ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1592/23

Провадження № 11-кп/4820/740/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Клопотання прокурора задоволено та строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено по 31.12.2023, включно, з можливістю внесення застави відповідно до ухвали слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 26.05.2023.

Суд мотивував своє рішення тим, що саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України і забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних рішень у цьому кримінальному провадженні.

В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу скасувати та обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю з покладанням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. Захисник вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, проживає з непрацюючою мамою та бабусею-пенсіонеркою, які потребують догляду та допомоги, є інвалідом 3 групи, раніше не судимий, співпрацює зі слідством, у тому числі, в наданні показань. Переконує, що наведенні прокурором у клопотанні ризики є необґрунтованими та нічим не підтверджуються. Уважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення, належним чином, не досліджено матеріали справи, належної оцінки доказам, у їх сукупності, не надано.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги із посиланням на зазначені у ній доводи, прокурора, який заперечив проти її задоволення, уважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши судове рішення, в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що до Волочиського районного суду, у кримінальному провадженні № 00000245 від 06.02.2023, надійшло клопотання прокурора від 18.10.2023 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 2 місяці обвинуваченому за ч. 2ст.307 КК України ОСОБА_6 .

Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 26.05.2023 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У клопотанні прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки, лише такий запобіжний захід зможе забезпечити запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання такого запобіжного заходу та продовжують існувати на даний час, а саме: обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У відповідності до приписів ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою.

На думку колегії суддів, ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При розгляді клопотання прокурора, судом першої інстанції взято до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, який за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Він неодружений, не працює, в силу ст. 89 КК України не судимий, обвинувачується у вчиненні трьох епізодів злочинної діяльності, що свідчить про можливість переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення вказаного покарання, вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому судом вірно враховано такі обставини, та зазначено, що забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ні один із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити таку його поведінку.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, є доведеними вони продовжують існувати, обставини, що враховувались слідчим суддею та судом при продовженні дії строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наразі, не змінилися, тому підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, немає.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії, застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження доводи, зазначені в апеляційній скарзі.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на ті обставини, що він має постійне місце проживання, проживає з непрацюючою мамою та бабусею-пенсіонеркою, які потребують догляду та допомоги, є інвалідом 3 групи, співпрацює зі слідством, у тому числі, в наданні показань, не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою останньому. На думку колегії суддів, такі обставини не є визначальними та такими, що дають підставу обрати ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, з огляду на тяжкість інкримінованого йому злочину та покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.307 КК України, яке може бути призначене обвинуваченому, у разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочину.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність доказів існування ризиків, що дає можливість зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із ЕЗК, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, не знайшли свого підтвердження, під час розгляду апеляційним судом.

При цьому апеляційний суд враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, в силу положень ст.89 КК України, судом першої інстанції враховано, та, на думку колегії суддів, не зменшує встановлених ризиків, оскільки ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів та продовження злочинної діяльності.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду та впливали на законність судового рішення, в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, судова колегія вважає ухвалу місцевого суду, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Волочиського районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3