КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 20 вересня 2023 року апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Торгівельно - виробнича компанія`Теплотерм» - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2023 року,

за участі:

представника адвоката ОСОБА_6

директора ТОВ « ТВК Теплотерм» ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт в рамках кримінального провадження №0000890 від 17.08.2023 на автомобіль марки «Volkswagen Тransporter», державний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ТВК «Теплотерм», який зареєстрований за адресою: Черкаська обл., Монастирищенський р-н, м. Монастирище, вул. Миру, 2, 54.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник власника майна ТОВ «Торгівельно - виробнича компанія`Теплотерм» - адвокат ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що клопотання подано з порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, а матеріали провадження не містять ні конверту поштового відправлення, ні звіту про автоматичне визначення слідчого судді.

Крім того, у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.

Зауважує, що арештований автомобіль є транспортним засобом виробничого призначення і використовується у господарській діяльності із забезпечення населення, соціально-значимою товарною групою, а також для обслуговування критичної інфраструктури.

Також, позбавлення власника майна права користуватися належним йому майном, порушує його особисті інтереси і загальні інтереси суспільства.

Слідчим суддею не встановлено достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту, а також не встановлено відповідність вилученого майна речовими доказами.

В судове засідання прокурорне з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча його повідомлено про час та дату судового засідання у встановленому законом порядку. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника ТОВ «Торгівельно - виробнича компанія`Теплотерм» - адвоката ОСОБА_6 та директора Товариства, які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СУ ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 17 серпня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000890, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Як зазначено у клопотанні прокурора, 17 серпня 2023 року, приблизно о 14 годині 24 хвилині, водій ОСОБА_9 , 1980 року народження, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Тransporter», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись у третій смузі проїзної частини Набережного шосе у м. Києві, здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , який перетинав проїзну частину справа наліво, у недозволеному для руху велосипедистів місці. Внаслідок наїзду велосипедиста відкинуло в сусідню (другу) смугу попутного напрямку, де відбувся переїзд через його тіло вантажним автомобілем марки «Mercedes Benz Actros 4140», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 . В результаті ДТП, ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

17 серпня 2023 року автомобіль марки «Volkswagen Тransporter», державний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ТВК «Теплотерм» (зареєстроване за адресою: Черкаська обл., Монастирищенський р-н, м. Монастирище, вул. Миру, 2, 54), який вилучено в ході огляду місця події.

17 серпня 2023 року постановою слідчого СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 автомобіль марки «Volkswagen Тransporter», державний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0000890.

18 серпня 2023 прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_8 направив поштовим зв`язком до Шевченківського районного суду м. Києва клопотання про накладення арешту на «Volkswagen Тransporter», державний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ТВК «Теплотерм» (зареєстроване за адресою: Черкаська обл., Монастирищенський р-н, м. Монастирище, вул. Миру, 2, 54), з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення п. 1 ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000890 про накладення арешту на вказаний транспортний засіб, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження вказаного майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права та діяльність ТОВ «Торгівельно - виробнича компанія`Теплотерм» з потребами кримінального провадження.

Посилання апелянта, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення, що клопотання подано з порушенням строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України, а матеріали провадження не містять звіту про автоматичне визначення слідчого судді є необґрунтованими та спростовуються матеріалами судового провадження.

Зокрема, до матеріалів клопотання долучено копію конверта (а.с. 16), на якому міститься номер трекінгу, відповідно до якого, вказане клопотання подано на поштове відділення 18 серпня 2023 року, тобто у строк, передбачений законом.

Крім того, в матеріалах справи наявний протокол автоматичного визначення слідчого судді від 21 серпня 2023 року (а.с. 17).

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки прокурором доведено обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, є втручанням у права і свободи власника майна, проте таке втручання можливе, якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, що у цьому випадку і мало місце.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника власника майна ТОВ «Торгівельно - виробнича компанія`Теплотерм» - адвоката ОСОБА_5 з урахуванням викладених в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25 серпня 2023 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ТОВ «Торгівельно - виробнича компанія`Теплотерм» - адвоката ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/29894/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_16

Справа № 11сс/82/5628/2023 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК