Справа № 740/1925/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/506/23
Категорія - ч.1 ст.119 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000154 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 квітня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка с. Хороше Озеро, Борзнянського району, Чернігівської області, мешканка АДРЕСА_1 , вдова, освіта середня, пенсіонерка, раніше не судима,

засуджена за ч.1 ст.119 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з дня її затримання на виконання вироку суду.

Зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк перебування її під вартою з 10 лютого 2022 року по 12 лютого 2022 року за правилами, передбаченими ст.72 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не обирався.

Скасовано арешт на майно, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14.02.2022.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 15155,59 грн. процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 09 лютого 2022 року після 19:00 години, ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилась по вул. Залізничній в с. Українка, Ніжинського району, Чернігівської області, разом із чоловіком - ОСОБА_11 , який теж перебував в стані алкогольного сп`яніння. У вказаний час ОСОБА_11 утратив рівновагу, впав, неодноразово падав на землю та не підіймався.

Не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_9 , проявивши кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків для життя та здоров`я ОСОБА_11 , хоча за даних конкретних обставин повинна була і могла їх передбачити, не розглядаючи настання смерті ОСОБА_11 , як один із можливих наслідків своєї поведінки, з метою привести ОСОБА_11 до тями та доставити його до житла, протягом кількох годин нанесла останньому множинні травмуючи дії в результаті ударів руками, давлення на грудну клітку, затягування на сани, підіймання, ударів взутими ногами в різні частини його тіла.

Смерть потерпілого ОСОБА_11 настала внаслідок травматичного шоку, котрий у свою чергу виник як результат сполученої травми із залученням декількох ділянок тіла, а саме черепно-мозкова травма, що включає субарахноїдальний крововилив зліва, в потиличній ділянці; забій головного мозку, що розташований у потиличній ділянці мозку зліва; наявність рідкої темно-червоної крові у лівому шлуночку мозку; зливні гематоми м`яких тканин голови темно-червоного кольору, що розташовані в основному справа;

- закрита тупа травма грудної клітки, а саме: наявні переломи ребер справа 8-го, 9-го, 10-го ребер по середньо-ключичній лінії з переходом на передньо-пахвову лінію, надлом 4-го ребра справа по пригрудинній лінії, надлом 5-го ребра справа по середньо-ключичній лінії, надлом 10-го ребра справа по прихребтовій лінії. Зліва: наявні переломи 3-го, 4-го, 5-го ребер по середньо-ключичній лінії, перелом 6-го ребра зліва по передньо-пахвовій та середньо-ключичній лінії, прямі. Наявні переломи 7-го, 8-го ребер зліва по передньо-пахвовій лінії. Наявний перелом 10-го ребра зліва по середньо-лопатковій та пригрудній лінії. Наявний надлом 11-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії. У м`яких тканинах ребер в проекції всіх вищевказаних переломів маються темно-червоного кольору зливні крововиливи. Крововилив та розрив тканини лівої легені.

Усі вищевказані тілесні ушкодження згідно висновків судово-медичного експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких у ОСОБА_11 виник травматичний шок, котрий спричинив його смерть, яка настала на місці події 10 лютого 2022 року у проміжок часу від 01:00 год. до 02:00 год.

Також ОСОБА_9 у зазначені час і місці, в ході заподіяння травмуючих дій ОСОБА_11 спричинила останньому наступні тілесні ушкодження: крововилив у м`які тканини шиї справа; крововиливи в паранефральну клітковину з обох боків; гематому та набряк тканин правого вуха; гематому, повний розрив та частковий відрив хрящової тканини вуха; синець справа у довкола-вушну ділянку з поширенням на праву щоку та на праву бічну поверхню шиї; синець на чолі справа з переходом на праву скроневу ділянку та частково на волосисту частину голови; два параорбітальні синці та крововиливи у білкові оболонки обох очей; рани губ; крововиливи в ясна передніх зубів обох щелеп; синці та набряки тильних поверхонь обох кистей; дрібні синці правого та лівого передпліч, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_9 з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України, місцевий суд вказав, що природа діянь обвинуваченої, спрямованість та зміст її умислу вказують на те, що обвинувачена діяла необережно стосовно самого діяння і тих наслідків, що настали. Тобто, в її діях відсутній інтелектуальний елемент суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України, так як обвинувачена не усвідомлювала та не передбачала суспільно небезпечних наслідків своїх дій, а саме можливість настання тяжкого тілесного ушкодження, а тим більше смерті потерпілого.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок суду першої інстанції та призначити ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.119 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Послався на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок суворості. Зокрема, місцевий суд не надав належної оцінки діям його підзахисної, яка щиро розкаялася у скоєному, невідкладно розпочала надавати потерпілому допомогу, робила штучне дихання та непрямий масаж серця, намагалася привести ОСОБА_11 до свідомості. Зазначив, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних обставин, оскільки вона була поставлена в умови, в яких не могла діяти інакше. Отримати допомогу від сторонніх осіб вона не змогла, так само як і власними зусиллями довести потерпілого до будинку її матері або залишити його у зимовий час на дорозі без сторонньої допомоги також не могла.

Потерпілий ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок суду першої інстанції та, на підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком. Зазначив, що місцевий суд не взяв до уваги обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_9 , яка свою вину визнала, щиро розкаялась у скоєному, за місцем проживання характеризується позитивно, виростила п`ятьох дітей, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, а тому призначене їй покарання є надто суворим.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років. В обґрунтування скарги послався на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. Зазначив, що місцевий суд не прийняв до уваги психоемоційний стан ОСОБА_9 , у якої була злість на свого чоловіка, та наявність умислу на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень. Крім того, показання обвинуваченої вказують на наявність у неї умислу на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, оскільки на запитання прокурора, чи від злості вона била потерпілого, остання відповіла ствердно. Послався на те, що висновок суду про відсутність у ОСОБА_9 умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 не ґрунтуються на досліджених судом доказах щодо обставин вчиненого діяння, а саме способу нанесення тілесних ушкоджень, їх кількості, характеру та локалізації, тривалості заподіяння тілесних ушкоджень і наявності об`єктивної можливості залучення сторонніх осіб, у тому числі й виклику швидкої медичної допомоги, а також перебування обвинуваченої у стані алкогольного сп`яніння, що негативно впливає на адекватність сприйняття реальності. Також вказав, що значна частина тілесних ушкоджень потерпілому була нанесена у життєво важливий орган голову, що спричинило черепно-мозкову травму, і в тулуб, що призвело до численних переломів ребер. А тому, на думку апелянта, суд безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченої з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України.

Заслухавши доповідь судді; обвинувачену ОСОБА_9 та її захисника, а також потерпілого, які підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити й відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора; думку прокурора, котрий підтримав свою апеляційну скаргу та просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг сторони захисту та потерпілого; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок першої інстанції і ухвалює свій вирок, у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення.

Згідно ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точи зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 17 постанови Пленуму ВСУ від 29.06.1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності. Висновки суду щодо оцінки доказів слід викладати у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

З матеріалів кримінального провадження і вироку суду першої інстанції вбачається, що зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_9 з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України місцевим судом не дотримано, а викладені у вироку висновки про відсутність доказів заподіяння обвинуваченою ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 , що спричинили смерть останнього, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи і зібраним доказам в їх сукупності.

Як встановлено апеляційним судом, 09 лютого 2022 року після 19.00 год. (більш точний час не встановлено), ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилась по вул. Залізничній в с. Українка, Ніжинського району, Чернігівської області, разом із своїм чоловіком - ОСОБА_11 . У вказаний час ОСОБА_11 втратив рівновагу, впав на землю та не підіймався, внаслідок тяжкого стану алкогольного сп`яніння. Спроби ОСОБА_9 привести до тями ОСОБА_11 , піднятись і добратись до житла на дали позитивного результату.

Будучи обуреною на свого чоловіка за відсутність реакції з його боку на всі її безрезультатні спроби привести його до тями та доставити до житла, з мотиву внутрішньої образи, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_11 та бажаючи їх настання, умисно, протягом кількох годин нанесла останньому множинні (не менше 30-ти) травмуючих дій (удари, ривки тощо) руками та ногами в усі частини тіла.

Зокрема, ОСОБА_9 в область голови та грудної клітки ОСОБА_11 нанесла не менше 15-20 ударів, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми із залученням декількох ділянок тіла, а саме:

- закриту черепно-мозкову травму, а саме: субарахноїдальний крововилив зліва, в потиличній ділянці; забій головного мозку, що розташований у потиличній ділянці мозку зліва; наявність рідкої темно-червоної крові у лівому шлуночку мозку; зливні гематоми м`яких тканин голови темно-червоного кольору, що розташовані в основному зліва;

- закриту тупу травму грудної клітки, а саме: наявні переломи ребер справа 8-го, 9-го, 10-го ребер по середньо-ключичній лінії з переходом на передньо-пахвову лінію, надлом 4-го ребра справа по пригрудинній лінії, надлом 5-го ребра справа по середньо-ключичній лінії, надлом 10-го ребра справа по прихребтовій лінії. Зліва: наявні переломи 3-го, 4-го, 5-го ребер по середньо-ключичній лінії, перелом 6-го ребра зліва по передньо-пахвовій та середньо-ключичній лінії, прямі. Наявні переломи 7-го, 8-го ребер зліва по передньо-пахвовій лінії. Наявний перелом 10-го ребра зліва по середньо-лопатковій та пригрудній лінії. Наявний надлом 11-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії. У м`яких тканинах ребер в проекції всіх вищевказаних переломів маються темно-червоного кольору зливні крововиливи. Крововилив та розрив тканини лівої легені.

Усі вищевказані тілесні ушкодження згідно висновків судово-медичного експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких у ОСОБА_11 виник травматичний шок, котрий спричинив його смерть, що настала на місці події 10 лютого 2022 року, у проміжок часу від 01:00 год. до 02:00 год.

Також ОСОБА_9 у зазначені час і місці в ході заподіяння травмуючих дій ОСОБА_11 спричинила останньому наступні тілесні ушкодження: крововилив у м`які тканини шиї справа; крововиливи в паранефральну клітковину з обох боків; гематому та набряк тканин правого вуха; гематому, повний розрив та частковий відрив хрящової тканини вуха; синець справа у довкола-вушну ділянку з поширенням на праву щоку та на праву бічну поверхню шиї; синець на чолі справа з переходом на праву скроневу ділянку та частково на волосисту частину голови; два параорбітальні синці та крововиливи у білкові оболонки обох очей; рани губ; крововиливи в ясна передніх зубів обох щелеп; синці та набряки тильних поверхонь обох кистей; дрібні синці правого та лівого передпліч, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитана в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_9 свою вину визнала частково. Наполягала на тому, що не мала наміру заподіяти своєму чоловіку тяжкі тілесні ушкодження, а лише намагалася привести його до тями, оскільки ОСОБА_11 був у стані сильного алкогольного сп`яніння, щоб він не помер на вулиці від переохолодження. Дійсно била його руками і ногами, давала ляпаси, але вбивати не хотіла.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченою ОСОБА_9 своєї вини, її винуватість знайшла своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, вона відображена низкою доказів, яким надано належну оцінку.

Так, потерпілий ОСОБА_7 у суді апеляційної інстанції показав, що обвинувачена є його матір`ю. 10.02.2022 вночі йому зателефонували і повідомили, що помер батько. Вважає, що у матері не було мотиву наносити батьку тяжких тілесних ушкоджень. Останні 5-7 років батько зловживав спиртними напоями. Він опустився, пиячив, але не був агресивним. Мати йому розповідала, що намагалася привести батька до тями, хотіла його підняти, давала ляпаси, а він лежав без свідомості на землі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 у місцевому суді показав, що є сусідом ОСОБА_13 . 09.02.2022 близько 02.00 год. ночі почув стук у вікно. Обвинувачена попросила у нього допомоги, щоб привезти свого чоловіка додому. Він погодився, але вирішив позвати на допомогу хлопців, так як сам би ОСОБА_11 не підняв на санки, потерпілий був здоровий чоловік, вищий за нього. Коли підійшли до потерпілого, він лежав приблизно за 800 м від будинку, потім покликали ОСОБА_14 , яка зателефонувала в поліцію. ОСОБА_15 не подавав ознак життя, лежав одягнений, видимих тілесних ушкоджень у нього не було. Поруч була лише обвинувачена, вона була в нормальному стані, нічого не пояснювала. Коли вони підійшли, санки вже стояли біля ОСОБА_11 . Потерпілого вони на санки не клали, його не чіпали.

Свідок ОСОБА_16 у суді першої інстанції показала, що з ОСОБА_13 має дружні стосунки. 09.02.2022 вона та обвинувачена зі своїми чоловіками були на поминках. О 17.00 год, вони вчотирьох пішли додому. По дорозі зайшли до них додому, випили ще по чарці горілки. Всі були в нормальному стані, потерпілий не падав, тілесних ушкоджень не мав. Близько 18.30 год. ОСОБА_13 пішли додому. Приблизно в 01:50 год. у вікно до неї постукав ОСОБА_12 , розбудив її і повідомив, що ОСОБА_15 замерз, лежить, помер. Вона викликала поліцію. Відстань від її будинку до місця події 100-150 метрів. Коли вони з сусідом прийшли на місце і присвітили ліхтариком, вона побачила, що тулуб потерпілого частково лежав на санках, а ноги на землі, лежав обличчям догори, був накритий курткою, в шапці. На снігу поруч було багато крові. ОСОБА_11 лежав на краю дороги, яка веде до залізничної станції. Поруч стояла обвинувачена, вона плакала, дзвонила з її телефону своїм дітям.

Допитаний у місцевому суді свідок ОСОБА_17 показав, що проживає на одній вулиці з Кудревичами. Вдень 09.02.2022 він був на поминках, все було нормально, без конфліктів. Приблизно о 02.00 год. його розбудив ОСОБА_12 , який постукав у вікно. Він прийшов разом з обвинуваченою, яка чекала на дворі. Вони просили допомогти привезти на санках потерпілого. Він одягнувся і всі пішли на місце події, взяли з собою ліхтарик. На місці він побачив кров на снігу та сказав, що підходити і чіпати ОСОБА_13 не буде. Вони не знали, чи живий він. Далі із ОСОБА_12 він пішов до ОСОБА_18 , яка і викликала поліцію. На місці події залишилася обвинувачена, вона нічого не розповідала, була в пригніченому стані. Потерпілий лежав біля санок, на землі, обличчям вниз, слідів побоїв не бачив.

Згідно з рапортом про отримання повідомлення зі служби 102 від 10.02.2022, 10 лютого 2022 року о 02.06 за адресою: Борзнянський район,

с. Українка, вул. Залізнична, заявником ОСОБА_16 повідомлено, що на дорозі виявили тіло без ознак життя чоловіка ОСОБА_11 . На обличчі є сліди крові. Можливо замерз. Зловживав спиртними напоями. В кінці розмови телефон узяла дружина померлого та повідомила, що о 19:00 год. 09.02.2022 йшли від гостей, чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння та падав. Дружина залишила його та пішла покликати допомогу, так як сама не могла його дотягти. Прийшла за чоловіком лише зараз та виявила його без ознак життя (а.к.п.48).

Відповідно до протоколу огляду місця події, було оглянуто територію - узбіччя проїзної дороги по вул. Залізнична, с. Українка, Ніжинського району; під час огляду, неподалік буд. №23 по вул. Залізнична, с. Українка, приблизно на відстані 60 метрів було виявлено тіло гр. ОСОБА_13 без ознак життя. Зафіксоване положення тіла, сліди речовини бурого кольору на тілі та видимі тілесні ушкодження (а.к.п.58-60).

Згідно з протоколами проведення слідчого експерименту від 11.05.2022 та 06.07.2022 за участю підозрюваної ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_8 , з відеозаписом процесуальної дії, підозрювана на місці розповіла про обставини отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_11 та на місці продемонструвала на манекені, яким чином намагалась підняти потерпілого: штовхала останнього в лівий бік тулуба; намагалась кілька разів затягти його на санки, але не втримала і він падав головою об санки; наносила ляпаси руками по обличчю; проводила йому непрямий масаж серця, натискаючи руками на грудну клітку та розповіла про подальші її дії, щодо отримання допомоги від сусідів (а.к.п.111-113, 164-166).

Зі змісту висновку експерта № 05 (10.02.2022-06.06.2022) слідує, що у потерпілого виявлені наступні тілесні ушкодження:

- закрита черепно-мозкова травма, а саме: субарахноїдальний крововилив зліва, в потиличній ділянці; забій головного мозку, що розташований у потиличній ділянці мозку зліва; наявність рідкої темно-червоної крові у лівому шлуночку мозку; зливні гематоми м`яких тканин голови темно-червоного кольору, що розташовані в основному зліва;

- закрита тупа травма грудної клітки, а саме: наявні переломи ребер справа 8-го, 9-го, 10-го ребер по середньо-ключичній лінії з переходом на передньо-пахвову лінію, надлом 4-го ребра справа по пригрудинній лінії, надлом 5-го ребра справа по середньо-ключичній лінії, надлом 10-го ребра справа по прихребтовій лінії. Зліва: наявні переломи 3-го, 4-го, 5-го ребер по середньо-ключичній лінії, перелом 6-го ребра зліва по передньо-пахвовій та середньо-ключичній лінії, прямі. Наявні переломи 7-го, 8-го ребер зліва по передньо-пахвовій лінії. Наявний перелом 10-го ребра зліва по середньо-лопатковій та пригрудній лінії. Наявний надлом 11-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії. У м`яких тканинах ребер в проекції всіх вищевказаних переломів маються темно-червоного кольору зливні крововиливи. Крововилив та розрив тканини лівої легені.

- крововилив у м`які тканини шиї з права. Кровиливи у паранефральну клітковину з обох боків. Гематома та набряк тканин правого вуха. Гематома та повний розрив та частковий відрив хрящової його тканини. Синець з права у довкола-вушну ділянку з поширенням на праву щоку та на праву бічну поверхню шиї. Синець на чолі з права з переходом на праву скроневу ділянку та частково на волосисту частину голови. Два параорбітальні синці у білкові оболонки обох очей. Рани губ. Крововиливи в ясна передніх зубів обох щелеп. Синці та набряки тильних поверхонь обох кистей. Дрібні синці справо та лівого передпліч.

Смерть потерпілого ОСОБА_11 настала внаслідок травматичного шоку, котрий в свою чергу виник як результат сполученої травми із залученням декількох ділянок тіла, а саме черепно-мозкова травма, що включає субарахноїдальний крововилив зліва, в потиличній ділянці; забій головного мозку, що розташований у потиличній ділянці мозку зліва; наявність рідкої темно-червоної крові у лівому шлуночку мозку; зливні гематоми м`яких тканин голови темно-червоного кольору, що розташовані в основному з права;

- закрита тупа травма грудної клітки, а саме: наявні переломи ребер справа 8-го, 9-го, 10-го ребер по середньо-ключичній лінії з переходом на передньо-пахвову лінію, надлом 4-го ребра справа по пригрудинній лінії, надлом 5-го ребра справа по середньо-ключичній лінії, надлом 10-го ребра справа по прихребтовій лінії. Зліва: наявні переломи 3-го, 4-го, 5-го ребер по середньо-ключичній лінії, перелом 6-го ребра зліва по передньо-пахвовій та середньо-ключичній лінії, прямі. Наявні переломи 7-го, 8-го ребер зліва по передньо-пахвовій лінії. Наявний перелом 10-го ребра зліва по середньо-лопатковій та пригрудній лінії. Наявний надлом 11-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії. У м`яких тканинах ребер в проекції всіх вищевказаних переломів маються темно-червоного кольору зливні крововиливи. Крововилив та розрив тканини лівої легені. Та як наслідок даних ушкоджень виник травматичний шок, котрий і спричинив смерть, яка могла настати 10.02.2022 у проміжок часу від 01:00 год. до 02:00 год. (а.к.п.24-30).

Відповідно до висновку експерта №71 (на підставі висновку експерта судово-медичного дослідження №05 від 10.02.2022), смерть ОСОБА_11 настала внаслідок травматичного шоку, котрий в свою чергу виник як результат сполученої травми із залученням декількох ділянок тіла, а саме: закрита черепно-мозкова травма, а саме: субарахноїдальний крововилив зліва, в потиличній ділянці; забій головного мозку, що розташований у потиличній ділянці мозку зліва; наявність рідкої темно-червоної крові у лівому шлуночку мозку; зливні гематоми м`яких тканин голови темно-червоного кольору, що розташовані в основному зліва; закрита тупа травма грудної клітки, а саме: наявні переломи ребер справа 8-го, 9-го, 10-го ребер по середньо-ключичній лінії з переходом на передньо-пахвову лінію, надлом 4-го ребра справа по пригрудинній лінії, надлом 5-го ребра справа по середньо-ключичній лінії, надлом 10-го ребра справа по прихребтовій лінії. Зліва: наявні переломи 3-го, 4-го, 5-го ребер по середньо-ключичній лінії, перелом 6-го ребра зліва по передньо-пахвовій та середньо-ключичній лінії, прямі. Наявні переломи 7-го, 8-го ребер зліва по передньо-пахвовій лінії. Наявний перелом 10-го ребра зліва по середньо-лопатковій та пригрудній лінії. Наявний надлом 11-го ребра зліва по середньо-ключичній лінії. У м`яких тканинах ребер в проекції всіх вищевказаних переломів маються темно-червоного кольору зливні крововиливи. Крововилив та розрив тканини лівої легені. Відносно живої особи мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Інші тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження, що спричинили смерть, за висновком експерта могли виникнути в тому числі від ударів руками та взутими ногами. Зважаючи на кількість, локалізацію та взаємо-розташування всіх виявлених тілесних ушкоджень, останній загально отримав не менше 3-ти травматичних дій. Синці, виявлені в проекції кистей та передпліч можуть бути характерними, в тому числі для самозахисту. Посмертних тілесних ушкоджень не виявлено. При падінні з висоти власного зросту на тверде покриття або виступаючі тверді предмети, можна отримати тілесні ушкодження, у тому числі частину із вищевказаних. Тілесні ушкодження в області голови, а також в області тулуба (грудної клітки) могли утворитися, в тому числі від нанесення ударів руками і взутими ногами. Саме в проекції голови та грудної клітки, експерт вважає, що потерпілий міг отримати не менше 15-20 травматичних дій. Тяжкі тілесні ушкодження в область голови і тулуба спричинені не менше однієї травматичної дії в проекцію голови та не менше однієї травматичної дії в проекцію грудної клітки. Здатність здійснення потерпілим після нанесення йому всіх тілесних ушкоджень, самостійних дій експертом не виключається. Тілесних ушкоджені не сумісних із життям - не виявлено. Отримати вказані тілесні ушкодження потерпілий міг в тому числі і при обставинах, на які вказувала підозрювана. При падінні людини з положення стоячи, обличчям донизу на обледенілу поверхню дороги, та при повторному падінні при спробі його підняти іншою особою, за певних умов траєкторії, сили у дарів та інших умов, можна в тому числі отримати будь-які із вищевказаних тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер та у вигляді черепно-мозкової травми могли утворитись у тому числі в результаті падіння з висоти власного росту на обледенілу поверхню дороги та при падінні на санки.

При нанесенні ляпасів в область обличчя, грудної клітки та іншим частинам тіла при спробі привести потерпілого до тями, могли бути спричинені ті ушкодження, котрі розташовані безпосередньо в проекції обличчя, також могли усугубитись тілесні ушкодження в проекції грудної клітки, залежно від сили спричинення та при спробі зробити непрямий масаж серця шляхом надавлювання на грудну клітину, усугубитись тілесні ушкодження отримані потерпілим, могли в залежності від сили спричинення та наявності чи відсутності вже спричинених ушкоджень.

Достеменно встановити, котре саме із усіх виявлених тілесних ушкоджень було спричинено в результаті падіння та в результатів нанесення ударів руками, ногами чи стороннім твердим предметом, неможливо.

Ушкодження, що спричинили комплекс черепно-мозкової травми та ушкодження, що спричинили комплекс закритої тупої травми грудної клітки, що виявлені у ОСОБА_11 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті (а.к.п.32-43).

Допитана у місцевому суді експерт ОСОБА_19 показала, що кожне тілесне ушкодження враховувалося в комплексі. Про тяжкість кожного окремого ушкодження вказати неможливо. Значна кількість тілесних ушкоджень могли утворитись як від ударів, так і від падіння. Вже наявні тілесні ушкодження при падінні могли усугубитися, наприклад перелом ребер, при падінні на висоті 50 см. При падінні з висоти власного зросту можливо отримати такі тілесні ушкодження як у померлого, але не в такій кількості. Тілесні ушкодження могли утворитися, в тому числі, й при ударі об санки. Пошкоджені вуха, губи, забій мозку, пошкодження з різних сторін можливо як від падіння, так і від удару. Потилиця ушкоджена від падіння. Тілесні ушкодження зліва ідуть по одній лінії, була дія давлення на грудну клітку спереду. Ребра були переламані і надламані, більшість ушкоджень характерні для давлення. Перелом 11 ребра може бути як від падіння, так і від удару. У померлого висока концентрація алкоголю - 4,9 проміле. Із ушкоджень потиличної частини одна гематома, один забій головного мозку, можна припустити, що падав один раз. Несумісних із життям травм немає. Ліва легеня має крововилив, може бути пряма дія від надавлювання. Прямий масаж серця робити уміє не кожна людина, ребра 3, 4, 5, 6 можуть поламатися в ділянці серця. Це залежить від ряду факторів твердість кісток, сила прикладення. Якщо є тріщина ребра, будь-який рух може спровокувати пошкодження ребра і легені.

Висновки суду першої інстанції про незгоду з кваліфікацією дій ОСОБА_9 за ч.2 ст.121 КК України з посиланням на те, що в її діях наявний склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.119 КК України, є неспроможними, з огляду на таке.

Зокрема, сталою судовою практикою у постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 720/603/17 (провадження № 51-6829км18), від 20 березня 2018 року у справі № 688/2816/16-к (провадження № 51-649км18) та від 25 жовтня 2018 року у справі № 741/1182/16 (провадження № 51-2941км18), від 23 травня 2019 року у справі № 752/18406/16 визначено, що розмежування складів злочинів, передбачених ч.2 ст.121 КК України та ч.1 ст.119 КК України, здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, зокрема способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень.

При відмежуванні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від вбивства через необережність (ч.1 ст.119 КК України), колегія суддів дослідила докази, що мають значення для з`ясування суб`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Так, склад злочину, передбачений частиною 2 статті 121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей, заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (ч.2 ст.121 КК) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.

Складність об`єктивної сторони цього злочину полягає в тому, що передбачене законом умисне діяння спричиняє два різні похідні наслідки: первинний з них (найближчий) - тяжкі тілесні ушкодження (обов`язкова ознака об`єктивної сторони) - знаходяться у необхідному причинному зв`язку з наслідками вторинними (віддаленими) - смертю потерпілої особи (кваліфікуюча ознака). У цьому злочині згідно із законом і щодо діяння, і щодо першого, обов`язкового наслідку суб`єктивна сторона виражається в умислі (прямому чи непрямому), а стосовно другого (кваліфікованого) наслідку - тільки в необережності (самовпевненості чи недбалості). У цілому цей злочин визнається умисним, бо саме умисне ставлення до діяння і найближчого наслідку визначає спрямованість злочину, його суспільну небезпечність.

Значення змішаної форми вини полягає в тому, що вона дає можливість: а) конкретизувати ступінь суспільної небезпечності злочину; б) визначити правильну кваліфікацію; в) відмежувати близькі за об`єктивними ознаками склади злочинів, зокрема умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність, коли винуватий не усвідомлював можливості настання похідного вторинного (віддаленого) наслідку в результаті настання похідного первинного (найближчого).

Прояв ознак умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та вбивства через необережність, їх відмінність між собою полягає у фактичних підставах кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння.

В аспекті сказаного слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму ВСУ від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», в якій зазначено, що для відмежовування умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від убивства через необережність суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_9 , діючи умисно, маючи на меті спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, без мети вбивства, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, умисно протягом кількох годин нанесла останньому множинні (не менше 30-ти) травмуючих дій (удари, ривки тощо) руками та ногами в усі частини тіла, від яких ОСОБА_11 помер на місці події.

При цьому тяжкість таких наслідків у свідомості обвинуваченої не була конкретизована, тобто вона діяла з непрямим і невизначеним (неконкретизованим) умислом.

У ситуації, що виникла, ОСОБА_9 , маючи можливість у будь-який час припинити наносити тілесні ушкодження потерпілому, намагаючись довести його додому, при наявності у неї реальних можливостей, могла спробувати залучити сторонніх осіб, у тому числі шляхом виклику швидкої медичної допомоги для надання допомоги останньому, знехтувавши можливими наслідками, застосувала насилля стосовно ОСОБА_11 , яке було достатнє для спричинення загиблому тілесних ушкоджень, у тому числі і тяжких, що стали причиною його смерті.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що згідно висновків судово-медичних експертиз ОСОБА_11 отримав комплекс тілесних ушкоджень унаслідок не менше 30-ти травматичних дій у різні частини тіла: голову, шию, тулуб і руки. Зокрема, одним із тілесних ушкоджень, що беззаперечно характеризує умисел ОСОБА_9 на заподіяння тілесних ушкоджень своєму чоловікові, є «повний розрив і частковий відрив хрящової тканини правового вуха». Обвинувачена пояснила наявність такого тілесного ушкодження її спробами, тримаючи за вуха, затягнути чоловіка на санки.

Крім того, значна кількість тілесних ушкоджень була нанесена в життєво важливий орган голову, що спричинило черепно-мозкову травму, і в тулуб, що призвело до численних переломів ребер. При цьому, згідно висновків судово-медичних експертиз та показань експерта ОСОБА_19 , наданих у місцевому суді, кожний наступний травматичний вплив на потерпілого посилював (погіршував) отримане попередньо тілесне ушкодження.

Тобто, внаслідок неодноразових ляпасів по обличчю потерпілого, який після падіння та удару головою об землю втратив свідомість, про що вказувала обвинувачена, тяжкість травми ОСОБА_11 погіршувалась. Також, навіть якщо всі 14 переломів та надломів ребер потерпілого виникли внаслідок невмілого здійснення обвинуваченою непрямого масажу серця, висновок про що був зроблений місцевим судом, то згідно висновків судово-медичних експертиз та показань експерта, удари ногами по ребрах призвели до пошкоджень ребер, що сприяли їхньому перелому при здійсненні непрямого масажу серця, або ж посилили тяжкість пошкоджень, якщо наносились після виникнення переломів.

Виходячи з досліджених безпосередньо в суді першої та апеляційної інстанції, та встановлених апеляційним судом фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що в момент завдання ОСОБА_11 ударів руками та ногами у різні частини тіла, обвинувачена ОСОБА_9 , хоча і не бажала, однак передбачала і повинна був передбачити настання наслідків у виді отримання потерпілим тілесних ушкоджень, а також усвідомлювати їх тяжкість, тобто діяла з непрямим невизначеним умислом на нанесення тілесних ушкоджень, і таким чином вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України.

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_9 необхідно кваліфікувати саме за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та її винуватість у вчиненні вказаного злочину вважає доведеною.

Відтак, вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій ОСОБА_9 та призначеного їй покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, тому в цій частині він підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Відповідно до ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , колегією суддів не встановлено.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_9 , колегія суддів визнає - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває в безпорадному стані, вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя та вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

А тому, призначаючи покарання ОСОБА_9 , відповідно до вимог ст.65 КК України, колегія суддів бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, ставлення обвинуваченої до скоєного; дані про її особу, яка раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, скарг за місцем проживання не має; відсутність обставин, які пом`якшують покарання; обставини, які обтяжують покарання; та приходить до висновку про необхідність призначити їй покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, встановленому санкцією частини інкримінованої статті, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки її перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України, колегія суддів не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 слід рахувати з дня її затримання на виконання вироку суду.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 квітня 2023 року щодо ОСОБА_9 скасувати, в частині кваліфікації її дій та призначеного покарання.

ОСОБА_9 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 слід рахувати з дня її затримання на виконання вироку суду.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4