У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000285 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2023, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Поляна, Свалявського району, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, українцю підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України КК України, -

про відсторонення від посади,-

В С Т А Н О В И В :

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що ТОВ «Свалява-Міськбуд» засноване у 2004 році, директором товариства з того часу є ОСОБА_4 , який має 70 % голосів товариства, а відповідно приймає рішення та підписує документи тендерної пропозиції та договори, укладені за результатами закупівель самостійно. У відповідності до ліцензії АЕ №639935, виданої наказом Держархбудінспекції України №13-Л від 14.04.2015, ТОВ «Свалява-міськбуд» має право на здійснення господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури. ОСОБА_4 на підставі наказу по ТОВ «Свалява-Міськбуд» від 01.12.2004 №05 у відповідності до протоколу №01 зборів засновників призначений на посаду директора товариства.

Відповідно, у розумінні ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 є службовою особою, тобто суб`єктом владних повноважень, який здійснював на підприємстві організаційно-розпорядчі функції.

Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи вимоги нормативно-правових актів у сфері будівництва, будучи службовою особою, яка виконує організаційно-розпорядчі функції з організації належного функціонування ТОВ «Свалява-міськбуд» та здійснення будівельних робіт у відповідності до укладених договорів, використовуючи свої службові повноваження всупереч інтересів служби, вчинив ряд службових злочинів за наступних обставин.

В період з 26.07.2021 по 19.08.2021 тендерним комітетом Рахівської міської ради під головуванням ОСОБА_7 проведено процедуру публічної закупівлі робіт «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру по вул. Богдана Хмельницького в м. Рахів Закарпатської області, ДСТУ Б Д. 1.1-1:2013 (інформацію опубліковано в електронній системі закупівель за номером UA-2021-07-26- 007320-b)». За результатами проведення публічної закупівлі у формі відкритих торгів 07.09.2021 Рахівською міською радою в особі голови ради ОСОБА_7 укладено Договір №182 (далі - Договір) з Товариством з обмеженою відповідальністю «Свалява-Міськбуд» (далі ТОВ «Свалява-Міськбуд», Генеральний підрядник), предметом якого є «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру по вул. Б.Хмельницького в м. Рахів Закарпатської області. ДСТУ Б Д.1.1-1:2013» на загальну суму 56527 359,00 гривень. У відповідності до Розпорядження №142 від 06.09.2021 Рахівського міського голови з метою забезпечення технічного нагляду за будівництвом на об`єкті «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру», призначено відповідальною особою за здійснення технічного нагляду інженера технічного нагляду ОСОБА_8 сертифікат серії АТ №007499 від 31.01.2019.

Між Рахівською міською радою та ОСОБА_8 07.09.2021 укладено договір про здійснення технічного нагляду за №183 на зазначеному об`єкті. У відповідності до п. 2.1.3. виконавець зобов`язаний здійснювати контроль за якістю матеріалів, виробів та конструкцій, їх відповідність вимогам проектно-кошторисної документації, будівельним нормам і правилам та договірній ціні, п.2.1.4 забезпечити контроль відповідності обсягів та якості виконаних підрядною організацією будівельно-монтажних робіт на об`єкті, затвердженій проектно-кошторисній документації.

Керуючись частиною другою статті 8 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі - Закон) Держаудитслужба здійснила моніторинг процедури закупівлі за номером UA-2021-07-26-007320-b.

Однак, не зважаючи на вимоги п.п. 1.1, 1.2, 1.5, 1.6. договору про закупівлю робіт по об`єкту «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру по вул. Б. Хмельницького в м. Рахів Закарпатської області. ДСТУ Б Д.1.1-1:2013», директор ТОВ «Свалява-Міськбуд» ОСОБА_4 діючи умисно з корисливих мотивів в інтересах та за попередньою змовою з Рахівським міським головою ОСОБА_7 та інженером технічного нагляду ОСОБА_8 , з метою досягнення спільного злочинного умислу, спрямованого на розтрату та привласнення грошових коштів громади на свою користь та користь третіх осіб, шляхом зловживання своїм службовим становищем, достовірно знаючи, що роботи по об`єкту «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру» виконані, з порушеннями та відхиленнями від проектно-кошторисної документації, та достовірно знаючи, що відомості внесені до Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 1 за листопад 2021 року форми КБ-3 та Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року форми КБ-2в, які йому були передані для підписання є неправдивими, оскільки такі роботи виконані з відхиленням від проектно-кошторисної документації, скріпив 05.11.2021 власним підписом та відтиском печатки ТОВ «Свалява-Міськбуд» Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати № 1 за листопад 2021 року форми КБ-3 та Акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року форми КБ-2в, засвідчуючи таким чином достовірність вказаних у них відомостей.

У відповідності до висновку судового експерта встановлено різницю у вартості між фактичним обсягом та вартістю виконаних робіт та об`ємами і вартістю робіт зазначених у відповідності до Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року форми КБ-2в по договору № 182 від 07.09.2021, про закупівлю робіт по об`єкту «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру по вул. Богдана Хмельницького в м. Рахів, Закарпатської області» між Рахівською міською радою Закарпатської області та ТОВ «Свалява-Міськбуд», а саме: по Акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2021 року форми КБ-2в, вартість виконаних робіт становить 708 390,0 грн., фактично виконано робіт на суму - 328 915,0 грн., різниця становить 379 475,0 грн.

Як наслідок, бухгалтерією Рахівської міської ради проведено оплату виконаних робіт по об`єкту «Нове будівництво реабілітаційно-оздоровчого центру по вул. Богдана Хмельницького в м. Рахів» за рахунок коштів, отриманих за іншими джерелами власних надходжень, зокрема виділених грантів в ході реалізації проекту «Розвиток послуг медичної та соціальної реабілітації населення в рамках румунсько-української прикордонної території-МеdSосіоRеhаb», затвердженого Рішенням № 39/31.08.2020 Спільного моніторингового комітету Спільної операційної програми Румунія-Україна 2014-2020 в загальній сумі 708 390,00 гривень із яких 372 686,00 гривень в якості авансового платежу відповідно до платіжного доручення № 591 від 23.09.2021 та платежу у відповідності до платіжного доручення № 871 від 17.11.2021 в сумі 335 704,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , в порушення вимог Договору від 07.09.2021 № 182, шляхом зловживання своїм службовим становищем, маючи реальну можливість перевірити зазначені в Акті КБ-2в № 1 за листопад 2021 року роботи на відповідність їх проектно-кошторисній документації, розтратив грошові кошти Рахівської міської ради на суму 379 475,0 гривень, унаслідок чого територіальній громаді в особі Рахівської міської ради Закарпатської області спричинено матеріальні збитки у великих розмірах на вказану суму.

На думку слідчого, вказані обставини свідчать про неможливість застосування щодо ОСОБА_4 особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту або застави, так як такі ним дотримані не будуть та являються недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно з запобіжним заходом у виді тримання під вартою. З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не забезпечить реальної можливості запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КК України.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 2 місяці.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні та додані до нього матеріали кримінального провадження, зауваживши на наявності ризиків, передбаченихч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду; може вчинити інше кримінальне правопорушення, може впливати свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання слідчого з підстав, викладених в письмових запереченнях. Вказує, що клопотання не обгрунтоване, а ризики не підтверджені. Звертає увагу слідчого судді на те, що підозрюваним було виконано всі підготовчі та інші будівельні роботи. Зазначила, що використовувати докази з іншої справи недопустимо.Зокрема щодо експертизи та підозри від 25.09.2023 та 15.06.2023р. Просила відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

25.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.191 та ч. 1 ст. 366 КК України.

Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді караються штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання, вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04, рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Існування інших ризиків, про які зазначав прокурор в судовому засіданні не доведено. Зокрема, наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурором під час судового засідання та слідчим за змістом клопотання необґрунтовано.

При цьому, слідчому судді не надано доказів того, що ОСОБА_4 продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Оцінюючи доводи слідчого та прокурора про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через існування встановлених ризиків, недоведеність існування інших ризиків, та враховуючи обставини справи, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Враховуючи наведене, слідчий суддя доходить висновку, що сама лише обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором не доведено наявність ризиків, зокрема підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста в даному кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

За вищевказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, характеризується позитивно, раніше не судимий, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Керуючись ст. ст. 177-178, 183, 186, 193-197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000285 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2023, відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 191, ч.1 ст. 366 КК України КК України.- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде виготовлено 29.09.2023 року об 16 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1