Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1237/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000105 за апеляційною скаргою начальника Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Житомирської області, Радомишльського району, с. Заньки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, заміжньої, з середньою освітою, непрацюючої, не пенсіонерки, особи без інвалідності, на утриманні малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання та ухвалити рішення, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 357 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 гривень; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років. На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок залишити без змін. Вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Зазначає, що при призначенні покарання судом встановлено, що обвинувачена має на утриманні дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте, не враховані вимоги ч.3 ст.61 КК України щодо заборони призначення покарання у виді обмеження волі жінкам, які мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2023 року ОСОБА_8 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України, та призначено їй покарання:

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді трьох років обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст.75 КК України звільнено обвинувачену ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, поклавши на неї відповідно до ч. 1 ст.76 КК України такі обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 02 квітня 2023 року близько 23 години в умовах дії воєнного стану, який був введений 24.02.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», ОСОБА_8 , перебуваючи у першому під`їзді багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , знайшла сумку з речами, яку 01.04.2023 втратила з необережності ОСОБА_9 , в якій знаходилися банківські картки банків AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» («monobank») № НОМЕР_1 та АТ КБ «Приватбанк» «Універсальна» № НОМЕР_2 , що належали потерпілій, які ОСОБА_8 вирішила привласнити. Не вживаючи заходів до повернення вказаних офіційних документів власнику, ОСОБА_8 привласнила їх з корисних мотивів, залишивши місце кримінального правопорушення та в подальшому розпорядилася зазначеними офіційними документами на власний розсуд.

Крім того, 03.04.2023 близько 20 год. ОСОБА_8 , реалізуючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом використання привласненої банківської картки AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» («monobank») № НОМЕР_1 , у якій був відсутній пін-код для авторизації, прибула до приміщення магазину «Продукти - 890» ТОВ «АТБ-маркет» по вул. Грушевського, 1-В м. Малин Житомирської області, де, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів о 20 год. 28 хв. провела розрахунок за придбаний нею товар на суму 224 грн. 50 коп., о 20 год. 29 хв. на суму 81 грн. 10 коп. та о 20 год. 34 хв. на суму 51 грн. 30 коп., тобто у такий спосіб таємно викрала грошові кошти ОСОБА_9 , які перебували на її банківському рахунку НОМЕР_3 , заподіявши останній майнової шкоди на загальну суму 356 грн. 90 коп.

Обвинувачена ОСОБА_8 та потерпіла ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явились, заяв про відкладення судового засідання не надходило.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі не йдеться про погіршення становища обвинуваченої, колегія суддів вважає можливим проводити апеляційний розгляд у відсутності зазначених осіб, участь яких в апеляційному розгляді не є обов`язковою.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи, правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у привласненні офіційного документа, вчиненому з корисливих мотивів, а також у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Дії обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.1 ст.357 та ч.4 ст.185 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Так, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Крім того, суд першої інстанції врахував дані про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнала себе винною, активно сприяла розкриттю злочину, віктимну поведінку потерпілої та дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України суд першої інстанції вважав можливим призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим із звільненням від відбування призначеного покарання на підставі ч.1 ст.75 КК України та покладенням на обвинувачену обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Однак, висновки суду першої інстанції при призначенні покарання за ч.1 ст.357 КК України суперечать вимогам ч.3 ст.61 КК України, оскільки обмеження волі не застосовується зокрема до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Так, з копії паспорта обвинуваченої ОСОБА_8 та копії свідоцтва про народження від 06.06.2012 серії НОМЕР_4 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Малинського районного управління юстиції Житомирської області, наданої прокурором під час апеляційного розгляду вбачається, що обвинувачена має дитину ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досяг 14 років (а.п.77-78).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченій покарання за ч.1 ст.357 КК України та вважає, що вимоги апеляційної скарги прокурора щодо призначення ОСОБА_8 в цій частині покарання у виді штрафу є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, призначення остаточного покарання обвинуваченій на підставі ч.1 ст.70 КК України, апелянтом не оспорюється, як не оспорюється і застосування положень ст.75, 76 КК України, враховуючи тяжкість вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу начальника Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Малинського районного суду Житомирської області від 13 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання :

-за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: