Справа № 991/136/24
Провадження 1-кс/991/139/24
У Х В А Л А

11.01.2024 м. Київ

Слідча суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні, за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и л а:

1.08.01.2024 голова громадської організації «НОН-СТОП» (далі - ГО «НОН-СТОП») ОСОБА_3 через «Електронний суд» звернувся до Вищого антикорупційного суду із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), передбачену п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, оскільки такі не внесли відомості про кримінальне правопорушення за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) та не розпочав досудове розслідування.

2.У цей же день, згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді, скарга передана на розгляд слідчій судді ОСОБА_1 .

3.Скаржник просив розглянути скаргу за його відсутності. З огляду на що, а також засаду диспозитивності, слідча суддя вважає за можливе здійснити такий розгляд у відсутність скаржника.

4.НАБУ свого представника у судове засідання не направило. Оскільки, КПК України не встановлює перешкод для розгляду скарги у випадку не прибуття представника суб`єкта, дії або бездіяльність якого оскаржується, слідча суддя вважає за можливе розглянути таку скаргу.

5.Дослідивши скаргу, слідча суддя дійшла висновку про необхідність відмови у її задоволенні, з огляду на таке.

6.Скарга мотивована тим, що голова ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 звернувся електронною поштою до НАБУ із заявою про те, що ОСОБА_4 , який займав посади керівника ГУ Держекоінспекції в Харківській області та керівника ГУ Держгеокадастру у Харківській області, його дружина ОСОБА_5 , яка обіймала посаду детектива головного підрозділу детективів НАБУ, в подальшому займалась адвокатською діяльністю, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - Міністр аграрної політики та продовольства України, який є підконтрольним ОСОБА_4 , перебуваючи у злочинній змові з посадовими особами ряду правоохоронних, контролюючих, державних та інших органів, зловживаючи службовим становищем, створили організовану злочинну групу для встановлення контролю над екологічною сферою у Харківській області, в тому числі землею, лісами, піском, з метою отримання, надання неправомірної вигоди, під час виділення земельних ділянок, незаконної вирубки лісу, незаконного видобутку піску, подальшого їх продажу, а також незаконного заволодіння земельними ділянкам. Вказана організована злочинна група кошти, отримані від таких злочинних дій, отримує в переважній більшості в готівковій формі, які, в подальшому, виводяться через підконтрольні конвертаційні центри, з метою ухилення від сплати податків, легалізації грошових коштів, в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , інших посадових осіб ряду правоохоронних, контролюючих, державних органів.

7.Так, у заяві скаржник покликався на те, що ОСОБА_4 , який займав посади керівника ГУ Держекоінспекції в Харківській області та керівника ГУ Держгеокадастру у Харківській області, перебуваючи у злочинній змові з посадовими особами ряду правоохоронних, контролюючих, державних та інших органів: 1) займався рейдерством, вимаганням коштів, шляхом проведення незаконних перевірок та погрозою накладення незаконних штрафів на підприємства Харківської області (зазначив про нарахування злочинним шляхом 654 млн грн платежів, з яких фактично сплачено менше 4 млн грн, що свідчить про маніпуляції та злочинний умисел); 2) налагодив злочинну схему, за якою отримував неправомірну вигоду за здійснення будь-яких дій, котрі передбачає процедура безкоштовного отримання земельних ділянок громадянами України; 3) передав з Державного резерву близько 5 000 га землі у Харківському та Богодухівському районах Харківської області в оренду строком на 49 років ряду фермерських господарств, підконтрольних особі на прізвище ОСОБА_8 , який, у свою чергу, підконтрольний ОСОБА_4 , без відповідного рішення Харківської обласної військової адміністрації; 4) встановив контроль над державними підприємствами, що здійснюють свою діяльність в аграрній сфері у Харківській області, шляхом призначення на керівні посади підконтрольних осіб; 5) навмисно створював несприятливі умови для державних лісгоспів Харківської області, доводячи їх до банкрутства та визнання їх неефективними, з метою зміни керівництва державних лісгоспів на підконтрольних йому осіб.

8.Отже, в діях вищенаведених осіб, на переконання заявника, вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 197-1, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 219, ч. 4 ст. 240, ч. 2 ст. 246, ч. 1 ст. 255. ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

9.У заяві ОСОБА_3 просив внести відповідні відомості до ЄРДР. Однак, такі, як зазначив скаржник, до ЄРДР внесені не були.

10.Слідчою суддею здійснено запит до НАБУ щодо надання інформації про результати розгляду заяви, однак, відповіді від НАБУ на момент розгляду скарги не надійшло.

11.Поряд з цим, виходячи з наведеного, слідча суддя доходить висновку, що скарга подана особою, яка має право подавати таку скаргу у строк, визначений ч. 1 ст. 304 КПК України.

12.Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

13.Отже, бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: (1) прокурор, слідчий (детектив) наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; (2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; (3) відповідна процесуальна дія прокурором, слідчим (детективом) у встановлений строк не вчинена. Тобто, наведена норма дозволяє оскаржити слідчому судді не будь-яку бездіяльність, а лише ту, що стосується обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законом.

14.Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

15.Ознакам, зазначеним у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, відповідає бездіяльність, яка виникає внаслідок невиконання вимог ч. 1 ст. 214 КПК України.

16.Отже, оскаржена ОСОБА_3 бездіяльність відповідає ч. 1 ст. 303 КПК України.

17.Також, згідно із ч. 1 ст. 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

18.У силу ч. 2 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.

19.Остання встановлює, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 КК України (статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, та кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України), а також статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 КК України. Водночас, повинна бути наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.

20.Так, п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України передбачено такі умови, як вчинення кримінальних правопорушень, серед інших, передбачених статтями 209, 364, 368, 369 КК України, зокрема, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, державним службовцем, посада якого належить до категорії «А».

21.Окрім того, п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України передбачено умову, відповідно до якої розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого, зокрема статтями 368, 369 КК України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 209, 364 КК України, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено, серед іншого службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування).

22.Отже, скарга в частині повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 209, 364, 368, 369 КК України, зокрема службовою особою державного органу, Міністром аграрної політики та продовольства України, враховуючи, при цьому, ймовірний предмет кримінального правопорушення та розмір завданої шкоди Державному бюджету, підлягає розгляду в цьому суді.

23.Водночас, у заяві ОСОБА_3 покликався на ймовірну причетність до зазначених ним кримінальних правопорушень, окрім інших, посадових осіб правоохоронних, контролюючих, державних органів, не конкретизуючи їх. Водночас, слідча суддя не виключає, що до таких можуть належати, в тому числі посадові особи чи інші категорії осіб, перелічені у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України.

24.Поряд з цим, слідча суддя бере до уваги, що у скарзі йде мова також про можливе вчинення кримінальних правопорушень, у співучасті з іншими особами, а також інших кримінальних правопорушень, передбачених статтями 197-1, 212, 219, 240, 246, 255, 365, 366 КК України, цими ж особами, а тому з урахуванням положень п. 20-2 розділу XІ «Перехідні положення» КПК України, слідча суддя вважає, що загалом по такій скарзі має здійснюватися судовий контроль Вищим антикорупційним судом.

25.На підставі викладеного, скарга відповідає вимогам ст. 303, ч. 1 ст. 304 та ч. 1 ст. 306 КПК України.

26.Поряд з цим, слідча суддя зауважує, що для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України).

27.Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

28.Тобто, реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення такого кримінального правопорушення.

29.Такі висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 (справа № 556/450/18), у якій зазначено: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР...».

30.Слідча суддя враховує, що особа, яка звертається із заявою про вчинення кримінального правопорушення, може не володіти докладною інформацією про його обставини, втім, таке повідомлення має містити відомості про існування обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчиненого кримінального правопорушення. Заявник не має обов`язку доводити факт вчинення кримінального правопорушення, однак наведення фактичних обставин, які спонукають його вважати, що кримінальне правопорушення було вчинене, є ознакою обґрунтованості повідомлення та надає можливість їх перевірити.

31.Однак, на переконання слідчої судді, скарга голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

32.Як уже зазначала слідча суддя, ч. 1 ст. 214 КПК України не встановлює обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити відомості до ЄРДР за будь-якою заявою, а тільки тією, що містить відомості про вчинення кримінального правопорушення. Також, така позиція відповідає усталеній судовій практиці в Україні та позиції ВС, що викладалась вище.

33.На переконання слідчої судді, твердження скаржника про вчинення кримінальних правопорушень має занадто узагальнений, абстрактний характер, а наведені відомості не дають змоги попередньо кваліфікувати такі діяння саме як кримінальні правопорушення.

34.Так, покликання скаржника на те, що ОСОБА_4 , який займав посади керівника ГУ Держекоінспекції в Харківській області та керівника ГУ Держгеокадастру у Харківській області, його дружина ОСОБА_5 , яка обіймала посаду детектива головного підрозділу детективів НАБУ, в подальшому займалась адвокатською діяльністю, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 - Міністр аграрної політики та продовольства України, який є підконтрольним ОСОБА_4 , перебуваючи у злочинній змові з посадовими особами ряду правоохоронних, контролюючих, державних та інших органів, зловживаючи службовим становищем, створили організовану злочинну групу для встановлення контролю над екологічною сферою у Харківській області, в тому числі землею, лісами, піском, з метою отримання, надання неправомірної вигоди, під час виділення земельних ділянок, незаконної вирубки лісу, незаконного видобутку піску, подальшого їх продажу, а також незаконного заволодіння земельними ділянками, є лише його припущеннями, на підтвердження чого не наведено жодних обставин, які прямо чи опосередковано можуть свідчити про наявність ознак вчинення кримінальних правопорушень.

35.Отже, доводи заяви голови ГО «НОН-СТОП» ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень, на переконання слідчої судді, є необґрунтованими припущеннями не заснованими на фактичних даних.

36.Натомість, самих лише абстрактних припущень про можливе вчинення кримінальних правопорушень, викладених у заяві, недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки підставою для початку досудового розслідування є фактичні дані та конкретні обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

37.До того ж, слідча суддя звертає увагу, що після внесення відомостей до ЄРДР органом досудового розслідування мають проводитись слідчі дії, необхідні для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, які передбачають обов`язкове втручання в права та свободи особи у тій чи іншій мірі. Водночас, здійснення такого на основі припущень, без наявності об`єктивних даних, які б вказували на чинення кримінального правопорушення, є недопустимим.

38.З огляду на наведене, обставини, викладені в заяві, не потребують перевірки засобами кримінального процесу.

39.Отже, оскільки викладене скаржником не містить відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відсутня і бездіяльність уповноважених осіб НАБУ щодо невнесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування за такою заявою.

40.На підставі наведеного, слідча суддя вважає, що наявні підстави, для відмови у задоволення скарги.

З огляду на викладене, керуючись статтями ст. 214, 303, 307, 371-372, КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у задоволенні скарги голови громадської організації «НОН-СТОП» ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідча суддя ОСОБА_1