ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові кримінальне провадження № 0000364 від 20.05.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, на утриманні нікого не має, не є інвалідом, офіційно не працевлаштований, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-13.10.2011 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на один рік;

- 18.01.2012 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним строком на два роки;

- 05.07.2012 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки два місяця;

- 09.11.2016 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років шість місяців; 11.06.2020 звільнений умовно-достроково з Бучанської ВК з невідбутим стоком 1 рік 2 місяця 19 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 289 КК України за ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчиненого повторно, за наступних обставин.

Так, 26.02.2022, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, перебуваючи на узбіччі автомагістралі «Фастів - Митниця», поблизу с. Фастівець Фастівського району Київської області, діючи з корисливих мотивів, підійшов до автомобіля марки «Fiat» моделі «Doblo» 2021 року випуску, білого кольору, номерний знак « НОМЕР_1 » номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ТОВ «Віннер - Лізинг», використовуючи завчасно підготовлений буксирувальний трос, зачепив його до автомобіля марки «Opel» моделі «Rekord», який перебував у його користуванні, після чого ОСОБА_6 , якій не було відомо про злочинні дії ОСОБА_4 , сіла за кермо автомобіля марки «Fiat» моделі «Doblo» 2021 року випуску, білого кольору, номерний знак « НОМЕР_1 » номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 та попрямувала до місця проживання на зачепі до автомобіля марки «Opel» моделі «Rekord», яким на той час керував ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_4 з місця події зник, а викраденим автомобілем, вартість якого становила 437029 грн. 24 коп., розпорядився на власний розсуд, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив суду, що 25.02.2022 він їхав на власному автомобілі з дружиною в м. Фастів та побачив, що між с. Клехівка та с. Фастівець на узбіччі дороги стояв автомобіль Фіат. Уточнив, що у тому автомобілі була пошкоджена його передня частина, а також розбите бокове праве скло. Надалі, він разом з дружиною - ОСОБА_6 , поїхали по своїм справам, а коли поверталися назад, то бачили, що автомобіль Фіат стояв на тому ж місці. Вже 26.02.2022 він також їздив в м. Фастів та бачив, що автомобіль теж стояв на тому ж місці. Вже коли він їхав назад, то подумав, що той автомобіль нікому не потрібний і його треба забрати. Надалі він приїхав додому та сказав дружині, що його попросив знайомий забрати автомобіль. Він взяв трос та разом з дружиною поїхав на власному автомобілі Опель на місце, де стояв автомобіль Фіат. Вказаний автомобіль на той момент був відчинений, в салоні знаходилась сервісна книжка та технічний паспорт на вказаний транспортний засіб, тобто йому стало відомо, кому саме належить автомобіль. Зауважив, що телефонував у страхову компанію з приводу автомобіля Фіат, проте там сказала, що будь-яку інформацію надати не можуть. За допомогою троса та свого автомобіля Опель, яким він тоді особисто керував, відбуксирував автомобіль Фіат, за кермом якого в той час перебувала його дружина - ОСОБА_6 , до себе додому в АДРЕСА_3 , де поставив цей транспортний засіб в гараж. В подальшому, близько двох місяців, автомобіль Фіат стояв у нього в гаражі. Оскільки у нього не було грошей, він вирішив розібрати автомобіль Фіат по запасних частинах та продати їх. Десь у квітні 2022 року до нього приїхали власники автомобіля Фіат та викликали поліцію. Повідомив, що в салоні автомобіля Фіат був технічний паспорт на цей транспортний засіб. Потерпілі йому пред`являли претензії з приводу того, що він розібрав автомобіль, тому він його зібрав, крім проводки. Зі слів потерпілих йому відомо, що водій автомобіля потрапив в ДТП, а оскільки на той час розпочалася війна, залишив його на дорозі. При цьому, потерпілі розповідали йому, що не повернулися за тим автомобілем, оскільки в м. Києві були сильні «пробки». Просив суворо не карати.

Враховуючи вищевикладене, показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення злочину, добровільності та істинності його позиції.

Оскільки учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає наступне.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчинене повторно.

Згідно документів, що характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_4 раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку лікаря нарколога, розлучений, працює неофіційно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне часткове усунення заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 289 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжкого злочину, та відповідно до ст. 69 КК України зважаючи наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного та обстановки вчинення кримінального правопорушення, суд вважаю за доцільне призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 289 КК України без конфіскації майна.

Підстав для застосування ст. 75 КК України судом не встановлено.

Таке рішення, на думку суду, у даній справі є обґрунтованим, справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави витрати в розмірі 3020 грн. 48 коп. за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/25662-АВ від 05.08.2022.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 у рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/25662-АВ від 05.08.2022 в сумі 3020 (три тисячі двадцять) грн. 48 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1