Справа № 750/9084/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/556/23
Категорія - інші скарги. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

28 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

захисника - адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 про скасування повідомлення про підозру від 29 червня 2023 року ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000072 від 05 жовтня 2022 року, та зобов`язання вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру, з тих підстав, що повідомлення про підозру складене і погоджене уповноваженою особою, містить усі передбачені законом відомості, його текст вчасно направлено особі у передбачений законом спосіб, матеріали кримінального провадження містять достатні докази, які дають можливість дійти переконання у тому, що ОСОБА_8 причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити скаргу на повідомлення прокурора про підозру особі у повному обсязі та зобов`язати слідчого, прокурора у кримінальному провадженні вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату та час повідомлення про підозру від 29 червня 2023 року ОСОБА_8 .

Аргументує тим, що слідчим суддею не прийнято до уваги твердження сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_8 суб`єктивної та об`єктивної сторони інкримінованого йому злочину, хоча на даній стадії досудового розслідування це є необхідним, щоб органом досудового розслідування було встановлено існування всіх елементів складу злочину, який інкримінується підозрюваному, оскілки фактично досудове розслідування і здійснюється саме з тією метою, аби встановити всі чотири елементи складу злочину, а також встановити всі кваліфікуючі ознаки відповідного злочину. У даному випадку підозра ґрунтується тільки на припущеннях.

Положення ст. 276 та п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України вказують на те, що під час розгляду скарг на повідомлення про підозру предметом перевірки слідчого судді є склад кримінального правопорушення та достовірні, належні, допустимі, а в сукупності достатні докази для повідомлення особі про підозру, та питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру.

Слідчий суддя в судовому засіданні за 15-20 хвилин проглянув три томи провадження більше ніж на 700 аркушах, та не читаючи і не вникаючи у зміст документів залишив поза увагою, що прокурор при винесенні повідомлення про підозру грубо порушив норми Кримінального процесуального кодексу України.

Так, повідомлення про підозру на поштову та електронну адреси надсилалось засобами поштового та електронного зв`язку не від прокурора у кримінальному провадженні - керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 та не з його засобів зв`язку або прокуратури. При цьому, йому було достовірно відомо, що ОСОБА_8 знаходиться поза межами України, а чи належить електронна адреса ОСОБА_8 на яку було направлено повідомлення - слідством не встановлювалось.

Відповідно до чинного законодавства України, взагалі відсутні підстави для притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, так як відсутня сама подія кримінального правопорушення.

Необґрунтованість підозри, адже повідомлення про підозру взагалі не містить жодного посилання ані на покази свідків, ані на висновки експертиз щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінуємих йому злочинів. Всі, викладені в повідомленні про підозру фактичні обставини, які перевіряв слідчий суддя, взагалі не підтверджуються жодним доказом, не витримують критики, не можуть переконати пересічного громадянина у винуватості ОСОБА_8 .

Окрім доводів, що на переконання сторони захисту не доводять причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого злочину, апелянт вказує, що Закон України «Про правовий режим воєнного стану» не містить ані обмежень права громадянина України на виїзд з України, ані підстави для таких обмежень, а визначає право військового командування встановлювати особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства у тому порядку, який визначив Кабінет Міністрів України.

Порядком встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в України або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1455 не визначено ані особливого режиму перетинання державного кордону України, ані обмежень щодо перетинання державного кордону України. Аналіз положень вказаного Закону свідчить про те, що жодна визначена підстава для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України, зазначена у ст. 6 Закону, не пов`язана з введенням в Україні воєнного стану.

Захисник наголошує, що право громадянина України вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Чинні закони України не визначають введення правового режиму воєнного стану та/або оголошення мобілізації як підставу для обмеження права громадянина України вільно залишати територію України. Правові приписи чинного законодавства, у тому числі, Правил перетинання державного кордону громадянами України, не містять прямої заборони вільно залишати територію України громадян України чоловічої статі. Звертає увагу, що рішення про відмову в перетині державного кордону України успішно скасовуються в судах.

Апелянт вважає, що відкрите кримінальне провадження проти ОСОБА_8 має політичне забарвлення, оскільки останній є депутатом Чернігівської міської ради та членом політичної партії «Рідний дім», яка у даний час перебуває у протистоянні з центральною владою, про що свідчить багато відкритих кримінальних проваджень та довге і безрезультатне кримінальне переслідування осіб, які є її членами.

Вказує на порушення органом досудового розслідування таємниці слідства, який задовго до оголошення підозри, надав ЗМІ матеріали, здобуті в ході слідства, які були використані для негативного образу ОСОБА_8 серед населення.

З аналізу змісту статей 42, 277 КПК України випливає, що процесуального статусу підозрюваного (окрім випадку затримання), особа набуває не після складання тексту відповідного повідомлення, а лише після його належного вручення. Саме з цим моментом пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.

Повідомлення про підозру повинно бути вручено особисто або, у випадку неможливості такого вручення через невстановлення місцезнаходження особи, має бути вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений у ст. 135 КПК України, для вручення повідомлення виключно в день його складання.

Таким чином, спрямування повідомлення про підозру на іншу адресу поштою або його спрямування електронною поштою чи факсимільним зв`язком, по телефону чи телеграмою не може вважатися належним врученням особі повідомлення про підозру. Відсутність підтвердження вручення повідомлення про підозру свідчить про невиконання кримінальних процесуальних приписів щодо належного вручення такого повідомлення особі, місцезнаходження якої не встановлено, і звісно також не може вважатися належним врученням повідомлення.

Якщо у день складення повідомлення про підозру не вручено належною процесуальною особою або належним чином не відправлене для вручення, відповідний слідчий, прокурор втрачає право на його вручення, а це повідомлення вже не може бути вручено особі, що узгоджується й з практикою Верховного Суду, який вказував, що повідомлення про підозру повинно бути врученим в день його складання, а в разі, якщо особа затримана, то повідомлення про підозру вручається їй не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту затримання. Своєчасне невручення повідомлення про підозру самій особі належним слідчим чи прокурором (згідно зі ст. 116 КПК України) має своїм наслідком невиконання обов`язку щодо вручення підозри особі слідчим, прокурором у встановлений проміжок часу та втрату права на його вручення, а також і втрату чинності самого повідомлення, оскілки воно вже не може бути вручене особі.

Як убачаться з матеріалів кримінального провадження, всіх належних та обов`язкових дій прокурором для вручення підозри ОСОБА_8 вчинено не було. Жодних документальних підтверджень або свідчень свідків щодо винуватості ОСОБА_8 у ході проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню не виявлено та не встановлено. Таким чином, слідством взагалі не встановлено об`єктивної та суб`єктивної сторін злочину. Прокурор, за надуманими фактами, які вказані у повідомленні про підозру ОСОБА_8 як нібито докази доведення його винуватості у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, намагається сформувати негативну думку у незалежного суду щодо злочинних дій ОСОБА_8 .

Вказаними протиправними діями прокурора у кримінальному провадженні - керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 у кримінальному провадженні завдано істотну шкоду, яка полягає в порушенні охоронюваних Конституцією України і Кримінальним процесуальним кодексом прав та свобод людини і громадянина - ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вручене повідомлення про підозру від 29 червня 2023 року підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідача, захисника підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти аргументів захисника, наголошуючи на тому, що повідомлення про підозру від 29 червня 2023 року ОСОБА_8 , було направлене у цей же день через ЖЕК, для вручення за місцем проживання, за місцем роботи, одному із засновників та на електронну пошту, усіма можливими засобами, у той час як сторона захисту не називає місця перебування і засобів зв`язку з ОСОБА_10 , щоб вручити підозру через консульство, дослідивши матеріали судового провадження перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи СВ Управління СБ України в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000072 від 05.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

Оскільки ОСОБА_8 є депутатом Чернігівської міської ради VIII скликання, то відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 480 КПК України, щодо нього здійснюється особливий порядок кримінального провадження.

За правилами ст. 481 КПК України, письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради здійснюється керівником обласної прокуратури в межах його повноважень.

29 червня 2023 року керівником Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 було складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 18 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Згідно відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України громадянин України, 26 травня 2022 року ОСОБА_8 виїхав за межі України, перетнувши державний кордон в пункті пропуску Шегині та в подальшому назад не повертався.

09 серпня 2023 року постановою слідчого ОСОБА_8 оголошений в міжнародний розшук, здійснення якого доручено 1 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Чернігівській області.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України повідомлення слідчого, прокурора про підозру може бути оскаржено слідчому судді.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави стверджувати те, що під час розгляду слідчим суддею цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання при повідомленні особі про підозру вимог глави 22 КПК України, зокрема, відповідність підозри вимогам статей 276-278 цього Кодексу.

Тобто слідчий суддя повинен перевірити дотримання органом досудового розслідування чи дізнання процесуального порядку повідомлення про підозру. А саме: 1) чи в передбачених законом випадках здійснено повідомлення про підозру; 2) чи уповноваженою особою прийняте процесуальне рішення та здійснено вказану процесуальну дію; 3) чи відповідає повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України (щодо змісту такого); 4) чи дотримано порядок та строк вручення повідомлення про підозру (ст. 278 КПК України); 5) чи дотримано прав особи, якій повідомлено про підозру.

Згідно з вимогами статті 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Вимоги про зазначення слідчим переліку доказів, якими він обґрунтовує пред`явлену підозру, посилання на показання свідків або вказівки на перелік таких свідків, або ж зазначення інших доказів, на відсутності яких наголошує захисник, законодавцем не передбачено.

У даному провадженні повідомлення про підозру складене керівником Чернігівської обласної прокуратури, як того вимагають положення кримінального процесуального закону у провадженнях щодо депутатів місцевих рад, в ньому зазначені анкетні відомості підозрюваного, номер кримінального провадження, викладено зміст пред`явленої підозри та правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , зазначений стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється особа, перелічені права підозрюваного та наявний підпис особи, яка склала підозру, у даному випадку це прокурор у кримінальному провадженні - керівник Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_11 .

Отже, складена та направлена ОСОБА_8 підозра від 29 червня 2023 року повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України.

При цьому, перевірка обґрунтованості пред`явленої підозри та надання оцінки здобутим у кримінальному провадженні доказам, спростування встановлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінальних правопорушень та перевірка показань свідків, як і надання оцінки таким показанням не входить до повноважень слідчого судді на даній стадії досудового розслідування, як помилково вважає захисник. Таке право чи обов`язок слідчого судді не передбачений жодною нормою кримінального процесуального закону, адже перевірка доказів, встановлення їх належності та допустимості, дотримання принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, безпосередність судового розгляду та встановлення факту доведення всіх обставин вчинення кримінальних правопорушень, які прокурор вважає доведеними, є наступною стадіє кримінального провадження - судовий розгляд.

Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011). Від фактів, які є причиною виникнення підозри не вимагається такого ж рівня переконливості, як від тих, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку. Крім того, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є ймовірною та достатньою для виправдання подальшого розслідування з ціллю висунення обвинувачення або спростування підозри, колегія суддів вважає, що з огляду на надані стороною обвинувачення докази, у слідчого судді були підстави для висновку про існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 3 ст. 332 КК України.

Не приймаються до уваги і доводи захисника щодо недотримання прокурором порядку та строків вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру, визначеному ст. 278 КПК України.

Так, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, з урахуванням доводів сторони захисту про порушення такого порядку та не вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру в день його складання, колегія суддів приходить до висновку, що повідомлення про підозру було направлено ОСОБА_8 в день його складання - 29 червня 2023 року, як того і вимагає кримінальний процесуальний закон.

Так, статтею 278 КПК України визначено, що повідомлення про підозру вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (статті 111 та 135 КПК України).

Частиною 1 ст. 42 КПК України визначено, що статусу підозрюваного особа набуває внаслідок вжиття заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень, лише в одному випадку - якщо складене повідомлення про підозру неможливо вручити через не встановлення місцезнаходження особи. Тому, якщо місцезнаходження особи встановлене, тобто в сторони обвинувачення (слідчого, прокурора) є точні відомості про місце роботи, місце проживання або тимчасового перебування особи, то вручати їй повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень, не можна.

Акт повідомлення особі про підозру має суттєве значення як для кримінального провадження в цілому (з моменту повідомлення про підозру розпочинається стадія притягнення до кримінальної відповідальності - п. 14 ч. 1 ст. З КПК, з цього моменту обраховують строки досудового слідства - ст. 219 КПК), так і для особи, якій здійснене це повідомлення, - набуття статусу підозрюваного (ч. 1 ст. 42 КПК). Наявність в особи статусу підозрюваного є умовою для застосування щодо неї запобіжних та інших заходів забезпечення кримінального провадження, в результаті чого можуть мати місце істотні обмеження прав і свобод. Окрім того, в особи з моменту повідомлення про підозру виникає право на захист. Тому правова регламентація моменту повідомлення про підозру і застосування відповідних норм КПК має узгоджуватися з принципом юридичної визначеності.

Аналіз положень кримінального процесуального закону свідчить про те, що порядок і момент вручення повідомлення про підозру особі врегульовано в КПК України неоднозначно, бо значною мірою залежать від розсуду слідчого, прокурора.

У той же час, частиною 6 статті 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення КПК неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. У разі вирішення питання щодо повідомлення про підозру особі, тимчасово відсутній за місцем проживання, слідчий, прокурор повинен керуватися засадами верховенства права (п. 1 ч. 1 ст. 7, ст. 8 КПК України), складовою частиною якого є принцип правової визначеності (чітке визначення моменту повідомлення про підозру) та забезпечення права на захист (п. 13 ч. 1 ст. 7, ст. 20 КПК України), констатація конкретного моменту виникнення права на захист, роз`яснення прав підозрюваному.

У ситуації, коли особа не просто тимчасово відсутня за місцем проживання, а й невідомо де знаходиться і коли з`явиться за місцем свого проживання, перевагу над приватними інтересами, забезпечуваними засадами верховенства права і наявністю права на захист, мають публічні інтереси, що полягають у притягненні особи до кримінальної відповідальності. В такій ситуації застосування особливого порядку повідомлення про підозру буде виправданим і доцільним.

За матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_8 26 травня 2022 року залишив територію України і відомостей про те, що він повертався немає, місце його перебування та фактичного проживання невідомі, а тому прокурор позбавлений можливості здійснити вручення повідомлення про підозру у передбаченому міжнародними договорами порядку через консульство.

У той же час, орган досудового розслідування має адресу електронної пошти, якою користується ОСОБА_8 , отже, саме на цю адресу електронної пошти йому і було здійснено відправлення письмового повідомлення про підозру з зареєстрованої пошти Чернігівської обласної прокуратури - @chrg.gp.gov.ua. та отримано повідомлення про доставку відправлення адресату.

Як вважає колегія суддів, сторона обвинувачення вжила усіх необхідних заходів, направлених на інформування ОСОБА_8 про початок його переслідування у кримінальному провадженні, оскільки після виявлення факту відсутності його за місцем реєстрації повідомлення про підозру, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного були йому направлені за адресами відомих органу досудового розслідування, в тому числі й на електронну адресу підозрюваного.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 листопада 2023 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 про скасування повідомлення про підозру, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4