Справа № 536/1838/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рокитне Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.4 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Встановив:

09 липня 2023 року, приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи на території цвинтаря за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Рокитне, таємно, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, виходячи з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу з правої кишені куртки потерпілого ОСОБА_5 викрав гаманець з грошовими коштами у розмірі 3500 гривень та зі столу мобільний телефон марки «Nokia» Model TA 1156, 16 Gb IMEI НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_5 , вартістю, згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 3581 від 10.08.2023 року, 1766,67 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5266 грн. 67 коп.. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення при вищевикладених обставинах визнав повністю. Суду пояснив, що влітку 2023 року він разом зі своїм братом та потерпілим ОСОБА_5 був на кладовищі, де він викрав у потерпілого телефон та гаманець з грошовими коштами у сумі 3500 гривень. Викраденим розпорядився на власний розсуд. У скоєному щиро кається, просить суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить призначити покарання на розсуд суду.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Отже, суд визнає необхідним дослідити матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих даних обвинуваченого.

Судом було досліджено характеризуючі дані на ОСОБА_3 , а саме вимогу від 08 серпня 2023 року №7083/115/109/2023, згідно якої ОСОБА_3 раніше не судимий; довідку Кременчуцького некомерційного медичного підприємства «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №01-14/2122 від 08.08.2023, згідно якої ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; довідку-характеристику Омельницької сільської ради від 09.08.2023 року №03-22/10654, згідно якої ОСОБА_3 характеризується позитивно, скарг на останнього не надходило.

Таким чином, заслухавши пояснення обвинуваченого, оцінивши досліджені судом докази, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, та його дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , суд бере до уваги обставини і характер скоєного кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; обставини, які пом`якшують покарання, відсутність тяжких наслідків; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання; на обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра не перебуває; а також враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який просить призначити покарання на розсуд суду.

Таким чином, з метою виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що відповідно до вимог ст.50 КК України, необхідно призначити ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищевикладених обставин, які характеризують особу винного, обставин, які пом`якшують покарання, та в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості злочину та ступінь небезпечності винної особи для суспільства, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без відбування призначеного покарання, із застосуванням ст. 75 КК України обвинуваченого слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням, та з метою організації органами пробації належного контролю за його поведінкою, покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України. Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», забезпечить співрозмірність діяння та кари, та буде необхідним для досягнення цілей покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Після набрання вироком законної сили, речові докази по справі мобільний телефон «Nokia», Model TA 1156, 16 Gb IMEI НОМЕР_1 , гаманець чорного кольору, банківську картку «Visa», картку з написом «АТБ.Вхід», дві візитки, довідку на ім`я ОСОБА_5 , які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 залишити йому за належністю.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1