провадження №1-кс/947/14/24
У Х В А Л А

02 січня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк,

за участю: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на бездіяльність слідчого. В обґрунтування скарги зокрема зазначив, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000474 від 05.05.2020 року, за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

15.07.2023 року було заявлено клопотання №13-05/21 про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, у якому від імені ОСОБА_4 представник просив надати можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження №0000474 від 05.05.2020 року.

11.12.2023 року представник ОСОБА_4 отримав лист з ТУ ДБР у м.Миколаєві від 17.11.2023 року, згідно змісту якого ОСОБА_4 потерпілим не визнавали. При цьому постанови про відмову у визнанні потерпілим немає, іншого повідомлення про відмову у визнанні потерпілим немає.

Стверджував, що слідчий відмовляє ОСОБА_4 в розгляді клопотання про визнання його потерпілим, або слідчий відмовляє в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілим.

З метою усунення нерозуміння ОСОБА_4 через представника 19.12.2023 року електронною поштою звернувся до слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР м.Миколаєві, із заявою №18-05/21, у якій просив залучити ОСОБА_4 до участі у кримінальному провадження від 05 травня 2020 року №00000474 у якості потерпілого, допитати його у якості потерпілого по цьому кримінальному провадженню для цього вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого. Минув тривалий час, однак ОСОБА_4 не отримав відповіді про результати розгляду його заяви.

Вказував, що заява про визнання потерпілим була відправлена електронною поштою о 23:45 19.12.2023 року. Тому, заява була зареєстрована 20.12.2023 року.

Вважав, що слідчий відповідно до ст.220 КПК України, зобов`язаний був розглянути заяву про залучення як потерпілого в строк не більш трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності підстав.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.ст.303, 304, 307 КПК України, просив слідчого суддю: 1) визнати протиправною бездіяльність слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, ОСОБА_5 , що полягає в умисному не розгляді заяви ОСОБА_4 від 19.12.2023 року про залучення його до участі у провадженні в якості потерпілого; 2) зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві, ОСОБА_5 розглянути заяву ОСОБА_4 від 19.12.2023 року про визнання ОСОБА_4 потерпілим по кримінальному провадженню №00000474 від 05.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

В судовому засіданні заявник підтримав подану скаргу та просив її задовольнити.

Слідчий, в судове засідання не з`явився, про причини свого неприбуття слідчого суддю не повідомив. Заперечення на скаргу до суду не подав.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши скаргу, додані до неї матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, заявником, потерпілим, його представником, зокрема може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) ТУ ДБР у м.Миколаєві здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню №00000474 від 05.05.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

19.12.2023 року електронною поштою заявник надіслав до ТУ ДБР у м.Миколаєві заяву про визнання потерпілим, в якій просив - залучити ОСОБА_4 до участі у кримінальному провадження №00000474 від 05.05.2020 року у якості потерпілого, допитати його у якості потерпілого по цьому кримінальному провадженню для цього вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.

Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження.

А відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

В той же час, заявником до скарги не було додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що заява представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про визнання потерпілим від 19.12.2023, яка нібито була направлена на електронну пошту ТУ ДБР у м.Миколаєві була отримана адресатом.

При цьому, враховуючи засаду змагальності, передбачену ст.22 КПК України, слідчий суддя критично оцінює посилання на скриншот електронної скриньки ОСОБА_6 , оскільки таке посилання не може собою заміняти повідомлення в електронній формі або у формі документа на папері від адресата про одержання електронного документа автора, як це передбаченого ст.11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне, звернути увагу, що в силу вимог ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого та не потребують зі сторони слідчого прийняття будь - якого рішення у формі процесуального документа, у тому числі відповіді в порядку, передбаченому ст.220 КПК України.

На думку слідчого судді, не вручення особі пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого також не позбавляє особу статусу потерпілого, оскільки лише на підставі вмотивованої постанови про відмову у визнанні потерпілим, винесеної відповідно до ч.5 ст.55 КПК України, особа втрачає статус потерпілого у відповідному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, слідчий суддя робить висновок, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк - відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1