОБА_9 то перестав бити ОСОБА_10 , підійшов до нього та наказав чекати поліцію. В Цей час ОСОБА_10 піднявся з землі та пішов в сторону свого будинку. Цей чоловік не намагався його зупинити.

Такі покази ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердила свідок ОСОБА_13 , яка пояснила що 26.04.2018 року як і в інші дні вона вигулювала собаку. Близько 22.00 години вона побачила двох хлопців, які йшла їй на зустріч - вищий йшов попереду, інший менший зростом та статурою йшов через декілька метрів позад нього. Хлопець що йшов попереду розмовляв по телефону, і вона чула як йому хтось відповідав. В якийсь момент той хлопець що йшов позаду перескочив через огорожу будинку АДРЕСА_3 , та вже через секунд 10-20 перескочив назад та пішов вперед тримаючи в руках предмети які світились, скоріш за все це були декоративні ліхтарики. Щоб до цього хлопця хтось кричав з двору того будинка вона не чула. Коли хлопці вийшли на світло то вона впізнала в тому що йшов позаду з ліхтариками ОСОБА_9 , оскільки проживає неподалік від неї.

Свідок ОСОБА_17 підтвердила той факт, що почула що хтось стукає чимось твердим по воротам її будинку. Вона вийшла на балкон та побачила біля воріт чоловіка з палкою, який сказав що й нього вкрали ліхтарики. Після цього вона побачила як від воріт один хлопець пішов сходами на верх, та при цьому сильно шкутильгав. Його ніхто не спиняв та не доганяв, а інший залишився біля чоловіка з палкою.

Аналогічні покази в судовому засіданні надала свідок ОСОБА_18 .

Суд першої інстанції в порушення вимог ст. 374 КПК України не мотивував у вироці чому ці показання обвинувачених та свідків не бере до уваги.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що згідно показань ОСОБА_16 він скоїв крадіжку, а не грабіж, чому також не дано оцінку.

З огляду на вирок суду, єдиним доказом причетності до даного злочину ОСОБА_10 та скоєння саме грабежу, а не крадіжки є покази потерпілого ОСОБА_11 , які є нелогічними та спростовуються показами не лише обвинувачених, а й допитаних свідків.

Окрім цього, в судовому засіданні ОСОБА_11 не визнав того факту що у нього в руках були будь-які предмети і удари він завдавав руками, хоча свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 бачили палку в його руках, що ставить під сумнів правдивість його показань.

Також, матеріалами справи спростовуються покази ОСОБА_11 в тій частині, що ОСОБА_10 разом із ОСОБА_9 напали на нього та завдали йому тілесних ушкоджень, оскільки жодних даних про незадовільний стан потерпілого немає.

Натомість, ОСОБА_11 27.04.2018 близько 22.00 год. наніс тілесні ушкодження середньої тяжкості ОСОБА_10 , однак кримінальне провадження закрито, оскільки ОСОБА_11 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_10 під час спроби затримання осіб, які вчинили злочин.

Отже суд першої інстанції не надав оцінку усім доказам у вироку, які в подальшому стали підставою для визнання винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого органами досудового слідства злочину та покладено в основу обвинувального вироку.

На думку колегії суддів, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, позаяк судом допущено вибірковий підхід до оцінки доказів, що суперечить як основним завданням кримінального провадження так і його основним загальним засадам, таким як верховенство права, законність та забезпечення змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, що обґрунтовано ставить під сумнів законність і справедливість вироку, а також позбавляє апеляційний суд підстав у цій частині визнавати чи не визнавати обґрунтованими доводи обвинувачення.

Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обвинувачених за ч. 3 ст. 186 КК України, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст. 415 КПК України нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону допитати обвинувачених та свідків у кримінальному провадженні, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст. 374 КПК України.

Оскільки підставами для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, тому колегія суддів позбавлена можливості перевірити решту доводів апеляційних скарг прокурора та адвоката, в тому числі щодо визнання винуватосі, призначеного покарання та вирішення питання щодо речових доказів. Такі доводи підлягають перевірці при новому судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга адвоката підлягає частковому задоволенню, вирок суду скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 405, 407, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17.10.2023 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4