12.02.2024 Справа 642/535/24
Провадження 1-кс/642/474/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000528 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

06.02.2024 до Ленінського районного суду м.Харкова надійшло клопотання слідчого Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000528 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що Другим СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованому у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000528 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.02.2024 на ділянці автомобільної дороги М29 101 км. + 300 метрів поблизу н.п. Новоселівка Красноградського району Харківської області, водій автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Lancer» з р.н. НОМЕР_1 - військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ОСОБА_4 не впоравшись з керуванням, допустив перекидання транспортного засобу у кювет. Внаслідок ДТП загинув пасажир автомобіля - військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , а пасажири автомобіля військовослужбовці військової частини НОМЕР_3 - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

05.02.2024 було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Lancer» з реєстраційним номером « НОМЕР_4 », який належить на праві власності громадянину ОСОБА_4 , змив речовини бурого кольору з сидіння водія автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Lancer» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », змив з ручки перемикання передач автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Lancer» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », змив з керма автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Lancer» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 ».

Вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Lancer» з реєстраційним номером « НОМЕР_4 » доставлений на територію Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, адреса: Харківська обл., м.Красноград, вул.Дмитра Лінського,84

Слідчий зазначає, що автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Lancer» з реєстраційним номером « НОМЕР_4 » є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди, змив речовини бурого кольору, змив з ручки перемикання передач та змив з керма є матеріальними об`єктами містять сліди кримінального правопорушення, що мають значення для встановлення всіх обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Постановою слідчого від 05.02.2024 вилучені предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадження, так як зберегли на собі сліди вчиненого злочину та мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Слідчий вказує, що з метою збереження речових доказів, виникла необхідність накласти арешт на майно, яке було вилучено під час огляду місця події 05.02.2024.

В судове засідання прокурор Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та слідчий Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_2 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надали заяву про проведення судового засідання за їх відсутності, підтримали клопотання в повному обсязі, просили його задовольнити.

Третя особа, щодо якого вирішується питання про арешт майна, в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений завчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, не проводилось.

Дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Другим СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованому у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000528 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Так, 05.02.2024 на ділянці автомобільної дороги М29 101 км. + 300 метрів поблизу н.п. Новоселівка Красноградського району Харківської області, водій автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Lancer» з р.н. НОМЕР_1 - військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ОСОБА_4 не впоравшись з керуванням, допустив перекидання транспортного засобу у кювет. Внаслідок ДТП загинув пасажир автомобіля - військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 , а пасажири автомобіля військовослужбовці військової частини НОМЕР_3 - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.

05.02.2024 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль марки «Mitsubishi» модель «Lancer» з реєстраційним номером « НОМЕР_4 », який належить на праві власності громадянину ОСОБА_4 , змив речовини бурого кольору з сидіння водія автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Lancer» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », змив з ручки перемикання передач автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Lancer» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 », змив з керма автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Lancer» з реєстраційним номером « НОМЕР_1 ».

Постановою слідчого від 05.02.2024 вилучені предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадження, так як зберегли на собі сліди вчиненого злочину та мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відтак, вилучені 05.02.2024 під час огляду місця події предмети є тимчасово вилученим майном, на яке потрібно накласти арешт.

Як визначено у ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як визначено у ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету, відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 170 КПК України підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98цього Кодексу.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

Що стосується постанови про визнання вилученого майна речовим доказом, то слід зазначити, що наявність такого процесуального рішення, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, не є беззаперечним фактом відповідності майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Вказане узгоджуються із ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема, частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та законних інтересів осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить висновку, що прокурор надав слідчому судді належні докази для безспірного висновку про необхідність накладення арешту та те, що ціль такого заходу забезпечення кримінального провадження узгоджується із завданнями кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.170 - 173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000528 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення огляду місця події 05.02.2024 на ділянці автомобільної дороги М29 101 км. + 300 метрів поблизу н.п. Новоселівка Красноградського району Харківської області, а саме на:

- транспортний засіб марки «Mitsubishi» модель «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження;

- змив речовини бурого кольору з сидіння водія автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- змив з ручки перемикання передач автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- змив з керма автомобіля марки «Mitsubishi» модель «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визначити місцем зберігання транспортного засобу марки «Mitsubishi» модель «Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 територію Краноградського РВП ГУНП в Харківській області, адреса: Харківська обл., м Красноград, вул. Дмитра Лінського, 84.

Визначити місцем зберігання змивів - кімнату зберігання речових доказів Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, адреса: м. Полтава, вул.Гоголя, 25).

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт.

Ухвала підлягає виконанню з урахуванням вимог постанови КМУ № 1104 від 19 грудня 2012 року про «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Роз`яснити особам, якіне були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленомуст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити, прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_9