ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/1321/23

1-кп/609/125/2023

26 грудня 2023 року

Шумський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Шумськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000777 від 26 жовтня 2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Одерадівка Шумського району Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, раніше не судимого,-

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.126-1, 390-1КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2023 року із Шумського відділу Кременецької окружної прокуратури до Шумського районного суду Тернопільської області надійшов затверджений обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000777 від 26 жовтня 2023 року відносно ОСОБА_3 , за ст.ст.126-1, 390-1КК України.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 проживає у житловому будинку, що по АДРЕСА_2 разом із своєю колишньою дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із цим, враховуючи ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є кривдником - особою, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а отже є суб`єктом злочину.

20 березня 2023 року у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на вчинення домашнього насильства щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, яка визначає, що ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, ст. 289 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що фізична особа має право на особисту недоторканність; фізична особа не може бути піддана катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, перебуваючи за місцем свого проживання, маючи умисел на заподіяння психологічних страждань своїй колишній дружині ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, умисно систематично у період часу з 20.03.2023р. по 18.08.2023р. вчиняв психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Зокрема, 20.03.2023р. року о 15 год. 50 хв. ОСОБА_3 за місцем свого проживання, а саме в АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 домашнє насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її адресу нецензурною лайкою та образами, що завдало шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до постанови Шумського районного суду від 12.04.2023р. ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень.

Також, 06.08.2023р. року близько 18 год. 28 хв. ОСОБА_3 за місцем свого проживання, в житловому будинку АДРЕСА_3 , повторно протягом року, вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_5 , під час чого висловлювався в її адресу нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим спричинив шкоду психологічному здоров`ю потерпілої.

Також, 18.08.2023р. року близько 01 год. 50 хв. ОСОБА_3 за місцем свого проживання, в житловому будинку АДРЕСА_3 , повторно протягом року, вчинив домашнє насильство в сім`ї психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_5 , під час чого висловлював погрозу, образи в сторону ОСОБА_5 , чим спричинив шкоду психологічному здоров`ю потерпілої.

Відповідно до постанови Шумського районного суду від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Зазначені дії призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи - ОСОБА_5 .

Крім того, ОСОБА_3 23.10.2023р., близько 19 год. за місцем проживання, в житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно протягом року вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_5 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали в словесному висловлюванні нецензурними словами на її адресу та образами в її сторону. Такі систематичні дії ОСОБА_3 заподіяли істотну шкоду психологічному здоров`ю потерпілої та завдали їй психологічних страждань, які виражаються у побоюваннях за свою безпеку, а також емоційну невпевненість через нездатність себе захистити.

В результаті злочинної діяльності ОСОБА_3 грубо порушено норми щодо запобігання та протидії домашньому насильству, зокрема суспільні відносини, які забезпечують дотримання правил поведінки, загальновизнані норми моральності та добропристойності у сфері сімейних правовідносин, та заподіяно шкоду особистим правам та інтересам потерпілої ОСОБА_5 , наданим їй Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканість.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Крім того, рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 30 жовтня 2023 року справа № 609/1154/23, провадження 2-о/609/76/2023, задоволено заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 , про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , який неодноразово вчиняв відносно постраждалої ОСОБА_5 , домашнє насильство, згідно якого до ОСОБА_3 , вжити наступні заходи тимчасового обмеження прав та покладено на нього такі обов`язки як: заборона перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_5 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 строком на 6 місяців, заборона наближатися менше як на 300 м до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_5 , строком на 6 місяців, заборони вести телефонні переговори з постраждалою ОСОБА_5 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців, заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_5 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь - який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців, відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з рішенням Шумського районного суду та обов`язками, покладеними на нього передбаченими обмежувальним приписом, діючи умисно, маючи реальну можливість для його виконання та з метою ухилення від виконання покладених на нього обов`язків, без відповідного дозволу постраждалої особи ОСОБА_5 , прибув 12 листопада 2023 року близько 15 год., до місця проживання останньої, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , домашнє насильство психологічного характеру.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 390-1 КК України, а саме умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такий захід застосовано судом.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 126-1, 390-1 КК України, визнав повністю, погодився із усіма доказами, зібраними в справі в ході досудового слідства, які підтверджують його вину згідно пред`явленого обвинувачення, щиро розкаявся.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 126-1, 390-1 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечила проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у вчиненні даних кримінальних правопорушень.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ст. 126-1 КК України, тобто як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи та ст. 390-1 КК України, тобто умисному невиконанні обмежувального припису особою, щодо якої такий захід застосовано судом.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, посередню характеристику з місця проживання, стан його здоров`я, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття. Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, згідно поданого обвинувального акту, відсутні.

Підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому суд не вбачає.

При цьому суд також враховує те, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкцій статтей обвинувачення у виді арешту, оскільки саме таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З матеріалів справи вбачається, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання слід залишити без змін.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 284, 286, 288 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ст. 390-1 КК України, і призначити йому покарання:

- за ст.126-1КК України у виді арешту строком 3 (три) місяці;

- за ст.390-1 КК України у виді арешту строком 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання засудженому ОСОБА_3 визначити 3 (три) місяці арешту.

Речовий доказ, а саме: DVD-R диск «ALERUS», який знаходяться при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Застосований згідно ухвали слідчого судді від 31 жовтня 2023 року запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання - залишити без змін.

Строк відбуття покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Шумський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1