Справа № 183/7763/22
№ 1-кп/183/813/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, відомості по якому внесені 01.11.2022 року до ЄРДР за № 0000951, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовця контрактної служби, інспектора прикордонної служби 1 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий, -

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Майстер-сержант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, 24.02.2022 році у першій половині дня (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений), перебуваючи на місці шикування підрозділу у відділенні інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у населеному пункті «Куп`янськ Вузловий» Харківської області, отримавши наказ на висування підрозділу на тимчасове місце дислокації в АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання направлятися до м. Харків, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до нового місця дислокації, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 24.02.2022 року приблизно о 05.00 годині отримав наказ «База», на виконання якого мав негайно прибути за місцем несення служби до відділення інспекторів прикордонної служби в населеному пункті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Харківської області, однак на виконання вказаного наказу на місце дислокації підрозділу вчасно не прибув.

В першій половині дня 24.02.2022 році (більш точний час органом досудового розслідування не встановлений) отримав наказ на прибуття на тимчасове місце дислокації підрозділу у АДРЕСА_3 , однак і на виконання вказаного наказу ОСОБА_3 на місце несення служби не прибув та з 24.02.2022 року по 05.10.2922 року проводив час за місцем свого мешкання на власний розсуд, не пов`язуючи його із несенням служби.

05.10.2022 року ОСОБА_3 , маючи намір продовжити несення служби, добровільно звернувся другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР у м. Полтаві, повідомив про себе і вчинений ним злочин.

27.09.2023 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у даному кримінальному провадженні. В даній угоді зазначено, що ОСОБА_3 під час судового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та зобов`язався беззастережно визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, щиро каятися.

Сторони дійшли згоди на призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 роки. В строк відбуття покарання зарахувати строк тримання під вартою ОСОБА_3 з 19 жовтня 2022 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не змінювати. До набрання вироком законної сили ОСОБА_3 утримувати в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд в судовому засіданні переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Розглянувши вищезазначену угоду про визнання ОСОБА_3 винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, суд приходить до висновків, що угода відповідає вимогам КПК України.

Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновків, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 знайшла своє повне підтвердження, його дії необхідно кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин вчиненому в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначеними ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, визнання винуватості, з`явлення із зізнанням та бажання продовжити військову службу для захисту суверенітету та територіальної цілісності України.

Також, обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, має на утриманні одну малолітню дитину.

Перевіряючи угоду в частині призначення міри покарання на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що вона узгоджена в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 474, 475 КПК України, ст. 69 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27.09.2023 року між прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі, строком на 2 роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 роки.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_3 строк перебування його під вартою з 19.10.2022 року по 27.09.2023 року включно.

Строк відбування покарання рахувати з моменту початку фактичного відбування покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили та утримувати в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1