провадження № 1-кп/336/1021/2023
ВИРОК

іменем України

10 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № за № 0001209 від 09 липня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вільнянськ Запорізької області, громадянина України, не одруженого, який має на утриманні малолітню дитину з інвалідністю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, який проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 06 травня 2022 року Красногвардійським районним судом м. Дніпро за ч. 3 ст. 408 КК України призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строк 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

Згідно з указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово було продовжено, востаннє до 15 листопада 2023 року.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) 1 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Згідно відповіді командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 підозрюваний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , допущенний до виконання обов`язків начальника 2 радіостанції вважати таким, що справи та посаду номера обслуги 2 мінометного взводу мінометної батареї з 02.10.2022 року справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою, поставлено на всі види забезпечення та останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою. На підставі наказу № 78 від 13.03.2023 року командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , старший солдат ОСОБА_3 , номер обслуги 1 мінометного взводу мінометної батареї з 13.03.2023 року знятий з всіх видів забезпечення на підставі самовільне залишення військової частини.

Так, солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши злочин проти власності за наступних обставин.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи раніше судимим кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв корисливе кримінальне правопорушення на території Шевченківського району м. Запоріжжя.

Так, в 08 липня 2023 року в період часу з 12 години 30 хвилин по 12 годину 35 хвилин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у період воєнного стану відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.202, відповідно до Указу № 451 строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05:30 18.08.2023 строком на 90 діб, тобто до 15 листопада 2023 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та переслідуючи мету власної наживи злочинним шляхом, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні торгового залу магазину «Єва» (TOB «РУШ» ), який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 129, де, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з полиці таємно викрав майно, яке належить ТОВ «РУШ», а саме: чоловічу туалетну воду Givenchy Gentelmen Only, об`ємом 100 мл., вартість якої, відповідно до висновку експерта, становить 2328 гривень 33 копійки, які поклав до сумки, яка була на ньому одягнута.

Після чого ОСОБА_3 , разом з викраденим майном попрямував до виходу з приміщення магазину, але, проходячи повз встановлені на виході з торгового залу радіочастотні антени системи EAS (electronic article surveillance), останні спрацювали внаслідок уловлювання сигналу проти кражної активної мітки, розміщеної на чоловічій туалетній воді Givenchy Gentelmen Only, об`ємом 100 мл., у зв`язку з чим дії ОСОБА_3 були помічені свідком - ОСОБА_9 .

Далі, ОСОБА_3 , розуміючи, що його дії стали носити відкритий характер та ігноруючи заклики свідка ОСОБА_9 припинити злочинні дії та повернути майно, утримуючи разом з собою викрадене майно, вибіг з приміщення торгового залу магазину через вхідні двері, отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Тим самим, своїми умисними протиправними відкритими діями ОСОБА_3 спричинив ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду на загальну суму 2328 гривень 33 копійки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому визнав, пояснив, що 08 липня 2023 року в обідній час, у період воєнного стану, знаходячись у приміщенні торгового залу магазину «Єва за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 129, з полиці таємно викрав майно, яке належить ТОВ «РУШ», а саме: чоловічу туалетну воду Givenchy Gentelmen Only, та поклав до сумки, яка була на ньому одягнута. Після чого разом з викраденим майном він попрямував до виходу з приміщення магазину, але, проходячи повз встановлені на виході з торгового залу радіочастотні антени, останні спрацювали він почув сигналізацію, але попрямував далі утримуючи разом з собою викрадене майно. Кваліфікацію кримінального правопорушення ОСОБА_3 не оспорював, вважає, що його дії правильно кваліфіковані. Усвідомлює, що вчинив тяжкий злочин, осуджує свою поведінку.

Згідно висновку експерта від 28.08.2023 року ринкова вартість чоловічої туалетної води Givenchy Gentelmen Only, об`ємом 100 мл., станом на 08.07.2023 року становить 2328 гривень 33 копійки.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, висновку експерта.

При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вірно розуміє зміст обставин провадження і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що вина у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, раніше судимий, дані про його особу, є військовослужбовцем, який приймав участь у відсічі збройної агресії російської федерації, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за медичною допомогою не звертався, має на утриманні малолітню дитину з інвалідністю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , спосіб життя, прокурор просив призначити покарання у вигляді восьми років позбавлення волі, враховуючи що не відбув покарання за іншим вироком застосувати ст. 71 КК України, запобіжний захід до набрання вироком законної чинності залишити без змін, обвинувачений та захисник просять суворо не карати, та застосувати положення статті 69 КК України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо виключно в умовах ізоляції його від суспільства та вважає необхідним призначити мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 4 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.71, 72 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпро від 06 травня 2022 року засуджено за ч. 3 ст. 408 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строк 3 роки.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частина 4 вказаної статті містить положення про те, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, законодавець чітко визначив момент у часі, це постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили. За правилами ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, суд повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно з положеннями ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Визначення законодавцем більш суворих правил призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, обумовлено саме фактом вчинення нового злочину (нових злочинів) після постановлення попереднього вироку, тобто після того, як цю особу вже було засуджено за інший злочин (інші злочини), але вона не зробила висновків зі своєї попередньої протиправної поведінки та факту її засудження, а навпаки продовжила злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком. Таким чином, суди, призначаючи остаточне покарання, повинні застосовувати правила, передбачені ст. 71 КК України, якщо злочин вчинено саме після постановлення попереднього обвинувального вироку, а не після набрання ним законної сили.

Кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив 08 липня 2023 року, після постановлення вироку Красногвардійського районного суду м. Дніпро від 06 травня 2022 року за ч. 3 ст. 408 КК України, за яким призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строк 3 роки, тобто кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив в період іспитового строку.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 КК України.

З положень ст. 75 КК України, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України випливає, що у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати на підставі ст. 71 КК України остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за попереднім вироком та покарання за новим вироком. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи особу винного, підстав для застосування положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів, які рахувати з моменту фактичного затримання, а саме з 11 вересня 2023 року. В подальшому ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2023 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 продовжено до 30 грудня 2023 року. Прокурор просив залишити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін до набрання вироком законної сили.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише в разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції.

ОСОБА_3 вчинив корисне кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, вчинив злочин під час іспитового строку, а тому суд не знаходить підстав для скасування або зміни раніше обраного судом щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під варту, з урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни ОСОБА_3 запобіжного заходу, у зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого, для забезпечення його належної процесуальної поведінки та для запобігання ризиків, що продовжують існувати.

Суд, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст. 374 ч.4 п.2 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи, вартість судово-товарознавчої експертизи становить 478,00 грн.

Суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 478,00 грн.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України, до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпро від 06 травня 2022 року, і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання з 11 вересня 2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 478,00 грн.

Речовий доказ: туалетну воду Givenchy Gentelmen Only, об`ємом 100 мл, залишити потерпілому за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1