Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/1773/23

Номер провадження: 1-кп/511/200/23

16 листопада 2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №90000397 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.06.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Короп, Коропського району, Чернігівської області, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1 та ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , який раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім`ї, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, діючи умисно та з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття в сім`ї, на ґрунті неприязних відносин, умисно вчинив щодо своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , злочин проти життя та здоров`я при наступних обставинах:

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229-УІІІ, зокрема пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Так, ОСОБА_4 , проживає разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , та є учасниками сімейних відносин, які регулює Сімейний кодекс України, згідно до ч. 1 ст. 2 вказаного кодексу, маючи спільний побут.

Також ОСОБА_4 , ніде на працюючи та не маючи заробітку, постійно перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою приниження та залякування своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , вирішив створювати їй нестерпні умови проживання шляхом застосування до неї домашнього насильства.

Діючи із вказаною метою, ОСОБА_4 в період часу з 05.06.2023 року по 06.06.2023 року систематично, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, завдавав своїй цивільній дружині моральних страждань, а саме застосовував до неї психологічне насильство, яке полягало в нецензурній лайці на її адресу, принижуючи та ображаючи її особисту гідність, систематичні погрози застосування фізичного насильства.

Зважаючи на вказані систематичні факти домашнього насильства з боку ОСОБА_4 уповноваженими співробітниками поліції, які прибували на численні виклики ОСОБА_5 за описаний період часу, із врахуванням його протиправної поведінки, було складено:

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 05.06.2023 року, за який він постановою суду від 05.06.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу 340,00 гривень;

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 05.06.2023 року, за який він постановою суду від 05.06.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу 340,00 гривень;

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 06.06.2023 року, за який постановою суду від 06.06.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу 340,00 гривень;

Крім того, ОСОБА_4 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, належних висновків для себе не зробив, та продовжив вчиняти домашнє насильство відносно своєї цивільної дружини ОСОБА_5 , яке виразилось в наступному.

Так, 14.06.2023 року, приблизно о 20:00 перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , знову став ініціатором сварки з ОСОБА_5 . В ході якої реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи характер та наслідки своїх протиправних дій, бажаючи їх настання у вигляді погіршення психологічного стану останньої, нехтуючи її честю і гідністю, діючи умисно та цілеспрямовано, вчинив психологічне домашнє насильство відносно ОСОБА_5 , яке полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативноїлексики, погроз фізичної розправи, внаслідок чого ОСОБА_5 , відчувала психологічний дискомфорт, зазнавши при цьому психологічного приниження та була змушена звертатися із письмовою заявою до поліції з метою припинення протиправних дій останнього.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 , 02 серпня 2023 року приблизно о 01 годині 50 хвилин прийшов до будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де проживала його колишня співмешканка ОСОБА_5 . У цей же день та час у ОСОБА_6 під час розмови з останньою відбувалась словесна суперечка, причиною якої стали ревнощі. Під час виниклої суперечки у ОСОБА_6 , виник протиправний намір на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Так, 02 серпня 2023 року приблизно об 02 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , реалізуючи свій протиправний намір направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо припускаючи їх настання, наніс удар кулаком правої руки в область правої завушної ділянки голови останньої, спричинивши таким чином ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді синця правої завушної ділянки голови, яке має скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів і за вказаним критерієм, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ст.126-1 та ч.1 ст.125 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що дійсно вони проживали разом із ОСОБА_5 однією сім`єю в будинку АДРЕСА_1 . На початку літа 2023 року вони почали сваритися, та він пішов з цього будинку і став проживати окремо. Однак, в будинку залишилися його особисті речі та він мав ключи, і іноді приходив до бувшого свого житла з метою забрати свої речі. Він до цих пір кохає ОСОБА_8 , і на ґрунті ревнощів, між ними почалися постійні сварки, а саме вони один одного ображали нецензурною лайкою, які закінчувались тим, що ОСОБА_8 викликала телефоном поліцію і вони складали на нього адміністративні протоколи. Так у червні місяці він неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї цивільної дружини. Крім того, 02 серпня 2023 року у нічний час, він прийшов до будинку, в якому раніше він проживав з ОСОБА_5 , з метою забрати свої власні будівельні матеріали, які зберігалися на подвір`ї у сараю. Йому достовірно було відомо, що ОСОБА_5 в цей час знаходиться на роботі, однак він почув, що з будинку чутно голоси та пробиває світло через штори. Він подумав, що в будинку є хтось сторонній і вирішив зайти перевірити. Відкрив своїм ключем двері і застав ОСОБА_8 з якимось чоловіком у ліжку. Його цей факт дуже обурив і він підійшовши до неї, та завдав декілька ударів долонею руки в область голови. На разі він дуже жалкує, що таке сталося та просить пробачення у потерпілої. Зазначив, що він був обурений поведінкою ОСОБА_8 та на ґрунті ревнощів завдав їй тілесних ушкоджень.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що деякий час вони з ОСОБА_4 проживали цивільним шлюбом. Однак після початку війни, ОСОБА_9 став зловживати спиртними напоями і коли перебував в стані алкогольного сп`яніння постійно чіплявся до неї, чинив сварки, та принижував її честь і гідність. Так у 2023 році у червні місяці, вони припинили жити разом. Однак, ОСОБА_4 постійно продовжував приходити до її житла і постійно чинив сварки. Вона декілька разів зверталась до поліції і як наслідок писала заяви на ОСОБА_9 , щоб його притягнули до відповідальності. 14.06.2023 року вона в черговий раз звернулася до поліції зі скаргами на свого колишнього чоловіка, оскільки він цілеспрямовано чинив на неї психологічний тиск, що полягало у висловлюванні на її адресу словесних образ з використанням ненормативноїлексики, погроз фізичної розправи, внаслідок чого вона відчувала психологічний дискомфорт та приниження. Також, 02 серпня 2023 року приблизно об 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , прийшов до її власного житла, де в нічний час вона перебувала з другим чоловіком, і побачивши це, він влаштував черговий скандал та наніс удар кулаком правої руки в область правої завушної ділянки її голови, після чого в неї був синець за правою завушною ділянки голови. Просила суд призначити покарання згідно діючого законодавства.

Таким чином показання обвинуваченого ОСОБА_10 повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не оспорює.

На підтвердження цих фактичних обставин прокурором були подані докази, а саме:

- витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000397 від 15.06.2023 року з правовою кваліфікацією ст.126-1 КК України;

- заява ОСОБА_5 щодо вжиття заходів та притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно неї;

- протокол огляду місця події від 14.06.2023 року, яким оглянуто домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 неодноразово чинив протиправні дії відносно ОСОБА_5 ;

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 05.06.2023 року, за який він постановою суду від 05.06.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу 340,00 гривень;

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 05.06.2023 року, за який він постановою суду від 05.06.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу 340,00 гривень;

- протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП від 06.06.2023 року, за який постановою суду від 06.06.2023 року був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу 340,00 гривень;

- витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000100 від 03.08.2023 року з правовою кваліфікацією ст.125 ч.1 КК України;

- заява ОСОБА_5 щодо притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , який прийшов до її місця мешкання та причинив їй тілесні ушкодження;

- висновок експерта №48 від 10.08.2023 року, згідно якого у ОСОБА_5 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця правої завушної ділянки голови, яке має скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів і за вказаним критерієм, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень;

- протокол огляду місця події від 09.08.2023 року, яким оглянуто домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_5 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 09.08.2023 року, згідно якого ОСОБА_5 показала яким чином ОСОБА_11 наніс ії тілесні ушкодження.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначених правопорушень, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності, погіршення якості життя потерпілої особи та ч.1 ст. 125 КК України, як легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що відноситься до нетяжкого злочину та кримінального проступку, особу обвинуваченого та враховує ті обставини, що він посередньо характеризується за місцем проживання (а.к.п.108, 127), є особою раніше не судимою (а.к.п.107, 124), на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, ( а.к.п.125,126)

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Згідно наданої суду досудової доповіді відносно ОСОБА_4 Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації», вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних правопорушень. (а.к.п.28-34).

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань.

Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_4 враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді обмеження волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та ч.2 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також суд вважає за необхідне відповідно до ч.2 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого інші обов`язки та заборони, передбачені ч.1 ст .91-1 КК України, оскільки останній вчинив злочин, пов`язаний з домашнім насильством.

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. 368, ст. 369- ст.371,ст.373, ст.374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1 та ч.1 ст.125 КК України і призначити йому покарання;

за ст.126-1 КК України у виді обмеження волі строком на 2 ( два) роки;

за ч.1 ст.125 КК України у виді 100 годин громадських робіт.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.2 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 інші обов`язки та заборони, передбачені ч.1 ст. 91-1 КК України, а саме: п.3) заборонити наближатися на відстань менше 100 метрів до місця, де проживає ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 ; 4) заборонити листування, телефонні переговори із ОСОБА_5 , інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб.

Вказані заходи застосовувати на строк 3 (три) місяці.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1