УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києва, у кримінальному провадженні №0000727 від 15.04.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києва, у кримінальному провадженні №0000727 від 15.04.2023, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування скарги зазначено, що ТУ ДБР, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000727 від 15.04.2023. 14.04.2023, в ході огляду місця події, проведеного на території розташування одного із підрозділів військової частини НОМЕР_1 , проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено вогнепальну зброю - АК-74 № НОМЕР_2 , 27 патронів калібру 5.45 мм, магазин із маркуванням «НОМЕР_4» на корпусі. Власником вказаних вище предметів являється військова частина НОМЕР_1 .

При цьому, у матеріалах кримінального провадження відсутні матеріали, які б свідчили про те, що слідчому було надано дозвіл на проведення огляду та вилучення вказаних предметів.

Проте, арешт на вказане вище вилучене майно так і не було подано. А отже і з цих підстав також, вилучені вогнепальну зброю - АК-74 № НОМЕР_2 , 27 патронів калібру 5.45 мм, магазин із маркуванням «НОМЕР_4» на корпусі підлягають поверненню власнику - військовій частині НОМЕР_1 .

Зважаючи на викладене, до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві було направлено звернення за вихідним №2233 від 09.08.2023 (вхідний №24572-23/к від 10.08.2023) із проханням про повернення власнику - військовій частині НОМЕР_1 - вилучених 14.04.2023 АК-74 № НОМЕР_2, 27 патронів калібру 5.45 мм, магазин із маркуванням «НОМЕР_4». Однак, 11.09.2023, в ході спілкування зі співробітником спеціальної телефонної лінії Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві останнім було повідомлено, що відповіді на вказане звернення ще не надано, з чого військовою частиною НОМЕР_1 було зроблено висновок, що органом досудового розслідування було відмовлено у задоволенні звернення.

Просить визнати бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні, відомості про яке 15.04.2023 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000727, щодо неповернення незаконно вилученого майна незаконною, та зобов`язати Третій СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, вилучені 14.04.2023: АК-74 № НОМЕР_2, 27 патронів калібру 5.45 мм, магазин із маркуванням «НОМЕР_4» повернути власнику - військовій частині НОМЕР_1 .

Також надійшло клопотання про поновлення процесуального строку, яке обгрунтовано тим, що строк пропущено з поважних причин, оскільки представники військової частини НОМЕР_1 зверталися до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявами про повернення тимчасово вилученого майна, однак майно так і не повернуто.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги. Надано заяву про розгляд скарги за відсутністю представника заявника.

З урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу до суду не з`явилась, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність представника заявника.

Слідчий ТУ ДБР, розташованого у місті Києві у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду скарги. Заяв, клопотань не надійшло.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Згідно ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скарга зокрема повертається, якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржником пропущено строк звернення зі скаргою до слідчого судді, однак у поданій скарзі скаржник просить поновити строк, що пропущений з поважних причин.

Вважаю за необхідне поновити строк на звернення до суду з даною скаргою.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема частиною 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана стаття Конституції України визначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, передбаченим цим Кодексом.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 статті 9 КПК встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

З матеріалів скарги слідчим суддею встановлено, що ТУ ДБР у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000727 від 15.04.2023.

14.04.2023 під час огляду місця події проведеного на території розташування одного із підрозділів військової частини НОМЕР_1 , проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено вогнепальну зброю - АК-74 № НОМЕР_2 , 27 патронів калібру 5.45 мм, магазин із маркуванням «НОМЕР_4» на корпусі.

Ознаками тимчасово вилученого майна відповідно до ст. 167 КПК України є майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною 1 ст. 169 КПК України встановлено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Так, частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідність балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series A N 98).

З досліджений документів, встановлено, що арешт на вилучене майно, про повернення яких звернувся представник заявника, не накладався ухвалою слідчого судді, та не доведено, що вилучене майно має значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні №0000727 від 15.04.2023 та може бути використане під час здійснення судового провадження для доведення таких обставин перед судом.

З огляду на викладене, скарга в частині повернення тимчасово вилученого майна підлягає задоволенню, а тимчасово вилучене майно, на яке не було накладено арешт - поверненню військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно вимог ч.2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Отже, оскільки до повноважень слідчого судді при розгляді скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не віднесено прийняття рішення про визнання бездіяльності незаконною, а тому скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 16, 167, 171, 303-304, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу, - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноваженого слідчого ТУ ДБР у м. Києві, із групи слідчих, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000727 від 15.04.2023 повернути військовій частині НОМЕР_1 майно вилучене 14.04.2023 під час огляду місця події: АК-74 № НОМЕР_5 , 27 патронів калібру 5.45 мм, магазин із маркуванням «НОМЕР_4».

У задоволенні інших вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1