Провадження № 1-кп/201/964/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001522 від 03.10.2023 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, неодружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Перед оголошенням перерви прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 строком на 60 днів, оскільки на сьогоднішній день, на думку прокурора, існують ризики передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання заперечили, захисник зауважив на недоведеності ризиків, вважаючи, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю може цілком забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та його належну поведінку.

Потерпіла клопотання прокурора підтримала.

Суд, заслухавши учасників, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2023 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 01.12.2023 року. Визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720,00 гривень, та роз`яснені підозрюваному його процесуальні обов`язки у разів внесення суми застави.

В подальшому строк запобіжного заходу продовжений до 13.01.2024.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд вважає, що ризик переховування від суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжує існувати і є доведеним. Суд, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , що відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.

Також є підтвердженим ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 не має тісних соціальних зв`язків, постійного місця роботи та доведеного джерела доходу, будучи неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень, може вчинити інше кримінальне правопорушення та продовжити займатися злочинною діяльністю.

В той же час прокурором доведена і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене покарання від семи до десяти років позбавлення волі, тому, перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, що загрожує йому у разі визнання його винним, може переховуватись від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення і продовжити займатися злочинною діяльністю, а, отже, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальним законом обов`язків.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на даний час неможливе, ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, продовжують існувати та не зменшилися.

Суд на даній стадії процесу не враховує доводи захисника про часткове визнання ОСОБА_3 своєї вини, оскільки під час встановлення порядку і обсягу дослідження доказів ОСОБА_3 хоча і повідомив про часткове визнання вини, втім на теперішній час він судом не допитаний, так як під час встановлення порядку та обсягу дослідження доказів ОСОБА_3 і його захисник наполягали на допиті ОСОБА_3 після допиту потерпілої, дослідження матеріалів провадження та допиту свідків, разом з цим, якщо часткове визнання вини з боку обвинуваченого знайде своє підтвердження у судовому засіданні під час його допиту (або не зайде), зазначені обставини будуть враховані судом під час ухвалення вироку і, у випадку визнання його винним, будуть враховані при призначенні покарання, а тому наразі не впливають і не зменшують встановлених судом ризиків.

Тому суд вважає, що застосований на досудовому розслідуванні ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу і покладених у разі внесення застави обов`язків, слід продовжити на 60 днів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Застосований під час досудового розслідування ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави як альтернативного запобіжного заходу у розмірі 214 720,00 грн і покладених, у разі внесення застави, обов`язків, відповідно до ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.10.2023 року, - продовжити на 60 днів, тобто до 09 березня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1