Справа №: 398/5394/23
провадження №: 1-кс/398/1411/23
УХВАЛА

Іменем України

"26" жовтня 2023 р. Слідчий суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене прокурором, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №60001691 від 24 жовтня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення перебаченого ч.4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця с. Озера Світловодського району Кіровоградської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 18.05.2020 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187 КК України,28.09.2023 року звільнено умовно-достроково,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

У клопотанні слідчий вказав, що близько 17.30 год.23.10.2023, тобто в період часу в який, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 24.02.2022 (далі з останніми змінами, внесеними згідно з Указом Президента від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3275-IX) діє правовий режим воєнного стану, ОСОБА_5 ідучи по алеї на площі Покровській у місті Олександрія Кіровоградської області помітив малолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей момент, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на відкрите викрадення мобільного телефону у малолітньої ОСОБА_7 . Реалізовуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 ідучи позаду малолітньої потерпілої ОСОБА_7 наздогнав останню та схопив обома руками тулуб малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , чим зупинив її рух. Після цього, продовжуючи свої умисні злочинні дії ОСОБА_5 у присутності малолітньої ОСОБА_7 відкрито викрав мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10С», блакитного кольору, з сім карткою мобільного оператора «Лайфсел» з номером телефону НОМЕР_1 , власником якого є малолітня потерпіла ОСОБА_7 . Після відкритого викравши вищевказаного мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi 10С», блакитногокольору, з сім карткою мобільного оператора «Лайфсел» з номером телефону НОМЕР_1 , ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. У результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 завдано майнову шкоду. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення у сфері злочинів проти власності, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, тобто злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Під час судового провадження слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 вільно пересуваючись на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому прокурор зазначив, що останній вчини кримінальне правопорушення, звільнившись з місць позбавлення волі.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання, винним себе визнав, просив обрати більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що його було затримано о 19 год 00 хв, натомість в протоколі про затримання невірно зазначено дату фактичного затримання, надати доказів на підтвердження про затримання саме о 19 год не зміг. Крім того, зазначив, що під час затримання йому було нанесено удар по голові та маються опіки від газового балончику на шиї, в зв`язку з чим просить провести медичне обстеження.

Захисник просив звернути увагу на наведене підзахисним, наполягав на проведенні медичного огляду щодо наявності у підозрюваного тілесних ушкоджень, про що надав відповідну скаргу. Звернув увагу на недоліки протоколу затримання від 24.10.2023 року, а саме щодо ознайомлення з правами та обов`язками з огляду на те, що в протоколі затримання зазначений підозрюваний не ОСОБА_5 , а ОСОБА_8 . Просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою фактичного місця проживання.

Вислухавши пояснення слідчого, підозрюваного, думку прокурора та захисника, перевіривши додані до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001691 свідчить про те, що повідомлення про вчинення кримінального правопорушення було внесено 23.10.2023 року до ЄРДР з правовою кваліфікацією за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Клопотання про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 порушено з метою запобігання ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, з урахуванням обставин, передбачених ст.178 КПК України.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , якого 24.10.2023 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч.4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.10.2023 року;

-постановою про визнання потерпілою малолітню (неповнолітню) особу від 24.10.2023 року;

-протоколом допиту неповнолітньої особи від 24.10.2023 року;

-протоколом огляду місця події від 24.10.2023 року;

-протоколами допиту свідків від 24.10.2023 року;

-

-протоколом пред`явлення особи до впізнання від 24.10.2023 року;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 24.10.2023 року

-

-повідомленням про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 24.10.2023 року

-

Застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, визначених у п. 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v.Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява № 42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як зазначено в ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст.42 КПК України, а також запобігання спробам: переховатися від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , згідно ст.177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, які в силу ст.12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, а також наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний вчинив нове кримінальне правопорушення, звільнившись умовно-достроково з міць позбавлення волі лише 28.09.2023 року. Крім того, суд критично ставиться до доводів підозрюваного та захисника щодо недоліків у протколі про затримання, а саме часу фактичного затримання, доказів того, що ОСОБА_5 було фактично затримано о 19.00 год суду не надано. Вказана інформація також спростовується показаннями свідка ОСОБА_9 , який вказав на фактичні обставини справи о 19 год 39 хв.

Небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданнями для тримання під вартою… При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки із державою, які його переслідували за законом, і його міжнародні контакти (справа W v Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст. 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи. (Panchenko v. Russia, § 106).

Згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, суд відмічає, що ризиком не можна вважати прогнозовану подію, настання якої розглядається як цілком гарантоване.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Надаючи оцінку можливості підозрюваному переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування, слідчим було подано клопотання про надання дозволу на затримання, на підставі ухвали суду останнього було доставлено до суду для розгляду клопотпння про застосування запобіжнгого заходу, а тому існують підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може знову вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Характер та фактичні обставини інкримінованого підозрюваного кримінального правопорушень свідчать про підвищену суспільну небезпеку.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного ОСОБА_5 здається явно переконливою, оскільки ОСОБА_5 , усвідомлюючи те, що вчинив кримінальне правопорушення, яке має незворотній характер та згідно з ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, не маючи постійного джерела доходів, місця роботи, з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, маючи можливість вільно пересуватися по території України та безперешкодно покинути місто Олександрія і місце свого проживання, знаходячись на волі буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України доводиться тим, що ОСОБА_5 , не має постійного джерела доходів, сталого, навіть неофіційного місця роботи, раніше судимий, 28.09.2023 року звільнений умовно-достроково з місць-позбвлення волі, дає підстави об`єктивно вважати, що останній, перебуваючи на волі може вчинити нові злочини або продовжити свою злочинну діяльність, що являється ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме впливати на свідків, доводиться тим, що ОСОБА_5 з метою уникнення можливого покарання, може примушувати свідків до зміни показів.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною кримінального провадження надані докази наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вищевказаним ризикам.

Враховуючи приписи ст. 183 КПК України, тяжкість вчиненого кримінального правоопрушення, суд вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застав.

Судом встанволено, що захисником ОСОБА_6 подано скаргу на визання затримання незаконним в порядку ст. 29 Конституції України, ст. 206 КПК України, п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод від 24.10.2023 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.10.2023 року у відкритті наведеної скарги відмовлено.

Разом з тим, в сдуовому засіданні при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 заявлено про нанесення тілесних ушкоджень під час затримання. Приймаючи до уваги наведене, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

З урахуванням заявленного підозрюваним про нанесення йому тілесних ушкоджень під час затримання, суд вважає за необхідне забезпечити невідкладне проведення медичного обстеження ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Олександрійської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 обчислювати з моменту його затримання з 24 жовтня 2023 року по 22 грудня 2023 року.

Визначити ОСОБА_5 розмір застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53680 гривень.

При внесенні визначеної суми застави звільнити ОСОБА_5 з-під варти та зобов`язати: прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити протягом двох місяців з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_5 підлягає направленню для утримання до слідчого ізолятора.

Забезпечити провести невідкладне медичне обстеження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в умовах слідчого ізолятору.

Доручити прокурору Кіровоградської області провести перевірку обставин нанесення підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області та працівниками Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області тілесних ушкоджень під час затримання 24.10.2023 року та за наявності для того підстав, прийняти рішення в порядку ст.214 КПК України.

Копію ухвали вручити ОСОБА_5 негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1