Провадження №1-кп/389/143/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Знам`янка, обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 24.08.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванківці Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманніодну неповнолітню дитину, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді майстра військової служби відділення технічних засобів охорони роти охорони батальйону охорони у військовому званні «Старший солдат» військової частини, інвалідом та депутатом будь-якого рівня рад не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчинені кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 скоїв умисне легке тілесне ушкодження, за наступних обставин.

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 та проходячи військову службу на посаді майстра відділення технічних засобів охорони роти охорони батальйону охорони у військовому званні «Старший солдат», у порушення вимог ст.ст. 3, 65, ,68 Конституції України, ст.ст.11.13 Статуту внутрішньої служби України.

18.08.2023 близько 15.00 год., більш точної дати та часу в ході проведення дізнання не встановлено, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , у ході раптово виниклої сварки на грунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно-небезпечні наслідки, нехтуючи встановленими у суспільстві нормами моралі та поведінки, з мотивів особистої неприязні до потерпілої, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , схопивши останню за дві руки, штовхнув ОСОБА_5 від чого вона, не втримавши рівноваги впала на диван, який знаходився в кімнаті будинку. У той час, як ОСОБА_5 сиділа на дивані, ОСОБА_4 обома руками схопив її за дві ноги та потягнув по підлозі на вулицю. Скориставшись тим, що ОСОБА_5 лежала на землі, ОСОБА_4 , правою ногою наніс один удар в область попереку.

У результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на правому стегні (з), лівому плечі (1), лівому стегні (2), в лівому поперековому відділі (1) та садна на правому стегні (1), що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю надав суду показання, в яких не заперечував проти фактичних обставин справи та які підтверджують обвинувачення. У вчиненому щиро розкаюється, просив суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просить проводити розгляд кримінального провадження без її участі, міру покарання обвинуваченому призначити на розсуд суду. Цивільний позов не подала.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, суд вважає можливим, відповідно до положень ст.349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого учасники судового провадження не заперечували.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 доведеною, а його дії правильно кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України, а також роз`ясненнями викладеними у п. п. 2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вищенаведених норм права, суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, мотив та мету вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проходе військову службу, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні дитину.

Відповідно до вимог ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття в скоєному та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вказані обставини у їх сукупності, визнання вини обвинуваченим, його щире каяття, думку потерпілої, суд вважає необхідним призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.125 КК України, у виді штрафу розміром 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 50 КК України, саме таке покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, під час судового розгляду таких клопотань також не надходило, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого.

Витрати на залучення експерта та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не подано.

Відповідно до ч.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 373, 374, ст. 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Знам`янського

міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1 .