КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/614/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 309 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

переглянула у письмовому провадженні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2023, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Райчіхінськ Амурської області РФ, із професійно-технічною освітою, не одруженого, без утриманців, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-24.01.1994 року вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-12.06.1998 року вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 142 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

-16.01.2003 року вироком Олександрійського міського суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 198, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;

-13.12.2006 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 роки 6 місяців;

-22.12.2011 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 3 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців;

-13.06.2017 року вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

-08.08.2017 року вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 1 ст. 121, ч. 2, ч. 3 ст. 186, ч. 1, ч. 2 ст. 263, ч. 2 ст. 289, ч. 1, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, на строк 60 днів, з 15 години 36 хвилин 30 жовтня 2023 року до 15 години 36 хвилин 28 грудня 2023 року, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

За невстановлених досудовим розслідуванням часу і обставин, ОСОБА_8 , маючи не зняту та непогашену в законному порядку судимість, незаконно придбав та зберігав вогнепальну зброю і вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу, а саме: - предмет схожий на автомат «АКС-74У»; - предмет схожий на корпус гранати типу «РГД-5»; - предмет схожий на корпус гранати типу «Ф-1»; - два предмети схожі на підривачі гранат типу «УЗРГМ», які в подальшому незаконно носив при собі.

З метою викриття та припинення даної злочинної діяльності, працівниками УСР в Кіровоградській області ДСР НПУ проведено негласну слідчу (розшукову) дію - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, у результаті якого задокументовано факт незаконного збуту ОСОБА_8 вогнепальної зброї та вибухових пристроїв, а саме: 30.10.2023 ОСОБА_8 у заздалегідь обумовленому ним місці, біля залізничного вокзалу по вулиці Поповича, 1, у м. Кропивницькому незаконно збув особі під зміненими анкетними даними ОСОБА_9 предмет схожий на корпус гранати типу «РГД-5», предмет схожий на корпус гранати типу «Ф-1», два предмети схожі на підривачі гранат типу «УЗРГМ», які ймовірно відносяться до вибухових пристроїв, та предмет схожий на автомат «АКС-74У», отримавши, у якості оплати, грошові кошти в загальній сумі 19 000 грн, банкнотами, які раніше були оглянуті та вручені ОСОБА_10 для проведення оперативної закупки.

Згідно із висновком експерта від 31.10.2023 № СЕ-19/112-23/10751-БЛ предмет, схожий на автомат, являється нарізною вогнепальною зброєю 5,45-мм (5,45х39 мм) укороченим автоматом Калашникова (АКС-74У), промислового виготовлення, виробництва Іжевського машинобудівного заводу (СРСР), в якого саморобним способом видалено серійний номер, який придатний для стрільби.

Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити клопотання старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_11 , застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, із визначенням застави.

Своє рішення слідчий суддя районного суду вмотивував наступним.

Слідчим у клопотанні та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на підтвердження чого надані відповідні матеріали.

Органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що може перешкодити належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, або може створити загрозу для виконання завдань кримінального судочинства (переховуватись від досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення).

Крім того, враховано слідчим суддею й обставини, передбачені ст. 178 КПК України. Зокрема враховано, що підозру пред`явлено у вчиненні тяжкого, умисного злочину, особу підозрюваного, посередньо характеризованого, без міцних соціальних зв`язків.

З урахуванням всіх обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків можливе за умови застосування щодо нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку адвокат підозрюваного ОСОБА_7 , який в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити стосовно підозрюваного ОСОБА_8 у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи свої вимоги, зазначає наступні доводи.

Повідомлена ОСОБА_8 підозра є необґрунтованою.

Слідчим суддею недостатньо досліджено докази, якими обґрунтовано підозру.

Також не встановлено достовірних підтверджень про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Фактично запобіжний захід обраний лише на підставі врахування тяжкості кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 .

Не досліджено можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не досліджено й обставини, які характеризують підозрюваного, в тому числі ті, які характеризують його особу позитивно. Враховані лише негативні характеристики підозрюваного.

Безпідставно і необґрунтовано визначена застава у максимальному розмірі; крім того неправильно обрахована, виходячи із встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку у дебатах адвоката ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурорки, яка заперечила апеляційну скаргу, вивчивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 п. 1. Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. У справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

При цьому, зауважується, що на даній стадії провадження колегія суддів не надає оцінки обставинам справи як їх наразі встановлено досудовим розслідуванням і не піддає аналізу жоден із зібраних доказів та їх сукупності в аспекті наявності вини або її відсутності, кваліфікації дій підозрюваного, їх належності та допустимості, оскільки вказане є прерогативою суду під час судового розгляду справи, наразі оцінено саме існування ряду доказів (фактів, інформація), що свідчать про можливе вчинення та причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Підозру повідомлено 31.10.2023.

Підозра ОСОБА_8 (факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_8 міг вчинити правопорушення) підтверджується: рапортами працівників правоохоронних органів, протоколом допиту свідків ОСОБА_12 від 12.10.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.10.2023 із долученими довідками та фототаблицями, висновком експерта № СЕ-19/112-23/10751-БЛ, протоколом про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 30.10.2023.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 не одружений, безробітний, без утриманців, без місця реєстрації проживання, уродженець російської федерації, не має міцних соціальних зв`язків, у відповідності до інформаційного листа наркологічного диспансеру, перебуває на замісній метадоновій терапії у зв`язку із наркотичною залежністю.

Крім того, слід зауважити, що підозрюваний ОСОБА_8 багаторазово судимий, в тому числі за вчинення умисних тяжких злочинів, востаннє також і за вчинення аналогічного наразі інкримінованому кримінального правопорушення.

Можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину, розуміючи, яка міра покарання загрожуватиме йому у разі визнання винуватим, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за його вчинення, в тому числі на тимчасово непідконтрольних територіях України.

Зважаючи на те, що свідки не допитані, підозрюваний може чинити незаконний вплив на свідків, з метою зміни ними показань.

Також, зважаючи на наявність кримінальної історії минулого підозрюваного ОСОБА_8 , є підстави вважати, що останній не має прагнення до соціалізації у суспільстві, додержання законослухняної поведінки, схильний до вчинення протиправних вчинків, кримінальних правопорушень.

Відтак, - наявний ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_8 нового кримінального правопорушення.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, спростовуються зазначеним вище.

Наявність місця проживання та реєстрації у підозрюваного, на думку колегії суддів, не убезпечать від наявних ризиків, і вказані обставини не є стримуючим від протиправних вчинків для підозрюваного фактором.

Розмір застави підозрюваному слідчим суддею визначений 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений він із урахуванням вимог ст. ст. 182-183 КПК України: при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначений розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України; із урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Визначений розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного.

Розмір застави визначений у межах, передбачених п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 406, 407, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.11.2023, якою стосовно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах досудового розслідування, на строк 60 днів, з 15 години 36 хвилин 30 жовтня 2023 року до 15 години 36 хвилин 28 грудня 2023 року, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4