В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2928/23

Провадження № 1-кп/348/165/24

23 січня 2024 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Надвірна Івано-Франківської області, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000406 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молодків Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, який не працює та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ст.126-1 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 умисно систематично (18.09.2022, 27.08.2023 та 26.09.2023) вчиняв психологічне насильство та 20.02.2023 - фізичне насильство щодо свого батька ОСОБА_3 , з яким спільно проживає у одному будинку: за адресою АДРЕСА_1 , що проявляється у словесних образах потерпілого нецензурними словами, погрозах застосування фізичного насильства, шарпанні за верхній одяг та завданні удару в обличчя. Це призвело до психологічних страждань, а також погіршення якості життя потерпілого ОСОБА_3 , а саме: посилення негативних переживань та емоційної напруженості, втраті позитивних емоцій, погіршення психо-емоційного стану та стану здоров`я. Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ст.126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо свого батька ОСОБА_3 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

У ході судового розгляду обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, пояснив, що у нього з потерпілим час від часу виникають конфлікти, у ході яких він нецензурно висловлюється до потерпілого, ображає його та погрожує йому. Один раз було таке, що він вдарив батька. Причиною такої поведінки обвинувачений вважає зловживання алкоголем. Зазначив, що коли вживає алкоголь, то не може контролювати свою поведінку. Коли обвинувачений тверезий, то не конфліктує з батьком. Після відбування адміністративного стягнення у виді 15 діб адміністративного арешту, обвинувачений більше не вчиняє домашнє насильство. Обвинувачений зазначав, що про вчинене шкодує, щиро кається і більше такого не вчинить.

Потерпілий ОСОБА_3 відмовився давати показання згідно зі ст. 63 Конституції України. Зазначив, що з обвинуваченим вони помирились, а тому просив обвинуваченого не карати суворо.

Відповідно до протоколу прийняття заяви від 04.10.2023, ОСОБА_3 повідомив що його син ОСОБА_3 вчинив домашнє насильство а саме: висловлювався нецензурно, погрожував, шарпав за верхній одяг.

Згідно з витягом з ЄРДР від 05.10.2023, за заявою потерпілого ОСОБА_3 розпочато кримінальне провадження.

Відповідно до витягу з бази даних АРМОР зафіксовано п`ять викликів працівників поліції у зв`язку з вчиненням домашнього насильства обвинуваченим щодо потерпілого (конфлікти мали місце: 18.09.2022, 03.01.2023, 20.02.2023, 27.08.2023, 26.09.2023).

Згідно з постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2022, на обвинуваченого наклали адміністративне стягнення за ч.2 ст.173-2 КУпАП за те, що він 18.09.2023 приблизно о 12.00 за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 вчинив психологічне домашнє насильство щодо батька ОСОБА_3 .

Згідно з постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2023, на обвинуваченого наклали адміністративне стягнення за ч.2 ст.173-2 КУпАП за те, що він 27.08.2023 приблизно о 20.30 за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 вчинив психологічне домашнє насильство щодо батька ОСОБА_3 .

Відповідно до ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.10.2023, обвинуваченого звільнили від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням з потерпілим ОСОБА_3 .

Досліджені у ході судового провадження докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ст.126-1 КК України.

В ході судового розгляду були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копія військового квитка, відповідно до якої обвинувачений 04.06.2016 склав військову присягу, 19.05.2016 йому присвоїли військове звання солдат, 07.06.2016 йому присвоїли військово-облікову спеціальність старший вогнеметник, 23.07.2016 - водій; довідка з Надвірнянського РТЦК відповідно до якої обвинувачений не перебуває на військовому обліку та станом на 25.10.2023 підлягає розшуку, затриманню та доставці для вирішення питання щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення; вимога щодо відсутності у обвинуваченого судимостей; характеристика з місця проживання від 09.10.2023 №111, відповідно до якої обвинувачений не зареєстрований, але фактично проживає на АДРЕСА_1 , за час проживання зарекомендував себе негативно, часто конфліктує з родичами, має шкідливі звички, буває неврівноваженим, але добрий, скарги на нього у сільську раду не надходили; довідка про склад сім`ї від 22.11.2023 №291/18.01-07, відповідно до якої обвинувачений зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , до складу його сім`ї входять: ОСОБА_3 - батько; ОСОБА_5 - мати; ОСОБА_6 - сестра; ОСОБА_3 - сестра; ОСОБА_7 - сестра; ОСОБА_8 - племінниця; довідка про неперебування обвинуваченого на обліках у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога.

Враховуючи викладене, суд, допитавши учасників судового розгляду, дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена і його дії правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо свого батька ОСОБА_3 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Диспозицією статті 126-1 КК України прямо визначено коло осіб, які можуть бути потерпілими від злочину і якщо особа не входить у коло цих осіб, дії обвинуваченого не підлягають кваліфікації за ст.126-1 КК України, а можуть бути кваліфіковані за іншими статтями КК України. Так, наявність спеціальної категорії потерпілих осіб від злочину, передбаченого ст.126-1 КК України відрязняє даний склад злочину від таких суміжних складів кримінальних правопорушень як кримінальний проступок, передбачений ст.125 КК України чи ст.126 КК України. Також слід зауважити, що за вчинення злочину, передбаченого ст.126-1 КК України законодавець передбачив більш суворий вид та розмір покарання ніж за вчинення суміжних кримінальних правопорушень. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до обвинувального акту, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах. Однак, оскільки ця обставина, вже передбачена диспозицією ст.126-1 КК України як обов`язкова ознака об`єктивної сторони складу злочину, суд не може повторно враховувати таку обставину як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого.

Крім цього, у обвинувальному акті зазначена обставина, яка пом`якшує покатання - щире каяття. У ході судового розгляду було достовірно встановлено, що обвинувачений про вчинене шкодує, з моменту вчинення останнього епізоду домашнього насильства не вчиняв більше дій такого характеру щодо потерпілого. Також обвинувачений вибачився перед потерпілим і потерпілий його пробачив. Тому на думку суду ставлення обвинуваченого до вчиненого та його поведінка свідчать про те, що він щиро розкаявся у вчиненому.

Згідно з досудовою доповіддю та витягом з оцінки ризиків, у обвинуваченого середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, яку він становить для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину (нетяжкий злочин), обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, сімейний стан, його стан здоров`я, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт. Враховуючи те, що ОСОБА_3 призначено покарання не пов`язане з позбавленням волі, відповідно до ст.91-1 КК України суд вважає за доцільне направити обвинуваченого для проходження програми для кривдників на строк 1 місяць.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць та покласти на нього обов`язок пройти цю програму.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1