12.01.2024 Справа № 363/5115/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Вишгороді у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 12.01.2024 року в кримінальному провадженні № 0000847 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, освіта серденя спеціальна, солдата на посаді механіка радіорелейної станції малоканальної Р-409МА відділення зв`язку з допоміжного пункту управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління ВЧ НОМЕР_1 НГУ, не судимого,

обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, обіймаючи посаду механік радіорелейної станції малоканальної р-409МА відділення зв`язку допоміжного пункту управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління військової частини НОМЕР_1 , порушуючи вимоги ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України N°548-XIV від 24.03.1999 року, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України N°551-XIV від 24.03.1999, о 08 год. 16.08.2021, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, будучи придатним до проходження військової служби, самовільно, без поважних причин та без дозволу відповідних начальників та командирів, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду та незаконно припинив виконувати свої службові обов`язки, проводивши час на власний розсуд, доки 23.11.2021 о 14 год., усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно прибув до Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, проспект. Поштовий, 71 і заявив про себе та в подальшому направився до розташування військової частини НОМЕР_1 .

12.01.2024 року між прокурором та обвинуваченим за участю захисника укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої обвинувачений повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного вище діяння.

Сторони визначили призначення обвинуваченому покарання у виді 5 років позбавлення волі, з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

За змістом угоди обвинувачений усвідомлює і розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження даної угоди для її сторін є:

-обмеження прав прокурора, обвинуваченого на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України;

-відмова обвинуваченого від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинувачений усвідомлює, що в разі невиконання нею угоди про визнання винуватості, прокурор відповідно до ст. 476 КПК України упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності має право звернутись до суду з клопотанням про скасування вироку та здійснення судового розгляду у межах кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений усвідомлює, що умисне невиконання даної угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У суді обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміючи свої процесуальні права, наслідки укладання та затвердження цієї угоди, а також характер висунутого обвинувачення, погоджуючись з його кваліфікуючими ознаками та визнаючи вину, підтримав умови вказаної угоди і просив про її затвердження. Прокурор та захисник висловилися про затвердження цієї угоди. Суд переконався в добровільності позиції сторін.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Суд при затвердженні погодженої міри покарання враховує характер та ступінь вчиненого ОСОБА_4 тяжкого злочину, конкретні обставини його вчинення, те, що він визнав свою вину, за місцем служби характеризується задовільно, з грудня 2019 року проходить військову службу в НГУ, не судимий, враховує його вік, який на обліку лікаря нарколога, психіатра не знаходиться.

З викладених підстав суд вважає, що вказані обставини в своїй сукупності дають підстави дійти висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і це має стати достатнім для його виправлення й запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає необхідним і можливим призначити ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України погоджене сторонами покарання відповідно до умов угоди про визначення винуватості.

Визначене в угоді покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Отже укладена між сторонами угода про визнання винуватості відповідає положенням статей 4, 63, 65, 75, 407 КК України в редакції чинній на момент вчинення кримінального правопорушення і має бути затверджена.

Беручи до уваги викладене, суд вважає необхідним згідно ст. 75 КК України встановити іспитовий строк тривалістю два роки з покладанням на обвинуваченого обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374, 468-476 КПК України,

ухвалив:

угоду про визнання винуватості укладену 12 січня 2024 року між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 затвердити.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і за цим законом призначити йому узгоджене сторонами покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені пунктами 1 і 2, ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема повідомлятиме командира військової частини НОМЕР_1 про зміну місця проживання, роботи, навчання та періодично з`являтиметься для реєстрації. Протягом іспитового строку здійснення нагляду за засудженим військовослужбовцем ОСОБА_4 згідно ч. 4 ст. 76 КК України покласти на командира військової частини НОМЕР_1 , а в разі звільнення ОСОБА_4 з військової служби на уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляції через Вишгородський районний суд Київської області.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя