Провадження №: 1-кс/755/3051/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову інспектора ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 28.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0003490 від 27.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва, в порядку ст. 303 КПК України, зі скаргою на постанову інспектора ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 28.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0003490 від 27.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Скарга мотивована тим, що Дніпровським УП ГУНП в м.Києві проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003490 від 27.05.2020 року за формою приватного обвинувачення за заявою ОСОБА_4 , яка була визнана потерпілою у даному кримінальному провадженні, за фактом нанесення їй 26.05.2020 року біля 15.00 години чоловіком ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Супровідним листом № 327-АЗ/125/50-2023 від 07.09.2023 року представнику потерпілої - адвокату ОСОБА_3 надіслано копію Постанови про закриття кримінального провадження від 28.10.2020 року, яка отримана 13.09.2023 року, що підтверджується поштовою відміткою на конверті, а тому строк на звернення зі скаргою не вважається пропущеним.

28.10.2020 року дізнавачем ВД Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в м.Києві ОСОБА_6 прийнято рішення (постанова) про закриття кримінального провадження № 0003490 від 27.05.2020 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

У мотивувальній частині постанови зазначено, що потерпіла ОСОБА_4 повідомила органу досудового розслідування про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та їх характер, свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 підтвердили наявність конфлікту між ОСОБА_5 і ОСОБА_4 та нанесення чоловіком тілесних ушкоджень останній, а також не надання потерпілою висновку судово-медичної експертизи для встановлення тяжкості тілесних ушкоджень, проведення якої є обов`язковим у даній категорії справ.

Вказує, що у оскаржуваній постанові інспектор (дізнавач) визнав відсутність встановлених висновком судово-медичної експертизи ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

В редакції на час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003490 від 27.05.2020р., як і на даний час, пункт 2) ч.2 ст.242 КПК України зобов`язує слідчого або прокурора на проведення експертизи для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень. Тобто, обов`язок призначити і провести у справі судову медичну експертизу для встановлення тяжкості спричинених ОСОБА_4 тілесних ушкоджень чоловіком ОСОБА_5 законом був покладений саме на орган досудового розслідування. Виконання даного обов`язку дізнавачем на день звернення 27.05.2020 року потерпілої ОСОБА_4 до правоохоронних органів із заявою про злочин, що мав місце 26.05.2020 року, за часом було повністю реально. Але, не виконання дізнавачем процесуального обов`язку згідно пункту 2) ч.2 ст.242 КПК України та відсутність висновку судово-медичної експертизи про тяжкість і характер тілесних ушкоджень, не є доказом відсутності такого елементу складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, - як тяжкість тілесних ушкоджень, а свідчить про їх не встановлення з вини органу досудового розслідування. Доказів відмови потерпілої надати дізнавачу медичні документи для проведення судової медичної експертизи, мотиви оскаржуваної постанови не містять.

Дізнавач не наводить в постанові фактичні обставини та відповідні докази, в тому числі висновок судової медичної експертизи, які дозволяють зробити висновок про відсутність достатніх доказів для пред`явлення ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 або ч.2 ст. 125 КК України.

Вказав, що оскаржувана постанова повністю протирічить вимогам п.2) ч,5 ст. 110 КПК України, оскільки є немотивованою, в тому числі, але не виключно, щодо зазначення обставин, які заважали дізнавачу встановити тяжкість тілесних ушкоджень спричинених ОСОБА_4 і обґрунтовано закрити кримінальне провадження на підставі висновку судово-медичної експертизи за наявності для такого рішення законних підстав.

Прокурор та дізнавач будучи повідомленими про судове засідання, згідно положень ст. 135 КПК України, не з`явились. При цьому слідчим суддею неодноразово витребовувались для ознайомлення матеріали кримінального провадження №0003490 від 27.05.2020 року, які до початку судового розгляду скарги надано не було.

Скаржником подано заяву про розгляд скарги за його відсутності. Скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті.

Як вбачається з скарги та долучених до неї копії постанови про закриття кримінального провадження №0003490 від 27.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, Дніпровським УП ГУНП в м. Києві здійснювалось досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

Постановою інспектора ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 від 28.10.2020 року кримінальне провадження №0003490 від 27.05.2020 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (п.2 ч.1 ст.284 КПК України).

Статтею 24 Кримінального процесуального кодексу України законодавчо передбачено гарантоване право кожного на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, закриття кримінального провадження являється формою закінчення досудового розслідування, за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, в свою чергу прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у своїй сукупності.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, згідно вимог ч. 1 ст. 92 цього ж Кодексу покладається саме на слідчого та прокурора.

Разом із тим, із постанови про закриття кримінального провадження №0003490 від 27.05.2020 року встановлено, що під час досудового розслідування не проведено судово-медичну експертизу.

Крім того, оскаржувана постанова не містить доказів відмови потерпілої від підтримання приватного обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, у зв`язку з чим висновок інспектора про закриття кримінального провадження є передчасним, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Статтею 8 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України заява №4494/07 від 7 листопада 2013 року у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява № 31939/06, п. 55).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню шляхом скасування постанови дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 28.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0003490 від 27.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, так як такий спосіб захисту порушених прав є єдино ефективним засобом юридичного захисту в національному органі у світлі норм ст. 307 даного Кодексу.

З цих підстав слідчий суддя, керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376, 534 КПК України,

постановив

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову інспектора ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 28.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0003490 від 27.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - задовольнити.

Постанову інспектора ВД Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 28.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0003490 від 27.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя: