Провадження №: 1-кп/336/919/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 р. Шевченківський районний суд міста Запоріжжя у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_7 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді тримання під вартою обвинуваченогоу скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

20.12.2023 року прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання про продовження строків запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, яке обґрунтовано тим, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, наявні, тому підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу підстав немає. Щодо наявних ризиків вказав про вплив на свідків, переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 , який перебував в режимі відео конференції у судовому засіданні, заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, посилаючись на те що ризики прокурором не доведені.

Дослідивши матеріали, заслухавши учасників справи суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді стрільця помічника гранатометника 1 гірсько-штурмового відділення 1 гірсько-штурмового взводу 1 гірсько-штурмової роти 1 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старшого солдата», 20 квітня 2023 року, діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від військової служби, яке розташоване на території АДРЕСА_1 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, в чинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як ризики, які дають достатнi пiдстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, у разі визнання його винуватим йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. У разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_7 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може переховуватись від суду та впливати на свідків. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурором не доведено.

Крім того, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд керується тим, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина.

Обвинуваченому ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення як військовослужбовцем під час виконання бойових завдань.

Такі дії підривають бойову готовність та боєздатність Збройних Сил України, ставлять під загрозу територіальну цілісність та суверенітет України.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу, судом також враховані вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, згідно якої під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

З огляду на наведені обставини, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів є виправданим заходом, оскільки цього вимагає справжній інтерес суспільства, який незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом наслідків передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу, суд враховує положення ч.4 ст.182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, відпало бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя, суд визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, суд, зменшуючи раніше визначений розмір застави обвинуваченому вважає, що застава має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим ним діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити. Також суд враховує, відношення самого обвинуваченого до інкримінованих йому дій, його вік, стан здоров`я, його заслуги перед Батьківщиною, пов`язані із участю у воєнних діях з початку повномасштабного вторгнення, під час якого ОСОБА_7 отримав тяжкі поранення.

Тому, враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , його майновий та сімейний стан, стан здоров`я, інші дані про його особу та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає частково обґрунтованими та доведеними, вважає за доцільне визначити обвинуваченому заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. При цьому в разі внесення застави необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 ряд обов`язків.

Керуючись статтями 177, 183, 314-316 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, а саме до 18.02.2024 року включно.

Строк дії ухвали до18.02.2024 року включно.

Визначити ОСОБА_7 , заставу у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107360,00 гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області, , рахунок отримувача, Банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача (IBAN) UA0001205

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі протягом строку її дії.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду за першою вимогою; не відлучатися з місця несення служби, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3