УХВАЛА

30січня 2024 року

м. Київ

справа № 508/439/22

провадження № 51-512 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 на вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2023 року та ухвалу Одеського Апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 ,

встановила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку та їх скасування з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано положень п. 4 ч. 2 та ч. 4 цієї статті.

Згідно з положеннями закону в касаційній скарзі має бути викладено правове обґрунтування заявлених вимог, адже суд касаційної інстанції перевіряє саме правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права і наділений повноваженнями скасувати чи змінити оскаржені рішення виключно на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК.

Зазначене скаржниця залишила поза увагою.

Як убачається зі змісту поданої скарги, у ній її автор по суті не погоджується з призначеним засудженій покаранням, яке вважає м`яким через застосування інституту умовного звільнення. Однак при цьому скаржниця не наводить в аспекті ст. 413 КПК із урахуванням дискреційних повноважень суду аргументів саме про неправильне застосування ст. 75 Кримінального кодексу України, якою регулюється не вид та розмір заходу примусу, а порядок його відбування.

Крім того, посилаючись у скарзі на допущення місцевим та апеляційним судом істотних порушень кримінального процесуального закону, ОСОБА_4 не наводить доводів з огляду на точний зміст ст. 412 КПК.

Не міститься у поданій скарзі й обґрунтування у контексті ст. 407 вказаного Кодексу на підтвердження заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Також усупереч приписам ст. 50, ч. 4 ст. 427 вказаного Кодексу до касаційної скарги не додано належним чином оформлених документів, що підтверджують повноваження скаржниці представляти інтереси потерпілої в суді касаційної інстанції. Зокрема, в ордері від 22 січня 2024 року, доданому до скарги, відображено повноваження ОСОБА_4 надавати ОСОБА_5 правову допомогу у «ВССУ у цивільних та кримінальних справах», тобто в установі, якої немає.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, а допущені недоліки перешкоджають відкриттю касаційного провадження, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення її недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах потерпілої ОСОБА_5 на вирок Миколаївського районного суду Одеської області від 26 квітня 2023 року та ухвалу Одеського Апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3