Справа №:755/912/23
Провадження №: 1-кп/755/578/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" грудня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003824 від 30 листопада 2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, з неповною середньою освітою, не працюючому, інваліду 2-ї групи, розлученому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, - за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника особи, стосовно якої вирішується питання

про застосування примусових заходів медичного

характеру - адвоката ОСОБА_5 ,

законний представник особи, стосовно якої вирішується питання

про застосування примусових заходів медичного

характеру ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої вирішується питання

про застосування примусових заходів медичного

характеру ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003824 від 30 листопада 2022 року, ОСОБА_4 за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України.

Так, органом досудового розслідування встановлено, що 29 листопада 2022 року близько 18 години ОСОБА_4 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 знаходились у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де вживали алкогольні напої. Також у даній квартирі знаходилась малолітня донька ОСОБА_8 .

Того ж дня, близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи у квартирі за вищезазначеною адресою, а саме у приміщенні кухні, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розпочався конфлікт, у ході якого, ОСОБА_4 взяв у руку кухонний ніж та наніс ним удар в область живота ОСОБА_8 .

Після чого, ОСОБА_8 , забравши свою малолітню дитину, покинула приміщення квартири та направилась за адресою: АДРЕСА_3 , де їй викликали швидку медичну допомогу та у подальшому госпіталізували до КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги».

Як вбачається з даних, що містяться у висновку судово-медичної експертизи № 042-1-2023 від 03 січня 2023 року: «Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_4 ножем потерпілій ОСОБА_8 заподіяно проникаюче колото-різане поранення живота - рана на передній черевній стінці зліва в здухвинній ділянці, від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, спереду-назад, знизу-вгору, зліва-направо, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, проникає в черевну порожнину з пораненням лівої нижньої надчеревної артерії, явищами гемоперитонеуму (наявність в черевній порожнині близько 300 мл крові), що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння».

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, нанесення тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Крім того, 16 вересня 2022 року, під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022» ОСОБА_4 знаходився у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в якій тимчасово проживав з дозволу власника ОСОБА_8 .

Цього ж дня, близько 16 години ОСОБА_4 під час перебування у вказаній квартирі та за відсутності інших осіб у приміщенні, виніс з квартири телевізор «LG smart TV» моделі 32LK615BPLB, 32 дюйми, вартістю 7899 гривень 40 копійок.

У подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення суспільно небезпечного діяння зник, а вказаний телевізор заклав до ломбарду, а грошові кошти витратив на власні потреби, заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 7899 гривень 40 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна, вчиненому в умовах воєнного стану.

Як вбачається із даних, що містяться у висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 998 від 26 вересня 2023 року: «У ОСОБА_4 наявні психопатологічні розлади (зокрема, дані про те, що вищенаведені розлади носять хронічний та постійний характер), вбачається, що на вищевказане хронічне психічне захворювання ОСОБА_4 страждав і у період часу, до якого відносяться діяння, у скоєнні яких він підозрюється, і за своїм психічним станом у вищезазначений період часу він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи клінічний перебіг наявних у підекспертного психічних і поведінкових розладів (наявність гетероагресивних тенденцій, відсутність налаштованості на тверезий спосіб життя, відсутність критичного ставлення до свого стану), експерт дійшов висновку, що підекспертний становить особливу соціальну небезпеку і потребує поміщення до спеціального лікувального закладу з метою обов`язкового лікування, а також запобіганню вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

Тому прокурор просить застосувати відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити у повному обсязі, вказавши, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру, а також просив суд вирішити долю речових доказів та процесуальних витрат.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до ОСОБА_4 заходи медичного характеру.

Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Вислухавши клопотання та обґрунтування прокурора, вислухавши позиції адвоката, представника, опитавши особу, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, дослідивши висновки амбулаторної судово-медичної експертизи та матеріли кримінального провадження, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні, особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 показав, що він проживав разом з ОСОБА_8 у її квартирі АДРЕСА_2 . Восени 2022 року, точну дату він не пам`ятає, він без дозволу забрав з квартири телевізор, який належав ОСОБА_8 , для того щоб здати його у ломбард. Гроші йому були потрібні на подарунок для ОСОБА_8 .. Він здав телевізор у ломбард за 2500 чи 3000 гривень, згодом він планував його викупити. За 1500 гривень він у знайомого придбав каблучку, документів про придбання у нього немає. Коли він повернувся до квартири, то ОСОБА_8 вдома не було, тому він пішов в квартиру, де він зареєстрований, АДРЕСА_1 . Згодом він вирішив не дарувати ОСОБА_8 каблучку. Вранці до квартири приїхали працівники поліції та затримали його, повідомивши, що потерпіла написала заяву про те, що він вчинив крадіжку телевізору та втік. Згодом він дізнався, що ОСОБА_8 сама викупила у ломбарді телевізор.

22 листопада 2022 року близько 18 години у квартирі ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 , він, ОСОБА_8 та їх спільний товариш, вживали на кухні горілку, вдома також була 6-річна донька господарки. У цей час, у ході розмови ОСОБА_8 повідомила йому неприємні речі, які стосуються їх особистого життя, що стало підставою конфлікту між ними. Вони розмовляли на підвищених тонах, а ОСОБА_8 вдарила його по обличчю. Він сидів напроти ОСОБА_8 приблизно на відстані 1 метр, а на столі лежав ніж. Він узяв у руки ніж та вдарив їм ОСОБА_8 у живіт. При нанесенні удару він нічого не казав, він мовчки наніс удар, він не вставав коли наносив удар. Він не пам`ятає чи вставала ОСОБА_8 коли він наніс їй удар. Потім він витягнув ніж з тіла та почав просити вибачення, зрозумівши, що він наробив. Вони підняли футболку і побачили рану з якої виступала кров. Він одразу почав просити у ОСОБА_8 пробачення, узяв салфетку та витер кров. ОСОБА_8 сказала: - «Дивись, що ти наробив!». Після чого, ОСОБА_8 встала, зібрала дитину і сказала, що пішла гуляти з собакою. Він питав як вона себе почуває, вона повідомила, що все нормально. До нанесення удару вона не збиралася уходити, собака не просилася на вулицю. Він з товаришем лишилися у квартирі, грали у карти, а потім пішли спати. Після удару ніж він кинув на стіл і він лишився лежати на столі. Він не пам`ятає чи був супротив тіла ножу, не пам`ятає на скільки сильно лезо ножа зайшло в тіло потерпілої. Через 3-4 години приїхали працівники поліції і повідомили, що ОСОБА_8 знаходиться у лікарні. Він розуміє, що це все зробив він, йому немає виправдання, він негативно до цього відноситься, розуміє, що зробив не правильно і повинен був вчинити по іншому. Алкоголь міг вплинути на його пам`ять. Більше він нічого не пам`ятає.

Зазначені обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 та ч. 1 ст.121 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження у ході судового розгляду справи, та підтверджуються сукупністю досліджених та перевірених у ході судового розгляду доказів, а саме: у постанові про визнання речових доказів від 19 вересня 2022 року; у постанові про визнання речових доказів від 12 грудня 2022 року; у постанові про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29 грудня 2022 року; у зберігальній розписці ОСОБА_8 від 29 грудня 2022 року; у постанові про визнання речових доказів та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 30 листопада 2022 року; у постанові про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 06 січня 2023 року; у зберігальній розписці ОСОБА_6 від 06 січня 2023 року; у висновку судово-медичної експертизи № 041-1-2023 від 03 січня 2023 року; у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30 листопада 2022 року; у протоколі особистого обшуку особи, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України від 30 листопада 2022 року; у тестуванні на алкоголь приладом «Драгер» від 30 листопада 2022 року про те, що ОСОБА_4 , перебував у стані алкогольного сп`яніння результат тесту 2,90%о; у заяві ОСОБА_8 від 29 вересня 2022 року про те, що вона відмовляється від заявлення цивільного позову; у висновку судово-медичної експертизи № 988 від 26 вересня 2023 року; у протоколах пред`явлення особи для впізнання від 17 вересня 2022 року; у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 вересня 2022 року; у заяві ОСОБА_8 від 17 вересня 2022 року; у протоколі огляду місця події від 17 вересня 2022 року та ілюстрованій таблиці до нього; у відповіді на запит з ПТ «Ломбард» Роял Кредит» ТОВ «Дом Україна і Компанія»; у специфікації до Договору 1.2 № 7; у протоколі огляду від 19 вересня 2022 року та фототаблиці до нього; у прибутковому касовому ордері № 16 від 17 вересня 2022 року; у протоколі обшуку від 30 листопада 2022 року та ілюстрованої таблиці до нього; у заяві ОСОБА_9 від 29 листопада 2022 року та ілюстрованій таблиці до нього; у протоколі огляду місця події від 30 листопада 2022 року та ілюстрованій таблиці до нього; у описі речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 30 грудня 2022 року; у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01 грудня 2022 року; у заяві ОСОБА_8 від 18 січня 2023 року про те, що вона не заперечує щодо проведення слідчого експерименту за її участі; у протоколі проведення слідчого експерименту від 18 січня 2023 року; у довідці № 108 з КНП «КМКЛ ШМД» від 01 грудня 2022 року; у відповіді на запит КНП «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» № 2882/Бвід 09 грудня 2022 року; у карточці виклику швидкої медичної допомоги від 29 листопада 2022 року; у постанові про визнання речових доказів та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження; у протоколі огляду предмету від 12 грудня 2022 року; у заяві ОСОБА_8 про те, що вона не заперечує щодо проведення слідчого експерименту від 30 листопада 2022 року; у протоколі проведення слідчого експерименту від 30 листопада 2022 року; у заяві ОСОБА_8 про те, що вона не заперечує щодо проведення слідчого експерименту від 01 грудня 2022 року; у протоколі слідчого експеримнту від 01 грудня 2022 року.

Крім того, судом досліджено дані, що характеризують особу ОСОБА_4 .

Як вбачається із даних, що містяться у висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 998 від 26 вересня 2023 року: «У ОСОБА_4 наявні психопатологічні розлади (зокрема, дані про те, що вищенаведені розлади носять хронічний та постійний характер), вбачається, що на вищевказане хронічне психічне захворювання ОСОБА_4 страждав і період часу, до якого відносяться діяння, у скоєнні яких він підозрюється, і за своїм психічним саном у вищезазначений період часу він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи клінічний перебіг наявних у підекспертного психічних і поведінкових розладів (наявність гетероагресивних тенденцій, відсутність налаштованості на тверезий спосіб життя, відсутність критичного ставлення до свого стану), експерт дійшов висновку, що підекспертний становить особливу соціальну небезпеку і потребує поміщення до спеціального лікувального закладу з метою обов`язкового лікування, а також запобіганню вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

У період часу, до якого відносяться діяння, у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_4 , він виявляв ознаки Органічного ураження головного мозку поєднаного (травматично-інтоксикаційного) ґенезу з вираженим психоорганічним синдромом (F 07.9 за МКХ-10), а також Розладів психіки і поведінки внаслідок поєднаного вживання алкоголю та інших психоактивних речовин, синдром залежності (F 19.2 за МКХ-10), і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Згідно наявної медичної документації діагноз Органічне ураження головного мозку був вперше встановлений у 2018 році після перенесеної ЧМТ (2013 рік).

У теперішній час ОСОБА_4 виявляє ознаки Органічного ураження головного мозку поєднаного (травматично-інтоксикаційного) ґенезу з вираженим психоорганічним синдромом (F 07.9 за МКХ-10), а також Розладів психіки і поведінки внаслідок поєднаного вживання алкоголю та інших психоактивних речовин, синдром залежності (F 19.2 за МКХ-10), і за своїм психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У теперішній час за своїм психічним станом ОСОБА_4 потребує поміщення до спеціального лікувального закладу з метою обов`язкового лікування, а також запобіганню вчиненню ним суспільно-небезпечних діянь».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до вимог ст.ст. 18, 19 КК України осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками:

1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер;

2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.

Відповідно до вимог ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до вимог ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Відповідно до вимог ст. 512 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;

2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;

3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;

4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;

5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Оскільки у стані неосудності особа не здатна розуміти своїх дій та керувати ними, а мета і мотив, які особа має чітко усвідомлювати, як ознаки суб`єктивної сторони складу злочину за наявності такого стану відсутні, то встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. У такому випадку юридична оцінка суспільно небезпечного діяння повинна надаватися, виходячи з фактичних обставин скоєного діяння та наслідків, що настали (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 6 лютого 2020 року у справі №234/18511/18 (провадження №51-4960км19).

При кримінально-правовій оцінці суспільно небезпечного діяння, вчиненого особою у стані неосудності, суд має виходити із об`єкту посягання та об`єктивної сторони вчиненого діяння з урахуванням всіх фактичних обставин і зовнішнього прояву дій особи, з огляду на те, що встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка такого діяння за наявності до того підстав може здійснюватися із застосуванням ст. 15 КК України (правова позиція, викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі №761/37225/20 (провадження №51-321кмо22).

У рішенні ЄСПЛ від 03 вересня 2015 року в справі «Берланд проти Франції» щодо природи та мети примусової госпіталізації суд зауважив, що такий захід медичного характеру може бути призначений лише у випадку, коли психіатричним заключенням встановлено наявність у особи психічного розладу, що свідчить про її неосудність та становить ризик для безпеки людей чи дотримання громадського порядку. Проголошення особи неосудною з підстав наявності психічного розладу та вжиття пов`язаних з цим заходів процесуального примусу не є «покаранням» в розумінні п.1 ст.7 Конвенції, проте розглядається як запобіжний (превентивний) захід.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи у стані неосудності, вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 та ч. 1 ст. 121 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, та нанесення тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 998 від 26 вересня 2023 року, ОСОБА_4 , як на час вчинення ним відповідних суспільно небезпечних діянь, так і на час судового розгляду кримінального провадження, становить особливу соціальну небезпеку і потребує поміщення до спеціального лікувального закладу з метою обов`язкового лікування, а також запобіганню вчиненню ним суспільно небезпечних діянь, відповідно до вимог ст. 92 КК України.

Безпосередньо дослідивши докази, подані під час судового розгляду, оцінюючи їх в сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, провівши у повному обсязі судовий розгляд, перевіривши доводи учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з суворим наглядом, підлягає задоволенню.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру, та не визначає строку, на який ці заходи призначені.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, а саме до КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київська область, Васильківський район, смт Глеваха, вул. Павлова, буд. 7), до дня набрання ухвалою законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов у справі як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду не заявлявся.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження складають 5339 гривень 00 копійок за проведення судово-медичної експертизи №042-1-2023 від 03 січня 2023 року. Відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Враховуючи, що наявні правові підстави для застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, на думку суду, не підлягають відшкодуванню у якості процесуальних витрат зазначені у клопотанні витрати за проведення судової експертизи. Вказані процесуальні витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Арешт на майно, накладений ухвалами слідчих суддів Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року та 06 грудня 2022 року, - після набрання ухвалою законної сили, необхідно скасувати.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючисьст.ст. 19, 93, 94 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 369-372, 376, 395, 503, 508, 512, 513, 516 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003824 від 30 листопада 2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають її небезпечну поведінку, а саме до КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київська область, Васильківський район, смт Глеваха, вул. Павлова, буд. 7), до дня набрання ухвалою законної сили - залишити без змін.

Процесуальні витрати за проведення судово-медичних експертиз у сумі 5339 (п?ять тисяч триста тридцять дев`ять) гривень 00 копійок - віднести на рахунок держави.

Арешт на майно, накладений ухвалами слідчих суддів Дніпровського районного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року та 06 грудня 2022 року, - скасувати, після набрання ухвалою законної сили.

Речові докази по справі:

- плазмовий телевізор «LG Smart TV» моделі 32LK615BPLB, 32 дюйми, зв`язку ключів у кількості 2 штуки, брелок синього кольору, які згідно збергіальної розписки, зберігаються у ОСОБА_8 - залишити власнику ОСОБА_8 ;

- шнурки від кросівок та куртки, футболку синього кольору з РБК, джинси синього кольору з РБК, які згідно квитанції № 019174 знаходяться в камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві, предмет схожий на ніж з чорною рукояткою, предмет схожий на ніж з дерев`яною рукояткою; предмет схожий на ніж з дерев`яною рукояткою; предмет схожий на ніж з дерев`яною рукояткою; наволочку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, кофту сірого кольору з речовиною бурого кольору - повернути власнику;

- частину тканини з РБК - знищити;

- мобільний телефон марки «Нокіа» чорного кольору, з сім-картою, грошові купюри номіналом 100 гривень у кількості 40 штук, ключі в кількості 2 штуки, які передані під зберігальну розписку брату ОСОБА_4 - ОСОБА_6 - передати власнику ОСОБА_4 ;

- DVD-R диск, на якому міститься аудіозапис виклику швидкої медичної допомоги, від 29 листопада 2022 року - залишити в матеріалах судового провадження.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , який здійснює процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд міста Києва.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та після набрання законної сили надіслати на виконання до закладу охорони здоров`я, який надає психіатричну допомогу.

Суддя ОСОБА_1