У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2023 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Роз`яснено ОСОБА_5 , що повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Заявник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 26 КУпАП, слідчий суддя не вказав, чим саме викладене в його заяві питання, не віднесене до повноважень слідчого судді.

Вказав, що предметом його скарги є невизнання його потерпілим у кримінальному провадженні, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України та підлягає розгляду.

Встановлені слідчим суддею обставини.

24.07.2023 ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив зобов`язати слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 вручити йому пам`ятку про права потерпілого.

Слідчий суддя встановив, що в провадженні Першого СВ (з дислокацією у м. Миколаєві) ТУ ДБР у м. Миколаєві, перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000704 за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 403 КК України.

ОСОБА_5 в своїй скарзі просить суд зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві визнати його потерпілим у вказаному кримінальному провадженні та вручити йому пам`ятку про права потерпілого.

Проте, КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті.

Тому слідчий суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 , зумовленою бездіяльністю слідчого щодо не вручення пам`ятки про права потерпілого, слід відмовити, оскільки не підлягає розгляду в порядку ст. 303 КПК України.

Позицій учасників судового провадження.

Заявник ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просив розглянути скаргу без його участі. Прокурор належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду до апеляційного суду не з`явився.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд встановив таке.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 3 ст. 395 КК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки розгляд скарги відбувся без участі ОСОБА_5 та враховуючи, що копію оскаржуваної ухвали апелянт отримав 22.09.2023, а апеляційна скарга подана 25.08.2023, то строк на подачу апеляційної скарги, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 395 КК України, не пропущено.

Що стосується доводів апелянта про незаконність оскаржуваної ухвали, то з цими доводами колегія суддів не погоджується, з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого суді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачений ст. 303-308 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування визначені ч. 1 ст. 303 КПК України.

Зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просив зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві, ОСОБА_6 визнати його потерпілим; зобов`язати слідчого вручити йому пам`ятку про права потерпілого.

Слідчий суддя зазначив, що положеннями КПК України не передбачено зобов`язання вчиняти такі дії слідчого чи прокурора.

Також, слідчий суддя зазначив, що в разі звернення ОСОБА_5 з клопотанням до слідчого про проведення слідчих (розшукових) дій, сам факт не розгляду цього клопотання в порядку ст. 220 КПК України, може бути предметом окремого самостійного оскарження, а саме, як нездійснення інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений кримінальним процесуальним кодексом строк (недотримання вимог ст. 220 КПК України).

Зі змісту скарги ОСОБА_5 слідує, що ним питання про зобов`язання слідчого розглянути його клопотання у строки та в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України - не ставилось.

Як вбачається зі скарги, ОСОБА_5 просить зобов`язати слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві визнати його потерпілим у кримінальному провадженні №0000704 від 08.06.2023.

Проте, КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті.

Відповідно з ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи зазначені вимоги закону, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_8 слід відмовити.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо незаконності прийнятого слідчим суддею рішення, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Тому, апеляційна скарга заявника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2023 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3