Провадження № 1-кс/752/9482/23
У Х В А Л А

12 грудня 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участі слідчої слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчої слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001253 від 31.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчої слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 за погодженням прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001253 від 31.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001253 від 31.10.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Відповідно до доручення заступника начальника відділу СУ ГУНП

у м.Києві ОСОБА_7 слідчим ОСОБА_8 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000825 від 08.08.2023 за фактом протиправної діяльності посадових осіб Київського національного університету імені Тараса Шевченка під час проведення публічних закупівель, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

За матеріалами зазначеного вище кримінального провадження посадові особи Київського національного університету імені Тараса Шевченка укладали договори на виконання ремонтних робіт із суб`єктами господарської діяльності, а саме з ТОВ «Вітабуд23» та ТОВ «Альбум» у період з 2022-2023 років, в яких роботи не проводились або проводились із звищенням обсягів ремонтних робіт.

Директором ТОВ «Вітабуд23» та ТОВ «Альбум» являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який уклав договори підряду з Київським національним університетом імені Тараса Шевченка та незважаючи на акти виконаних будівельних робіт згідно договорів підряду, виконав роботи частково або неякісно, що є порушенням складеного кошторису.

У подальшому, при невстановлених слідством обставинах, в ОСОБА_4 , який розумів, що вчинені ним дії містять ознаки кримінального правопорушення, та усвідомлюючи, що його буде притягнуто до кримінальної відповідальності, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на пропозицію та надання слідчому ОСОБА_8 , неправомірної вигоди за вчинення останнім в його інтересах дій із використанням влади, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , розуміючи, що слідчий ОСОБА_8 уповноважений здійснювати досудове слідство у кримінальному провадженні №0000825 від 08.08.2023 та має доступ до матеріалів вищевказаного кримінального провадження, діючи умисно, 26.10.2023 о 18 год. 07 хв., зустрівся із слідчим ОСОБА_8 , для отримання ухвал про тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні ТОВ «Вітабуд23» та ТОВ «Альбум» та запропонував останньому вирішити питання щодо не притягнення його до кримінальної відповідальності за грошову винагороду, на що слідчий ОСОБА_8 відповів відмовою.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий ОСОБА_8 , розуміючи зміст пропозиції ОСОБА_4 та намір останнього надати неправомірну вигоду, відмовився від неї та письмово повідомив про пропозицію неправомірної вигоди керівника підрозділу.

Після цього, ОСОБА_4 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на пропозицію та надання слідчому ОСОБА_8 неправомірної вигоди, 10.11.2023 близько 12 год. 16 хв. зателефонував до останнього та запропонував зустрітись.

Того ж дня, приблизно о 12 год. 54 хв., ОСОБА_4 прибув до вулиці Великої Житомирської, 8/14, що у місті Києві, де зустрівся із слідчим ОСОБА_8 . Під час розмови ОСОБА_4 повідомив слідчому ОСОБА_8 відомості, з яких вбачається, що ОСОБА_4 , є директором суб`єктів господарської діяльності, а саме ТОВ «Вітабуд23» та ТОВ «Альбум» та останній укладав договори підряду з Київським національним університетом імені Тараса Шевченка для здійснення ремонтних робіт в укриттях (бомбосховищах) КНУ імені Тараса Шевченка. Крім того, ОСОБА_4 повідомив, що не бажає бути притягнутим до кримінальної відповідальності за спричинення збитків КНУ імені Тараса Шевченка, внаслідок неякісного та/або виконання робіт, відповідно до актів виконаних будівельних робіт згідно вищевказаних договорів підряду.

Разом з цим, ОСОБА_4 продовжуючи вчиняти протиправні дії, направлені на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, запропонував слідчому ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 5 000 доларів США за вчинення останнім в інтересах ОСОБА_4 дій із використанням влади, а саме закриття кримінального провадження №0000825 від 08.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

В подальшому, 14.11.2023, близько о 15 год. 10 хв., ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію вищевказаного злочинного умислу, знаходячись у кафе «М`ясторія» за адресою, м. Київ, Шевченківський район, вул. Володимирська, б. 18/2 діючи умисно, усвідомлюючи злочинність своїх дій, за власною ініціативою добровільно дістав з лівої внутрішньої кишені своєї куртки грошові кошти у сумі 5000 доларів США та самостійно надав їх слідчому СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 у якості неправомірної вигоди за непритягнення до кримінальної відповідальності.

Після чого, ОСОБА_4 був затримано працівниками правоохоронного органу.

З урахуванням здобутих доказів, 14.11.2023 о 15 год. 15 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України, і того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

Так, 14.11.2023 під час проведення особистого обшуку затриманого у порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_4 виявлено та вилучено предмети, речі і документи: 2000 доларів США ( 20 купюр номіналом 100 доларів США); Ключ від авто «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 , поміщено до спеціального пакету ICR0004014 та опечатано; 12590 гривень НБУ (19 купюр номіналом 500 гривень НБУ, 15 купюр номіналом 200 гривень НБУ, 1 купюра номіналом 50 гривень НБУ, 2 купюри номіналом 20 гривень НБУ), 50 Євро ( 1 купюра номіналом 50 Євро); Мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro Max», чорного кольору у чохлі чорного кольору із сім картою, яку ОСОБА_4 попередньо самостійно дістав із кишені та поклав поряд із собою на стіл, у подальшому поміщено до спеціального пакету NPU1506586 та опечатано.

2000 доларів США ( 20 купюр номіналом 100 доларів США) та 50 Євро ( 1 купюра номіналом 50 Євро) поміщені до сейф пакету ICR 0004016 та опечатано.

12590 гривень НБУ ( 19 купюр номіналом 500 гривень НБУ, 15 купюр номіналом 200 гривень НБУ, 1 купюра номіналом 50 гривень НБУ, 2 купюри номіналом 20 гривень НБУ), 50 Євро ( 1 купюра номіналом 50 Євро) поміщено до спеціального пакету ICR0004015.

Вище вказані речі та документи, 14.11.2023 постановою слідчого СУ ГУНП у м. Києві визначено речовими доказами.

З метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання, просив накласти арешт на зазначене вище майно.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання з тих підстав, що визнання вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні є формальним. Крім того, захисник стверджував, що орган досудового розслідування відповідно до чинного КПК має право тимчасово вилучати лише те майно, що має доказове значення у розслідуваному кримінальному провадженні з подальшим накладенням на нього арешту лише з метою збереження їх як речових доказів, а не з метою забезпечення конфіскації, спеціальної конфіскації чи цивільного позову. На підтвердження зазначеного звертав увагу на ухвалу Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 04 грудня 2019 року.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав свого захисника.

Слідча у судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, а метою, крім іншого, конфіскації майна як виду покарання (абз.2 ч.1, ч.2 ст.170 КПК України).

Згідно з ч.2 ст.173КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст.132КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Із матеріалів судової справи вбачається, що СУ ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001253 від 31.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369 КК України.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Вказані вимоги слідчим при поданні клопотання про арешт майна виконані.

Із матеріалів клопотання вбачається, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні здійснюється за фактом надання ОСОБА_4 слідчому СУ ГУНП у м .Києві ОСОБА_8 , який займає відповідальне становище неправомірної вигоди, за вчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує та надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

За даними протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення 14.11.2023 року, у порядку статті 208 КПК України, затримано ОСОБА_4 , під час обшуку якого виявлено та вилучено:

У верхній зовнішній кишені куртки з лівої сторони 2000 доларів США ( 20 купюр номіналом 100 доларів США);

У нижній зовнішній кишені куртки з лівої сторони ключ від авто «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 , поміщено до спеціального пакету ICR0004014 та опечатано;

У лівій кишені спереду 12590 гривень НБУ (19 купюр номіналом 500 гривень НБУ, 15 купюр номіналом 200 гривень НБУ, 1 купюра номіналом 50 гривень НБУ, 2 купюри номіналом 20 гривень НБУ), 50 Євро ( 1 купюра номіналом 50 Євро);

Мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro Max», чорного кольору у чохлі чорного кольору із сім картою, яку ОСОБА_4 попередньо самостійно дістав із кишені та поклав поряд із собою на стіл, у подальшому поміщено до спеціального пакету NPU1506586 та опечатано.

Цього ж дня ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369 КК України.

Постановою слідчого відділу СУ ГУНП у м. Києві вилучене під час затримання ОСОБА_4 , у порядку статті 208 КПК України, майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001253.

Відповідно до ч.6 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст.369 КК України, належить до тяжких злочинів.

Зазначені обставини підтверджують наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що є підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

За змістом вищевказаної статті КК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.

Слідчий суддя вважає, що вилучені у ОСОБА_4 під час його затримання належні йому готівкові грошові кошти є об`єктом, на який може накладатися арешт у кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту щодо наявності судових рішень апеляційних судів, в тому числі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, згідно яких у таких випадках постановляється рішення про відмову в задоволенні клопотання, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки їх висновки не є рішеннями суду, які є обов`язковими для застосування.

Відтак, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно вилучене 14.11.2023 року під час проведення особистого обшуку затриманого у порядку статті 208 КПК України ОСОБА_4 : 2 000 доларів США (20 купюр номіналом 100 доларів США); 12 590 гривень (19 купюр номіналом 500 гривень НБУ, 15 купюр номіналом 200 гривень НБУ, 1 купюра номіналом 50 гривень НБУ, 2 купюри номіналом 20 гривень НБУ); 50 Євро (1 купюра номіналом 50 Євро), з метою конфіскації майна.

Що ж стосується накладення арешту на мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro Max», чорного кольору у чохлі чорного кольору із сім картою, то слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 168 КПК України забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

З урахуванням зазначеного вище, слідча суддя вважає, що слідим не доведено та не надано жодних доказів на підтвердження того, що тимчасово вилучений під час затримання ОСОБА_4 мобільний телефон марки «iPhone 14 Pro Max», чорного кольору у чохлі чорного кольору із сім картою є об`єктом проведення експертного дослідження, отриманий в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Таким чином, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання в цій частині не підлягає задоволенню.

Наслідки від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження для підозрюваного виправдовуються завданням даного кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 9, 131, 132, 170-173, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

клопотання слідчої слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001253 від 31.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, задовольнити частково.

Накласти арешт на майно вилучене 14.11.2023 року під час проведення особистого обшуку затриманого у порядку статті 208 КПК України ОСОБА_4 : 2 000 доларів США (20 купюр номіналом 100 доларів США); 12 590 гривень (19 купюр номіналом 500 гривень НБУ, 15 купюр номіналом 200 гривень НБУ, 1 купюра номіналом 50 гривень НБУ, 2 купюри номіналом 20 гривень НБУ); 50 Євро (1 купюра номіналом 50 Євро).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1