Справа №522/633/24
Провадження №1-кс/522/261/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , користувачів майна - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про арешт майна, -

УСТАНОВИВ:

Прокурор Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на мопед HONDA, марки DIA, коричневого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі.

В обґрунтування доводів клопотання прокурор посилається на наступне.

СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000019 від 08.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.01.2024 до чергової частини відділення поліції №1 Одеського РУП №1 надійшло повідомлення на лінію 102, про те що, 07.01.2024, в ході патрулювання, інспектор взв. 2 роти 3 бат. 2 полку УПП в Одеській обл., ст. лейтенант ОСОБА_7 , перевіряючи гр. ОСОБА_5 та транспортний засіб на якому він переміщувався, а саме: мопед марки Хонда, моделі Діа, д.н.з НОМЕР_1 , встановлено, що вищевказана особа умисно не виконує постанову суду, що набрала законної сили. (ЄО 207 від 07.01.2024).

В ході проведення досудового розслідування, 07.01.2024 за адресою: м. Одеса, вул. Тираспольська, 19, було проведено огляд місця події, в ході якого, було вилучено мопед HONDA, марки DIA, коричневого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , на якому переміщувався гр. ОСОБА_5

07.01.2024 у гр. ОСОБА_5 було відібрано пояснення, в якому він зазначив, що 02.08.2023, його позбавили водійських прав, у зв`язку з тим, що їздив на мопеді без відповідальної категорії, але всі заборони він ігнорував та продовжував їздити на транспортному засобі. Зазначає, що про заборону керуванням транспортним засобом він знав, штрафи скоєння адміністративних правопорушень не сплачував та до цього моменту його зупиняла патрульна поліції три рази, але цьому не придавав значної уваги та продовжував їздити. Також додав, що він не є власником вказаного транспортного засобу, а лише взяв у користування у свого товариша ОСОБА_8 .

Мопед HONDA, марки DIA, коричневого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та ключі, згідно ч. 3 ст. 167 КПК України відносяться до речей, які є предметом кримінального правопорушення.

Згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України»: «Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів».

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність в арешті мопед HONDA, марки DIA, коричневого кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, та ключів, що є речовими доказом та мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

На думку сторони обвинувачення, зазначене майно можливо та необхідно використати у кримінальному провадженні, як доказ, а не накладання арешту може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення або перетворення.

Тому прокурор просить накласти арешт на вищезазначене майно.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив задовольнити його в повному обсязі.

Користувачі майном в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора мотивуючи відсутністю правових підстав та необхідності такого арешту.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Правові підстави для арешту майна в контексті положень закону, якими керувався слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно зі ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно ч.1 ст.318 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, досудове розслідування наразі здійснюється за ч.1 ст.382 КК України, диспозицією якої є умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Слідчим суддею не встановлено жодного зв`язку між невиконанням судового рішення та необхідністю накладення арешту на вилучене майно.

Отже, дослідивши матеріали клопотання встановлено, що жодних правових підстав для накладення арешту на мопед HONDA, марки DIA, коричневого кольору, з державним реєстраційним номером ВНАВ1767, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі не вбачається.

Тому у задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131-132, 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про арешт майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:

26.01.2024