УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0003586, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0003586, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання обґрунтоване наступним.

У провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003586 від 01.12.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 30.11.2023, приблизно о 20:00 годині, перебуваючи у приватному буднику, що за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, 14, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, вступили між собою в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна, шляхом таємного проникнення у інше приміщення на території Солом`янського району міста Києва, розподіливши між собою злочинні ролі.

Так, 01.12.2023 приблизно о 06:00 годині ОСОБА_4 , діючи спільно та узгоджено з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на автомобілі марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 прибули до будівлі за адресою: м. Київ, пр-т Любомира Гузара, 40-А, де розташовується приміщення офісу ТОВ «ІНЖБУБ Компані».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок крадіжки чужого майна, ОСОБА_5 надав у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_6 радіостанції для зв`язку, за допомогою яких мав повідомити останніх, про відсутність охорони на території. Після чого, ОСОБА_5 діючи відповідно до відведеної йому ролі, здійснив обхід території навколо приміщення, що за адресою: м. Київ, пр-т Любомира Гузара, 40-А та, переконавшись, що охоронників на території немає, за допомогою радіостанції передав вказану інформацію ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , які відповідно до відведених ролей мали незаконно проникнути у приміщенні офісу ТОВ «ІНЖБУБ Компані». В свою чергу, ОСОБА_5 , залишився неподалік приміщення та в разі появи охоронників, за допомогою радіостанції мав повідомити ОСОБА_4 та ОСОБА_6 про небезпеку.

Після чого, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 отримавши по радіостанції інформацію від ОСОБА_5 , про відсутність охорони на території, діючи відповідно до відведених їм ролей, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок крадіжки чужого майна, направились до вказаного вище приміщення, де піднялись на другий поверх, та переконавшись, що за їх діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, ОСОБА_4 діючи відповідно до відведеної йому ролі, за допомогою раніше приготовлених для вчинення кримінального правопорушення лому та металевої труби, в присутності ОСОБА_6 зламав замок вхідних дверей до приміщення офісу ТОВ «ІНЖБУБ Компані», після чого ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проникли до середини приміщення, звідки таємно викрали чуже майно, що належить ТОВ «ІНЖБУБ Компані», а саме: металевий сейф, вартістю 2000 гривень, в середині якого перебували гроші в сумі 60000 гривень та документи ТОВ «ІНЖБУБ Компані», що матеріальної цінності не становлять, який в подальшому винесли з приміщення ТОВ «ІНЖБУБ Компані» та помістили в багажне відділення «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 . В цей момент ОСОБА_5 , відповідно до відведеної йому ролі, перебував на вулиці біля будівлі за адресою: м. Київ, пр-т Любомира Гузара, 40-А, де розташовується приміщення офісу ТОВ «ІНЖБУБ Компані» та слідкував за навколишньою обстановкою, щоб у разі небезпеки та появі сторонніх осіб повідомити по рацій про даний факт ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , щоб не бути викритими у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Після чого, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі, таємно викрадене чуже майно, що належить ТОВ «ІНЖБУБ Компані», з місця вчинення кримінального правопорушення на автомобілі марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 зникли, розпорядившись викраденим в подальшому на свій власний розсуд, чим спричинили ТОВ «ІНЖБУБ Компані» майнову шкоду на суму 62000 гривень.

01.12.2023, слідчим Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 , в ході проведення огляду автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI», номер кузова: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якого виявлено та вилучено наступне, а саме:

- Поліетиленовий згорток в середині якого міститься речовина рослинного походження зеленого кольору, який поміщено до спец. пакету №PSP 1257131;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , а також ключі від вказаного автомобіля до спец. пакету №PSP 1257132;

- Автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», номер кузова: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який поміщено до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів.

Приймаючи до уваги, що вищевказані предмети є процесуальними джерелами фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також для проведення подальшого експертного дослідження, для якого необхідні спеціальні знання, а також є засобами вчиненого кримінального правопорушення, вищевказані предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003586 від 01.12.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, з метою забезпечення збереження вищевказаного майна та запобігання можливості його відчуження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява від слідчого про розгляд клопотання у його відсутності, просив клопотання задовольнити накласти арешт на майно до закінчення проведення всіх необхідних слідчих та процесуальних дій у рамках даного кримінального провадження.

Власниця майна та її представник в судове засідання не з`явилися. До суду подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, суд, повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна.

Встановлено, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Солом`янської окружної прокуратури м. Києва здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003586 від 01.12.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

01.12.2023 слідчим Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві проведено огляд місця події автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . В ході проведеного огляду виявлено та вилучено:

- Поліетиленовий згорток в середині якого міститься речовина рослинного походження зеленого кольору, який поміщено до спец. пакету №PSP 1257131;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , а також ключі від вказаного автомобіля до спец. пакету №PSP 1257132;

- Автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», номер кузова: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який поміщено до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів.

Постановою заступника начальника слідчого відділення відділу поліції №1 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві капітан поліції ОСОБА_9 від 02.12.2023 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0003586 від 01.12.2023 року, наступне майно:

- Поліетиленовий згорток в середині якого міститься речовина рослинного походження зеленого кольору, який поміщено до спец. пакету №PSP 1257131;

- Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , а також ключі від вказаного автомобіля до спец. пакету №PSP 1257132;

- Автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», номер кузова: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та який до вирішення питання щодо накладення арешту передано на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспорту, що розташований у м. Києві вул. Хоткевича, буд. 206.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Метою накладення арешту у поданому клопотанні прокурор зазначив забезпечення збереження речових доказів, а також забезпечення застосування подальшої конфіскації майна.

З огляду на зміст завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, завдання слідчого судді полягає, у тому числі, у недопущенні піддання особи у такому кримінальному провадженні необґрунтованому процесуальному примусу та застосування неналежних правових процедур до учасників кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Між тим, посилаючись у клопотанні на необхідність накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення 02.12.2023 року огляду, прокурор повинен був зазначити, яке відношення вилучене майно має до предмету дослідження у кримінальному провадженні, посилаючись при цьому на докази, які підтверджують зазначене.

Жодних об`єктивних даних, які б підтверджували, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , а також ключі від вказаного автомобіля, автомобіль марки «CHEVROLET LACETTI», номер кузова: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , є знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, прокурором не вказано. Враховуючи те, що підозрювані не є власниками означеного майна, слідчий суддя дійшла висновку про відсутність визначених статтею 170 КПК України правових підстав для арешту майна в цій частині.

Враховуючи те, що прокурором доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні, з метою збереження речового доказу, що стало знаряддям вчинення злочину, слід накласти арешт на поліетиленовий згорток в середині якого міститься речовина рослинного походження зеленого кольору, який поміщено до спец. пакету №PSP 1257131.

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На підставі вищевикладеного, клопотання про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На підставі викладеного і керуючись ст. 98, 131, 132, 170, 172, 173, 372 КПК України,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 02 грудня 2023 року в ході огляду автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI», д.н.з. НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме:

- поліетиленовий згорток в середині якого міститься речовина рослинного походження зеленого кольору, який поміщено до спец. пакету №PSP 1257131.

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1