Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

12 жовтня 2023 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа № 635/7125/18

Провадження № 2 /635/49/2023

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України

УСТАНОВИВ:

У провадженні Харківський районний суду Харківської області перебуває об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 наявне обґрунтоване обвинувачення у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України. Згідно ухвали Харківського районного суду Харківської області від 15.08.2023 року стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк до 13.10.2023 року.

На даний час продовжують існувати ризики, які передбачені статтею 177 КПК України, зокрема щодо обвинуваченого ОСОБА_8 пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, та щодо обвинуваченого ОСОБА_9 пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які не відпали та не зменшились на даний час.

Враховуючи, що у визначений строк розглянути вказане кримінальне провадження не можливо, а ризики, що були підставами для застосування стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу продовжують існувати по теперішній час, вони не зменшилися та виправдовують необхідність застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник, проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили відмовити в його задоволенні та обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. Захисник додав, що клопотання прокурора не обґрунтоване та ґрунтується лише на припущеннях, а ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частиною першою статті 177 КПК України прокурором не доведені. Надані письмові заперечення обвинуваченого ОСОБА_11 судом долучені до матеріалів справи.

Обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник щодо заявленого клопотання прокурора поклалися на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позиції обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_12 у цьому питанні.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Вислухавши клопотання прокурора, думку обвинувачених, дослідивши клопотання, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини 1 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення(ч. 3 ст. 331 КПК України).

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно вимог статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу, вчиняти інші кримінальні правопорушення та інше. Таким чином при зміні запобіжного заходу суд також виходить з вищевказаної мети.

Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язки, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Так, досліджуючи питання про доцільність продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 судом встановлено, що під час досудового розслідування слідчим суддею було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. В ході судового розгляду даного кримінального провадження 13.12.2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. В подальшому вказані запобіжні заходи неодноразово продовжувалися, востаннє ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15.08.2023 року стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави, на строк до 13.10.2023 року.

Таким чином, строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 закінчується 13 жовтня 2023 року.

При судовому розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, суд вважає, що обґрунтованість підозри була врахована саме слідчим суддею при обранні запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Питання обґрунтованості пред`явленого обвинувачення з огляду на стадію цього кримінального провадження(підготовка до судового розгляду) наразі не вирішується, оскільки докази, які на думку сторони обвинувачення його підтверджують, підлягають дослідженню в порядку глави 4 КПК України, і лише за наслідком судового розгляду буде вирішено питання обґрунтованості чи необґрунтованості пред`явленого обвинувачення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема, «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, «Фельдман проти України» (Заяви № 76556/01 та № 38779/04) від 08 квітня 2010 року) неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Таким чином, суд враховує аргументи обвинуваченого ОСОБА_8 с зазначеного вище питання та надаватиме оцінку винятково існуванню та зміни заявлених прокурором ризиків, які у своїй сукупності можуть слугувати підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачені з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів можуть вдатися до відповідних дій.

Так, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, а обвинувачений ОСОБА_9 за частинами 2, 3, статті 185 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, що відповідно до положень статті 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, а відтак є підстави вважати, що вони можуть перешкоджати встановленню істини у справі та переховуватися від органів досудового розслідування або суду у зв`язку з невідворотністю можливого призначення їм покарання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 лишня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також суд приймає до уваги, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , відсутність відомостей, які б вказували на наявність міцних соціальних зав`язків, який до затримання офіційно не працював, не має стабільного джерела доходу, сталих соціальних зав`язків, неодноразово вчиняв злочини, за які притягувався до кримінальної відповідальності та особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше неодноразово судимий, не працює, не має стабільного джерела доходу, сталих соціальних зв`язків.

Наявність судимості у обвинувачених в даному випадку, суд розцінює, як одну з підстав для обґрунтування того, що обвинувачений ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Тому суд дійшов висновку про відсутність беззаперечних стримуючих факторів, що може виключати наявність ризику переховування від суду.

У даному випадку, суд погоджується, що існує ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховування від суду.

Зважаючи на те, що судовий розгляд у провадженні ще тільки розпочався, обвинувачений ОСОБА_9 вчиняв злочини у однієї і тієї ж особи, наявні потерпіли та свідки, яким відомі обставини вчинення злочину, показання яких відкриті обвинуваченому, з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону, останній буде мати можливість здійснити незаконний вплив на вказаних осіб, чим перешкоджатиме встановленню істини у даному кримінальному провадженні. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений може здійснювати на них незаконний вплив з метою перешкоджання у наданні свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину.

Суд враховує, що на сьогоднішній день судовий розгляд у даному складі суду розпочато спочатку в порядку статті 34 КПК України, зі стадії проведення підготовчого судового засідання. Свідки судом ще не допитані, а вплив на свідків можливий як на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та обвинувачених та дослідження їх судом. Вказане дає обґрунтовані підстави для висновку, що заявлений прокурором ризик не зменшився та продовжує існувати.

В даному випадку суд погоджується, щодо ОСОБА_9 існує ризик, передбачений пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, а саме незаконний вплив на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 неодноразово вчиняли кримінальні правопорушення, за які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, за таких обставин, суд вважає доведеним ризик, пов`язаний з тим, що перебуваючи на свободі він може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Тому, у суду є обґрунтовані підстави вважати, що з моменту взяття обвинувачених під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт, на якому наполягали ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Ураховуючи наведене, на думку суду, наразі існують підстави для продовження застосування щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підстави, які були на час обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу, продовжують існувати.

Суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Об`єктивних даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні не встановлено.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів, суду обвинуваченим не надано.

Суд звертає увагу учасників судового розгляду, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного/обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Суд зазначає, що наразі саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає особі обвинувачених та встановленим обставинам - наявності ризиків, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки.

Згідно статті 182 КПК України, ураховуючи вимоги частини 5 статті 183 КПК України суд зважаючи на кваліфікацію кримінального правопорушення(ч. 3 ст. 185, ч. 2, 3 статті 185 КК України), тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у разі визнання винуватим їх у вчиненні тяжкого злочину, який ставлять їм у провину, їх матеріального стану, наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, залишає раніше визначену судом заставу, яка є достатньою для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків передбачених КПК України, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 182 КПК України.

На підставі вищевикладеного, суд, перевіривши обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , пов`язаного з обмеженням його прав на свободу та особисту недоторканість, дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави відповідає меті його застосування, є пропорційним заявленим прокурором ризикам та запобігає спробам вчинити дії, передбачені статтею 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 131, 132, 176-178, 182, 183, 184, 194, 197, 331, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів - до 10 грудня 2023 року включно.

Залишити раніше визначену суму застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті складає 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень 00 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що застава може бути внесена як ним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області (одержувач: ТУ ДСА України в Харківській області; код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р: UA 0006674) до сплину терміну тримання під вартою.

У разі внесення визначеної суми застави ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти звільнити та покласти на нього строком на два місяці наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першим викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, де він проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 статті 185 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів - до 10 грудня 2023 року включно.

Залишити раніше визначену суму застави у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті складає 134 200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень 00 копійок.

Роз`яснити ОСОБА_9 , що застава може бути внесена як ним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області (одержувач: ТУ ДСА України в Харківській області; код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р: UA 0006674) до сплину терміну тримання під вартою.

У разі внесення визначеної суми застави ОСОБА_9 з-під варти звільнити та покласти на нього строком на два місяці наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першим викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, де він проживає без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Роз`яснити обвинуваченим, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії ухвали визначити шістдесят днів, тобто до 10 грудня 2023 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченими в той саме строк, але з моменту вручення їм копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошений учасникам судового провадження 13 жовтня 2023 року.

Суддя ОСОБА_13