Справа №295/1556/24
УХВАЛА

Іменем України

01.02.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВП №1 Житомирського ГУНП в Житомирський області ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про арешт майна,

подане у кримінальному провадженні №0000070 від 27.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке обґрунтоване тим, що 27.01.2024, близько 20 год, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вживали спиртні напої у приміщенні кухні домоволодіння АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 відбувся конфлікт, в ході якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_6 , у цей же день, час та місці ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, взяв до рук сокиру, яка знаходилася у приміщенні кухні вказаного будинку, та перебуваючи у коридорному приміщенні домоволодіння, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, зі значною силою прикладання та розмахом, утримуючи у правій руці сокиру, наніс в область голови ОСОБА_6 близько чотирьох ударів обухом металевої частини сокири.

В цей час, ОСОБА_9 , який перебував неподалік від вищевказаного будинку, почувши крики ОСОБА_7 , забіг у приміщення коридору зазначеного будинку, та побачивши неправомірні дії ОСОБА_8 , викликав працівників поліції та, намагаючись зупинити злочинні дії останнього, наніс ОСОБА_8 один удар ногою в область грудної клітини, внаслідок чого останній впав.

Після чого ОСОБА_9 затримав ОСОБА_8 , а отже ОСОБА_8 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді уламкових переломів клиновидної кістки праворуч, величного відростку лобної кістки, скроневої кістки праворуч з переходом на пераміду і соскоподібний відросток, а також з поширенням на праву половину потиличної кістки, стінок основної пазухи тіла та величного відростку верхньої щелепи праворуч, медіальної стінки, правої гайморової пазухи, правої величної кістки, геморагічного забою лобної частки лівої гемісфери головного мозку, лівобічного САК, гемосинусу, гематоми та підшкірної емфіземи м`яких тканин правої половини обличчя.

27.01.2024 під час затримання в порядку ст. 208 КПК України у підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено дублянку коричневого кольору, штани чорного кольору, светр чорного кольору з різнокольоровим малюнком, светр сірого кольору, чоботи чорного кольору.

Слідчий вказує, що на одязі, який вилучено у ОСОБА_8 , могли залишитися сліди вчинення кримінального правопорушення, а саме біологічні сліди (кров) потерпілого ОСОБА_6 , а тому вказані речі мають значення речового доказу у кримінальному провадженні.

Посилаючись на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні ОСОБА_10 подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

У відповідності до приписів ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття слідчого та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина перша ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 27.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000070, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до копії протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 28.01.2024, під час затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено дублянку коричневого кольору, штани чорного кольору, светр чорного кольору з різнокольоровим малюнком, светр сірого кольору, чоботи чорного кольору.

Відповідно до ст. 167, 168 КПК України зазначені речі є тимчасово вилученим майном.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання копій наступних документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 28.01.2024; постанови про визнання речовими доказами від 28.01.2024, які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути доказом факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.

Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на дублянку коричневого кольору, штани чорного кольору, светр чорного кольору з різнокольоровим малюнком, светр сірого кольору, чоботи чорного кольору.

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1