УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 754/3867/23

провадження № 51 - 5995 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 липня 2023 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців; за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК - до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до положень ст. 75 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 липня 2023 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він 09 лютого 2023 року приблизно о 12:10, у період дії на території України режиму воєнного стану, знаходячись у торговій залі магазину «Метро», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Сержа Лифаря, 2А, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно взяв зі стелажу магазину портативну колонку марки «GW-276 з ліхтариком», яку заховав до зовнішньої кишені куртки, в яку був одягнений, після чого, пройшовши касу і не розрахувавшись за вказаний товар покинув магазин з викраденим майном та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав юридичній особі - товариству з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» майнову шкоду в розмірі 582 гривні 50 копійок.

Крім того, ОСОБА_4 визнано винуватим, у тому що він 27 лютого 2023 року приблизно об 11:20, знаходячись у торговій залі магазину «Метро», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Сержа Лифаря, 2А, в умовах воєнного стану, повторно,діючи умисно, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно, взяв з полиць магазину наступний товар: три пакетики вологого корму для котів торгової марки «Club 4 Paws Premium Turkey», вартістю 14 гривень 67 копійок, один пакетик вологого корму для котів торгової марки «Club 4 Paws Premium Rabbit&Turkey», вартістю 14 гривень 67 копійок, дві шоколадки «Millennium Golden Nut з горіхами-родзинками», вартістю 35 гривень 67 копійок, шість кусків мила «Johnson's Гранат», кожен вартістю 21 гривня 67 копійок та шість кусків мила «Johnson's Папайя», кожен вартістю 25 гривень 83 копійки, який заховав до кишень куртки, в яку був одягнений після чого, пройшовши касу і не розрахувавшись за вказаний товар направився до виходу з магазину однак, не довів свій злочинний умисел до кінця і не зміг розпорядитись викраденим на власний розсуд з причин, що не залежали від його волі так як був зупинений працівниками охорони магазину з викраденим товаром при виході з нього.

У касаційній скарзі прокурор, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_4 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та собі винного, внаслідок м`якості.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд апеляційної інстанції дійшов хибного висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК та звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Зазначає, що апеляційний суд безпідставно визнав обставинами, які пом`якшують покарання добровільне відшкодування завданого збитку та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, оскільки ОСОБА_5 видав слідчому викрадену портативну колонку лише після того, як його було викрито у вчиненні злочину. Крім того, у порушення вимог ст. 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду не наведено належних і достатніх мотивів ухваленого рішення, що, на думку прокурора, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 та ч. 4 ст. 185 КК в касаційній скарзі прокурора не оспорюються.

Згідно положень статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Так, місцевий суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 69 КК та звільняючи від його відбування на підставі ст. 75 КК з випробуванням, з чим погодився і апеляційний суд, разом зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, урахував також дані про особу засудженого та всі інші обставини, які впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Зокрема, суд урахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2009 року народження, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи наведені дані про особу ОСОБА_4 , його матеріальний стан, наявність обставин, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважав за можливе при призначенні ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК застосувати положення ст. 69 КК та призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією статті КК.

Звільнивши ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного за сукупністю злочинів, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК, суд визнав, що з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та даних про особу винного, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Погоджуючись з рішенням суду першої інстанції про можливість застосування положень ст. 69 КК та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, апеляційний суд також враховував те, що ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів та їх наслідки не потягли за собою настання матеріальної шкоди, а також те, що предметом посягання зокрема були речі першої необхідності (їжа для тварин та засоби гігієни), раніше до кримінальної відповідальності обвинувачений не притягався, за місцем проживання характеризується виключно позитивно.

На підставі наведеного, апеляційний суд перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, які є аналогічними доводам, наведеним в касаційній скарзі, дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді даного провадження дотримався загальних засад призначення покарання, принципу його індивідуалізації, врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_4 , а тому призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Обґрунтовано та на законних підставах суд також звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через м`якість колегія суддів також не убачає.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки підстави для задоволення касаційної скарги прокурора відсутні, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 27 липня 2023 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_6 ОСОБА_2 ОСОБА_3