Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/923/15-к
Провадження № 1-кп/490/194/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" грудня 2023 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурорів - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

його захисника - ОСОБА_6

потерпілої - ОСОБА_7

її представника - ОСОБА_8

представника потерпілої

ОСОБА_9 - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миколаєві, є українцем, громадянином України, є одруженим, неповнолітніх дітей наразі не має, є інвалідом ІІ групи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

30 вересня 2014 року близько 07 години 30 хвилин ОСОБА_5 керуючи автомобілем "ГАЗ 2752" /реєстраційний номер НОМЕР_1 / /надалі - автомобілі ГАЗ 2752/, рухався по проспекту Центральному /в той час - Леніна/ з боку вулиці 3 Слобідської /на той час - Дзержинського/ в бік вулиці Садової у крайній лівій смузі руху транспортних засобів.

Тим часом, перед нерегульованим пішохідним переходом, розташованим по ходу руху автомобіля ГАЗ 2752 в районі будинку 120 по проспекту Центральному у місті Миколаєві у другій смузі для руху транспортних засобів зупинився автомобіль, надаючи перевагу у русі пішоходам.

Нехтуючи тим, що той автомобіль не продовжив рух, ОСОБА_5 всупереч вимог пункту 18.4. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року /з послідуючими змінами/ /надалі Правил дорожнього руху/, не зменшив швидкість руху автомобіля ГАЗ 2752 та не вжив заходів для його зупинки

Внаслідок такого ОСОБА_5 допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перетинали проїзну частину проспекту Центрального в межах пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху його автомобіля. Ці пішоходи могли бути виявленими ОСОБА_5 лише в момент, коли той вже не мав технічної можливості уникнути зіткнення.

Внаслідок наїзду

- ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла в вигляді субарахноїдального крововиливу та забою ділянки головного мозку, численних переломів ребер, грудини з пошкодженням аорти та внутрішніх органів, що супроводжувались внутрішньочеревним крововиливом з розвитком гемарогічного та травматичного шоку, від яких настала її смерть.

- ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден в області лівої руки, закритого перелому нижньої третини лівої великогомілкової кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого слід кваліфікувати за частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого та заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень

Позиції сторін.

1. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважала вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України, доведеною.

За такого просив визнати обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого цією статтею, та призначити йому покарання у межах санкції частини 2 статті 286 Кримінального Кодексу України.

2. Представник потерпілої ОСОБА_7 у суді позицію прокурора підтримала.

3. Потерпіла ОСОБА_7 під час судових засідань погоджувалась з позицією свого представника.

Показів по суті кримінального провадження вона не надавала, оскільки про обставини цього кримінального провадження їй відомо лише з матеріалів справи.

4. Представник потерпілої ОСОБА_9 у суді цивільний позов до ОСОБА_5 підтримував.

5. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження свою вину у вчиненні злочину не визнав та наполягав на тому, що дорожньо-транспортна подія, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, відбулась за вини пішоходів.

Спираючись про таке, просив його виправдати.

6. Захисник у суді позицію свого підзахисного підтримав, наполягав на тому, що вина ОСОБА_5 не є доведеною належними та допустимими доказами та просив його виправдати.

7. Потерпіла ОСОБА_9 та її законний представник ОСОБА_14 у судові засідання не з`являлись, про час та місце розгляду справи сповіщались у встановленому законом порядку.

Під час активного розгляду кримінального провадження ОСОБА_9 була малолітньою; її законний представник наполягав на розгляді справи за її відсутності за участі лише її представника ОСОБА_10 .

Враховуючи, що в цьому випадку за відсутності цієї потерпілої можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, суд на підставі статті 325 Кримінального Процесуального Кодексу України розглянув справу за її відсутності та за відсутності її законного представника; за участі її представника ОСОБА_10 .

Щодо підходу до оцінки кожного з наданих суду доказів.

А......Оцінюючи кожен з наданих суду доказів, суд, перше за все, враховує:

загальні засади кримінального провадження, що лежать в основі його форми і змісту;

загальні вимоги до збирання та оцінки доказів;

норми права, що регулюють особливості збирання та оцінки певних доказів.

І......Стосовно обставин цього кримінального провадження суд відзначає такі засади кримінального провадження.

Законність.

Відповідно до статті 9 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства /частина 1/.

…

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини /частина 5/

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу /частина 6/.

При цьому відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому Велика Палата Верховного Суду сформулювала правову позицію щодо визначення подібності правовідносин, визначивши, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). /пункт 32 постанови від 27.03.2018 року у справі № 910/17999/16; пункт 38 постанови від 25.04.2018 року у справі № 925/3/7; пункт 40 постанови від 25.04.2018 року у справі № 910/24257/16.

ІІ……Відповідно до статті 93 Кримінального Процесуального Кодексу України

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

/частина 1/

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

/частина 2/

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

/частина 3/

ІІІ……Загальні вимоги до збирання та оцінки доказів у кримінальному провадженні зводяться до таких

1. Відповідно до статті 84 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню /частина 1/.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів /частина 2/.

2. Відповідно до статті 85 Кримінального Процесуального Кодексу України

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

3. Відповідно до статті 86 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом /частина 1/

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення /частина 2/

4. Відповідно статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України

Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

/частина 1/

4.1.Стосовно застосування цієї норми Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17 сформулював такі висновки:

Вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК до наданих сторонами доказів, Суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

4.2. До того ж, Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у Постанові від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к сформулював висновки про застосування норм права, відповідно до яких

не у всіх випадках порушення навіть фундаментальних прав і свобод особи під час кримінального провадження має прямий вплив на дотримання гарантій справедливого судового розгляду, зокрема й на допустимість доказів. Необґрунтовано тривале тримання під вартою або погані умови утримання можуть становити серйозне порушення фундаментальних прав особи, однак самі собою не впливають на допустимість доказів, отриманих під час кримінального провадження.

Тому, навіть якщо докази отримані в той час, коли сталося порушення того чи іншого права, однак це порушення прямо не впливало на отримання доказу, а лише співпадало у часі, це не є достатньою підставою для висновку, що докази отримані "внаслідок" такого порушення.

Таким чином, для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів.

/пункти 56 - 58/

5. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 13 листопада 2019 року по справі № 1-07/07, окрім іншого, зазначила таке:

Відповідно до сформованої практикою ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 50-52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом /пункт 38/.

6. Відповідно до частини 1 статті 89 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення

Щодо належності, допустимості та достовірності кожного з наданих суду доказів.

Докази, що містять "вихідні дані" для дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Показання обвинуваченого.

А……Обвинувачений надав покази безпосередньо під час судового засідання.

І......Зміст цих показань зводиться до такого.

1. 30 вересня 2014 року він з допустимою швидкістю рухався на автомобілі ГАЗ 2752 по проспекту Центральному з боку вулиці 3 Слобідської у бік вулиці Садової.

Заздалегідь він побачив, що по розташованому в районі будинку 120 по проспекту Центральному у місті Миколаєві пішохідному переходу в обидві сторони проїжджу частину перетинають пішоходи, через що у другому ряді зупинився інший транспортний засіб. З огляду на таке, він перестроївся у третій ряд руху транспортних засобів.

2. Наближуючись до пішохідного переходу, він побачив, що пішохід, який рухався відносно напрямку його руху зліва на право звільнив його /обвинуваченого/ смугу руху, отже - небезпеки для нього не створював.

3. Що ж стосується пішохода, який рухався відносно напрямку його руху з права на ліво, то він вже звільнив другу смугу руху та перебував на третій, через що автомобіль, що стояв попереду, зрушив з місця.

Тоді він /обвинувачений/ подав звуковий сигнал, та пішохід прискорив хід й перетнув проїжджу частину. Оскільки за таких умов небезпека для нього не створювалась, він продовжив рух.

4. Але коли від його автомобіля до пішохідного переходу лишилось близько 5 метрів, раптом на дорогу "вибігла" ОСОБА_12 з малолітньою ОСОБА_9 , що почали рух зліва на право відносно напрямку його /обвинуваченого/ руху.

Він почав приймати ліворуч та вжив заходів екстреного гальмування, але уникнути наїзду не зміг через відсутність технічної можливості.

ІІ……Оцінюючи показання обвинуваченого стосовно обставин, що підлягають встановленню в межах цього кримінального провадження, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Відповідно до частини 1 статті 95 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до яких

Показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

2. Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 вересня 2022 року по справі № 740/3597/17 сформулювала висновки про застосування норм права, відповідно до яких

Виходячи із сутнісних ознак показань, визначених в ч. 1 ст. 95 КПК, у системному зв`язку із ч. 2 ст. 84 цього Кодексу, показання є самостійним процесуальним джерелом доказів лише в тому випадку, коли вони надаються під час допиту

3. Відповідно до частин 3, 4 статті 42 Кримінального Процесуального Кодексу України обвинувачений має, зокрема, такі права:

3)"на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних діях;

4)не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання;

5)давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати"

4. Відповідно до частини 1 статті 351 Кримінального Процесуального Кодексу України

Допит обвинуваченого починається з пропозиції головуючого надати показання щодо кримінального провадження, після чого обвинуваченого першим допитує прокурор, а потім захисник. Після цього обвинуваченому можуть бути поставлені запитання потерпілим, іншими обвинуваченими, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим і суддями. Крім того, головуючий має право протягом всього допиту обвинуваченого ставити йому запитання для уточнення і доповнення його відповідей.

ІІІ……З урахуванням цих приписів діючого законодавства, настанов судової практики та теорії криміналістики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, стосовно показань обвинуваченого відзначає таке.

1. Вони були надані у встановленому законом порядку.

Так, на початку судового засідання обвинуваченому були роз`яснені його процесуальні права; під час судового розгляду обвинувачений користувався допомогою захисника.

До того ж, свої показання обвинувачений надав добровільно, після їх надання учасники судового розгляду мали можливість поставити запитання до нього та внаслідок такого перевірити надійність та достовірність його показів.

2. Суд також відзначає, що ознак того, що під час дачі показань обвинувачений не був щирим, матеріали кримінального провадження не містять.

Натомість суд відзначає, що той під час надання показів поводився впевнено, на запитання відповідав повно та докладно.

3. Суд також відзначає, що покази обвинуваченого є логічними та відомості, що містяться у них, дозволяють уявити цілісну картину подій, у якій кожна природно випливає з попередньої та з необхідністю тягне настання послідуючої.

Б......Окрім того, матеріали кримінального провадження містять документ під назвою "пояснення", який містить відомості про отримання відомостей від ОСОБА_5 під час досудового розслідування.

І......Зміст цього документу зводиться до такого.

1. Цей документ був складеним 30 вересня 2014 року у період часу з 13:00 години до 14:00 години.

2. У цьому документі зазначається:

Слідчий відділу розслідування ДТП СУ УМВС України в Миколаївській області старший лейтенант поліції ОСОБА_15 прийняв пояснення від ОСОБА_5 ...

2. Далі, у документі містяться позначки про роз`яснення ОСОБА_5 норм статей 10 та 63 Конституції України /які, окрім іншого, передбачають право не свідчити проти себе/.

3. Далі, у документі міститься викладення змісту відомостей, отриманих від ОСОБА_5 .

Принагідно суд відзначає, відомості, які відповідно до тверджень документу були отриманими від ОСОБА_5 , є майже ідентичними тим, які обвинувачений повідомив під час його допиту.

4. Документ містить допис:

З моїх слів записано вірно, мною прочитано

під яким міститься підпис ОСОБА_5 .

5. Далі, у цьому документі міститься підпис слідчого ОСОБА_15 .

6. До документу додана схема.

6.1. Ця схема являє собою креслення, на якому застосовані графічні позначки, що вказують на призначеність елементів системи "людина-автомобіль-середовище" у їх взаємному зв`язку під час дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Зокрема, на цій схемі позначені:

-проїзна часина проспекту Центрального у місті Миколаєві, смуги руху транспортних засобів по ній, пішохідний перехід та розташовані біля нього дорожні знаки;

-(1) напрямок руху автомобіля ГАЗ 2752;

-(2) автомобіль, який зупинився перед пішохідним переходом;

-(3) напрямок руху пішоходів - відповідно до позначок у схемі, пішоходи рухались з права наліво відносно напрямку руху автомобілів;

-(4) положення пішохода в момент подачі звукового сигналу водієм - відповідно до позначок у схемі, в цей момент пішохід знаходився у третій смузі руху транспортних засобів, на відстані 2,0 метри від лівого /відносно напрямку руху транспортних засобів/ краю проїзної частини дороги

-(5) положення автомобіля ГАЗ 2752 в момент знаходження пішохода в положенні № 4 - відповідно до позначок у схемі, цей автомобіль розташовувався у третьому ряду руху транспортних засобів на відстані 15,0 метрів до пішохода /по ходу його руху/ та на відстані 0,2 метри від лівого (по ходу його руху) краю проїзної частини;

-(6) місце знаходження пішоходу в момент виходу постраждалих на проїжджу частину дороги - відповідно до позначок у схемі, воно знаходилось на лівому (відносно руху транспортних засобів) бордюрі;

-(7) напрямок руху постраждалих - відповідно до позначок у схемі, ті рухались з бульварної частини проспекту Центрального, зліва направо відносно напрямку руху транспортних засобів;

-(8) місце виходу постраждалих на проїзну частину - відповідно до позначок у схемі, воно знаходилось на відстані 2,0 метри від лінії кінця розмітки пішохідного переходу з боку вулиці Садової;

-(9) положення автомобіля ГАЗ 2752 в момент виходу пішоходів (постраждалих) на проїзну частину - відповідно до позначок у схемі, цей автомобіль розташовувався у третьому ряду руху транспортних засобів на відстані 5,0 метрів до пішоходів /по ходу його руху/ та на відстані 0,2 метри від лівого (по ходу його руху) краю проїзної частини;

-(10) місце наїзду на пішоходів - відповідно до позначок у схемі, воно розташоване на відстані 2,0 метри від лінії кінця розмітки пішохідного переходу з боку вулиці Садової та на відстані 1,5 метрів від лівого краю проїзної частини дороги.

6.2. Ця схема підписана "водієм" ОСОБА_5 та слідчим ОСОБА_15 .

ІІ......Оцінюючи відомості, що містяться у цих "поясненнях", суд враховує такі приписи діючого законодавства.

1. Перш за все, суд враховує процитовані вище приписи частини 2 статті 84 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2. Суд враховує також приписи частини 1 статті 99 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до яких

Документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

ІІ......З урахуванням цих приписів діючого законодавства вказані "пояснення водія" ОСОБА_5 суд оцінює таким чином.

1. Відповідно до приписів згаданої вище частини 2 статті 84 Кримінального Процесуального Кодексу України "пояснення" не є джерелом доказів у кримінальному провадженні.

За такого зміст "пояснення водія" ОСОБА_5 не може використовуватись під час доказування в межах цього кримінального провадження.

2. В той же час, ці "пояснення" поза розумним сумнівом були спеціально створеними під час здійснення цього кримінального провадження.

З огляду на таке вони, як документ, у якому відображені обставини здійснення цього кримінального провадження, можуть використовуватись судом для підтвердження перебігу його /кримінального провадження/ досудового розслідування.

Показання свідка

ОСОБА_16 ……Під час здійснення цього кримінального провадження цей свідок надавав показання, зокрема, щодо обставин, які підлягають встановленню за наслідками цього кримінального провадження.

Зміст цих показань полягає у такому.

1. 30 вересня 2014 року вказував, що безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою переходив по пішохідному переходу що розташований в районі будинку 120 по проспекту Центральному проїжджу частину з права на ліво відносно руху транспортних засобів.

2. При цьому він пройшов першу смугу руху транспортних засобів та дійшов до другої. За такого автомобіль, що рухався по цій смузі, зупинився перед пішохідним переходом, надаючи йому перевагу у русі. При цьому свідок уточнив, що цей автомобіль стояв секунд 10, 5 з яких - поки він /свідок/ доходив до пішохідного переходу та 5 з яких - поки він йшов пішохідним переходом.

Тим часом йому /свідку/ на зустріч пройшов ще один пішохід, який завершив перехід проїжджої частини проспекту Центрального.

3. В той час він /свідок/ побачив автомобіль ГАЗ 2752, який рухався по третій смузі руху та не зменшував швидкість й не збирався зупинятись. Побачивши автомобіль ГАЗ 2752, він зупинився на другій смузі руху з тим, щоб дочекатись, доки автомобіль або зупиниться, або проїде перехід. За такого інший автомобіль, що стояв перед пішохідним переходом, продовжив стояти.

4. Тим часом жінка із дитиною ( ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ), що йшли йому на зустріч, почали переходити проїжджу частину. Вони пройшли декілька кроків, після чого автомобіль здійснив на них наїзд.

ІІ……Оцінюючи показання цього свідка стосовно обставин, що підлягають встановленню в межах цього кримінального провадження, суд враховує процитовані вище приписи частини 1 статті 95 Кримінального Процесуального Кодексу України та настанови судової практики, що містяться у процитовані вище Постанові Об`єднаної Палати Касаційного Кримінального Суду по справі № 740/3597/17

Крім того, суд враховує приписи статті 352 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до яких

Перед допитом свідка головуючий встановлює відомості про його особу та з`ясовує стосунки свідка з обвинуваченим і потерпілим. Крім того, головуючий з`ясовує чи отримав свідок пам`ятку про права та обов`язки свідка, чи зрозумілі вони йому, і в разі необхідності роз`яснює їх, а також з`ясовує, чи не відмовляється він з підстав, встановлених цим Кодексом, від давання показань, і попереджає його про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання.

/частина 1/

Якщо перешкод для допиту свідка не встановлено, головуючий у судовому засіданні приводить його до присяги

/частина 2/

Суд зобов`язаний контролювати хід допиту свідків, щоб уникнути зайвого витрачання часу, захистити свідків від образи або не допустити порушення правил допиту.

/частина 3/

…

Свідка обвинувачення першим допитує прокурор, а свідка захисту - захисник, якщо обвинувачений взяв захист на себе - обвинувачений (прямий допит). Під час прямого допиту не дозволяється ставити навідні запитання, тобто запитання, у формулюванні яких міститься відповідь, частина відповіді або підказка до неї.

/частина 6/

Після прямого допиту протилежній стороні кримінального провадження надається можливість перехресного допиту свідка. Під час перехресного допиту дозволяється ставити навідні запитання.

/частина 7/

…

Після допиту свідка йому можуть бути поставлені запитання потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, їх представниками та законними представниками, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а також головуючим та суддями.

/частина 12/

ІІІ……З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до показів свідка ОСОБА_16 стосовно обставин, що підлягають встановленню в межах цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Цей свідок допитувався у встановленому законом порядку.

Так, у відповідності до згаданих вище приписів діючого законодавства цей свідок допитувався безпосередньо під час судового розгляду.

При цьому перед допитом він був попередженим про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих свідчень та за відмову від дачі свідчень та склав присягу.

2. Суд також відзначає, що під час допиту цього свідка сторони, зокрема - захист - мали можливість поставити запитання до нього та внаслідок такого пересвідчитись у надійності та достовірності відповідних показів.

3. Відзначає суд й те, що відомості про наявність в свідка ОСОБА_16 упередженого ставлення до обвинуваченого або ж - про наявність в цього свідка підстав оговорювати ОСОБА_5 , матеріали кримінального провадження не містять; сторони, зокрема - захист - про наявність таких відомостей не посилаються.

4. Суд також відзначає, що ознак того, що під час дачі показань свідок ОСОБА_16 не був щирим, матеріали кримінального провадження не містять.

При цьому показовим є той факт, що такі ознаки не виявились внаслідок його перехресного допиту, у якому обвинувачений та захисник поводились доволі наполегливо.

Натомість суд відзначає, що ОСОБА_16 під час надання показів поводився впевнено, на запитання відповідав повно та докладно.

5. Суд також відзначає, що покази цього свідка є логічними та відомості, що містяться у них, дозволяють уявити цілісну картину подій, у якій кожна природно випливає з попередньої та з необхідністю тягне настання послідуючої.

З огляду на таке, покази цього свідка можуть використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Результати слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 .

На підтвердження обставин, що підлягають встановленню в межах цього кримінального провадження, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали результати слідчого експерименту, що був проведений 21 жовтня 2014 року за участі свідка ОСОБА_16 .

Джерелами відомостей про такі результати є:

-протокол проведення слідчого експерименту від 21 жовтня 2014 року;

-додаток до цього протоколу - схема механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди;

-додаток до цього протоколу - фототаблиця;

-показання свідка ОСОБА_16 щодо обставин його участі у цьому слідчому експерименті;

-показання обвинуваченого щодо обставин його участі у цьому слідчому експерименті;

-показання свідка ОСОБА_17 .

А……Зміст цих джерел зводиться до такого.

І……У протоколі слідчого експерименту зазначено про таке.

1. Цей слідчий експеримент проводився 21 жовтня 2014 року у період часу з 15:00 до 16:05 години на проспекті Центральному /на той час - Леніна/, в районі будинку № 120, слідчим відділу розслідування дорожньо-транспортних пригод СУ УМВС України в Миколаївській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_15 .

2. Цей слідчий експеримент проводився за участі свідка ОСОБА_16 , якому були роз`яснені його права та обов`язки та який був попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та за дачу завідомо неправдивих показань.

3. Цей слідчий експеримент проводився у присутності двох понятих:

- ОСОБА_17 ;

- ОСОБА_18

яким були роз`яснені їх права та обов`язки.

4. Під час проведення слідчого експерименту застосовувався фотоапарат "Lenovo", про що учасники слідчого експерименту були повідомлені.

До того ж, під час проведення слідчого експерименту використовувались рулетка (100 м.) та секундомір.

5. Метою проведення слідчого експерименту визначались

перевірка та уточнення відомостей, отриманих під час допиту свідка ОСОБА_16 ,

6. Перебіг слідчого експерименту у протоколі відображений таким чином.

6.1. Спочатку свідку ОСОБА_16 було запропоновано розповісти про відомі тому обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Той погодився та повідомив таке

"30.09.2014 близько 07:30 год. він знаходився на пр. Леніна /наразі - Центральному/ в районі буд. № 120 та збирався перейти проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу з права на ліво відносно руху транспорту від вул. Дзержинського /наразі - 3 Слобідської/ в напрямку вул. Садової. В цей час на протилежному боці проїзної частини стояв хлопець та жінка з дитиною. Після чого вказаний вище хлопець розпочав рух по проїзній частині, перетинаючи пр. Леніна в межах пішохідного переходу зліва на право відносно напрямку руху транспорту. В цей час в середній смузі проїзної частини зупинився легковий автомобіль перед пішохідним переходом, інші смуги для руху транспортних засобів були вільними. Він також розпочав перетинати проїзну частину проспекту Леніна по пішохідному переходу, а дівчинка з жінкою продовжували стояти на бардюрному камені у лівого краю проїзної частини. Коли він дійшов до середньої смуги проїзної частини і розминувся з хлопцем, який йшов йому на зустріч, то побачив, що в крайній смузі (лівій) рухався автомобіль "ГАЗ", який не знижував швидкість перед пішохідним переходом, в зв`язку з чим він вирішив пропустити його, а потім завершити перетинання проїзної частини. В цей час перед пішохідним переходом в середній смузі стояв легковий автомобіль пропускаючи пішоходів. після чого жінка з дівчиною, які стояли на узбіччі, розпочали перетинати проїзну частину в межах пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху транспорту. Як тільки жінка з дівчиною зробили декілька кроків, автомобіль "ГАЗ" допустив на них наїзд. В момент наїзду на пішоходів він перебував на середній смузі проїзної частини".

6.2. Далі, свідку ОСОБА_16 було запропоновано вказати на місце знаходження легкового автомобіля, який зупинився перед пішохідним переходом та надавав перевагу в русі пішоходам.

Свідок вказав це місце; замірами було встановлено, що цей автомобіль стояв на відстані 1,2 метри від розмітки пішохідного переходу з боковими інтервалами до ліній дорожньої розмітки - по 0,6 метрів з кожного боку.

6.3. "Після чого свідку ОСОБА_16 було запропоновано вказати на місце виходу пішоходів (жінки з дитиною) на проїзну частину"

Свідок вказав це місце; замірами було встановлено, що це місце розташоване на відстані 3,3 метри "від кінця розмітки пішохідного переходу".

6.4. "Після чого свідку ОСОБА_16 було запропоновано вказати на місце знаходження автомобіля "ГАЗ" в момент виходу пішоходів на проїзну частину, а також його місце знаходження. свідок ОСОБА_16 погодився та вказав на дані місця, при замірах було встановлено, що автомобіль "ГАЗ" в момент виходу пішоходів на проїзну частину знаходився на відстані 7,2 м. від лінії руху пішоходів з лівим боковим інтервалом до лівого краю проїзної частини 0,6 м., від переднього лівого колеса та 0,6 м. від заднього лівого колеса. Сам свідок ОСОБА_16 в цей час знаходився на відстані 2,4 м. від правого краю проїзної частини по ходу руху транспорту та на відстані 2,3 м. від кінця розмітки пішохідного переходу".

6.5. Далі, свідку ОСОБА_16 було запропоновано вказати на місце наїзду на пішоходів.

Свідок вказав це місце; замірами було встановлено, що це місце знаходиться на відстані 1,1 м. від лівого краю проїзної частини та на відстані 3,3 м. від кінця розмітки пішохідного переходу.

6.6. "Після цього свідку ОСОБА_16 було запропоновано вказати на темп руху пішоходів (жінки з дитиною) з моменту їх початку руху по проїзній частині до моменту наїзду. свідок ОСОБА_16 погодився. Далі, з метою встановлення темпу руху пішоходів по проїзній частині були проведені експериментальні випробування (статистом долалася відстань з моменту початку руху пішоходів по проїзній частині до моменту наїзду), в ході яких було встановлено темп руху пішоходів 1,1 м. за час 1,6 сек."

7. Далі у протоколі зазначається, що усі учасники слідчого експерименту ознайомлені з протоколом, заяв та зауважень від учасників та понятих не надійшло.

8. Насамкінець, у протоколі містяться підписи свідка ОСОБА_16 , понятих та слідчого, який провів слідчий експеримент.

ІІ……Долучена до протоколу схема являє собою креслення, на якому застосовані графічні позначки, що вказують на призначеність елементів системи "людина-автомобіль-середовище" у їх взаємному зв`язку під час дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

1. Зокрема, на цій схемі позначені:

-проїзна часина проспекту Центрального у місті Миколаєві, смуги руху транспортних засобів по ній, пішохідний перехід та розташовані біля нього дорожні знаки;

-(1) легковий автомобіль, який зупинився перед пішохідним переходом - відповідно до позначок у схемі, він розташовувався у другому ряду руху транспортних засобів на відстані 1,2 метри до пішохідного переходу /по ходу його руху/ та на відстані 0,6 метрів від правої (по ходу його руху) лінії, що розділяє ряди руху транспортних засобів;

-(2) місце знаходження постраждалих перед виходом на проїжджу частину дороги - відповідно до позначок у схемі, воно знаходилось на лівому (відносно руху транспортних засобів) бордюрі, на відстані 3,3 метри від лінії кінця розмітки пішохідного переходу з боку вулиці Садової;

-(3) напрямок руху ОСОБА_16 - відповідно до позначок у схемі, той рухався з права наліво відносно напрямку руху транспортних засобів;

-(4) "положення а/м "ГАЗ 2752 р/н ВЕ [нерозбірливо]29 АА" в момент виходу пішоходів (жінки та дівчинки) на проїзну частину" - відповідно до позначок у схемі, цей автомобіль розташований у третьому ряду руху транспортних засобів на відстані 7,2 метри до місця знаходження постраждалих перед виходом на проїжджу частину (2) /по ходу його руху/ та на відстані 0,6 метрів від лівого краю проїзної частини;

-(5) напрямок руху автомобіля ГАЗ;

-(6) напрямок руху пішоходів (постраждалих) - відповідно до позначок у схемі, ті рухались зліва на право відносно напрямку руху транспортних засобів;

-(7) положення пішохода ОСОБА_16 в момент виходу жінки з дівчиною на проїзну частину - відповідно по позначок у схемі, він знаходився на відстані 2,3 метри від лінії кінця розмітки пішохідного переходу з боку вулиці Садової та на відстані 3,6 метрів від лінії, що розділяє другий та третій ряди руху транспортних засобів;

-(8) місце наїзду на пішоходів - відповідно до позначок у схемі, воно розташоване на відстані 3,3 метри від лінії кінця розмітки пішохідного переходу з боку вулиці Садової та на відстані 1,1 метр від лівого краю проїзної частини дороги.

2. Під схемою містяться підписи свідка ОСОБА_16 , понятих та слідчого, який провів слідчий експеримент.

ІІІ……У долученій до протоколу фото таблиці зафіксовані наочні образи окремих епізодів під час перебігу проведеного слідчого експерименту.

1. Пояснювальний напис під «Зображенням № 1» вказує про те, що на ньому зображене «положення невстановленого легкового автомобіля, який зупинився перед пішохідним переходом, пропускаючи пішоходів»

Зміст зображення полягає у такому.

У другому ряду руху транспортних засобів розташований автомобіль «Ланос» зеленого кольору. Перед цим автомобілем розташована лінія пішохідного переходу з боку вулиці 3 Слобідської, на якій стоїть чоловік, який тримає в руках рулетку.

На узбіччі правого /відносно напрямку руху транспортних засобів/ краю проїзної частини стоїть свідок ОСОБА_19 разом з чоловіком, вдягненим у спортивний костюм; вони звернуті у бік проїзної частини дороги.

2. Пояснювальний напис під «Зображенням № 4» вказує про те, що на ньому зображений епізод, коли «свідок ОСОБА_16 вказує, яким саме чином він рухався по пішохідному переходу».

Зміст зображення полягає у такому.

Свідок ОСОБА_16 стоїть на пішохідному переході, у другій смузі руху транспортних засобів, звернутий обличчям до лівого /відносно напрямку руху транспортних засобів/ краю проїзної частини.

Праворуч від нього стоїть чоловік, який тримає рулетку.

3. Пояснювальний напис під «Зображенням № 5» вказує про те, що на ньому зображений епізод, коли «свідок ОСОБА_16 вказує на місце, де стояли пішоходи (жінка з дитиною на проїзній частині) перед виходом на проїзну частину та відповідно місце знаходження автомобіля ГАЗ в момент їх виходу на проїзну частину».

Зміст зображення полягає у такому.

Свідок ОСОБА_16 стоїть на бордюрі лівого /відносно напрямку руху транспортних засобів/ краю проїзної частини в проекції пішохідного переходу. При цьому він звернутий передньою частиною тіла у бік проїзної частини; обличчям - праворуч - в бік, протилежний напрямку руху транспортних засобів.

Праворуч від нього є вигін бордюру лівого краю проїзної частини вглиб бульварної частини проспекту Центрального, в районі якого розташований автомобіль «Ланос» зеленого кольору.

На проїзній частині, у третій смузі руху транспортних засобів, між пішохідним переходом та автомобілем, стоїть чоловік, який тримає в руках рулетку.

4. Пояснювальний напис під «Зображенням № 6» вказує про те, що на ньому зображений епізод, коли «свідок ОСОБА_16 вказує на місце наїзду на пішоходів»

Зміст зображення полягає у такому.

Свідок ОСОБА_16 стоїть на проїзній частині, у третій смузі руху транспортних засобів, на пішохідному переході в районі другої /від лівого краю проїзної частини/ лінії розмітки пішохідного переходу. При цьому він звернутий передньою частиною тіла у бік правого краю проїзної частини; обличчям - ліворуч - в бік, протилежний напрямку руху транспортних засобів.

Ліворуч від нього стоїть інший чоловік.

5. У «Зображенні № 2» та «Зображенні № 3» зафіксовані наочні образи, що утворювались під час проведення вимірювань протягом перебігу слідчого експерименту.

6. У «Зображенні № 7» зафіксований наочний образ, що утворився під час ознайомлення свідка ОСОБА_16 з протоколом слідчого експерименту.

IV……Стосовно обставин участі у слідчому експерименті свідок ОСОБА_16 вказував таке.

1. 21 жовтня 2014 року він дійсно брав участь у слідчому експерименті, під час якого на місці показував механізм розвитку дорожньо-транспортної пригоди, яку він спостерігав.

При цьому усі викладені ним під час цього слідчого експерименту відомості він підтримує; їх достовірність - підтверджує.

2. Далі зазначив, що під час цього слідчого експерименту використовувався автомобіль "Ланос" зеленого кольору, який зображав спершу - легковий автомобіль, що зупинився перед пішохідним переходом, а потім - автомобіль ГАЗ 2752; при цьому з його /свідка/ слів робились заміри.

3. Свідок також пояснив, що місце, з якого він спостерігав автомобіль ГАЗ 2752, він /свідок/ показував з середини проїжджої частини проспекту Центрального у місті Миколаєві.

4. Стосовно ж подій, епізод яких зафіксований у доданому до протоколу слідчого експерименту "Зображенні № 5" свідок пояснив таке.

4.1. Положення автомобіля ГАЗ 2752 у цьому епізоді слідчого експерименту є зафіксованим шляхом виставляння на місце розташування цього автомобіля автомобілю "Ланос" зеленого кольору.

Цей автомобіль був виставлений з його /свідка/ слів не у момент, що зафіксований на "Зображенні № 5", але - раніше, коли він /свідок/ перебував у другій полосі руху транспортних засобів.

4.2. Сам же він /свідок/ у цей момент стоїть на місці, з якого постраждалі виходили на проїжджу частину.

4.3. З огляду на таке підпис під зображенням, а саме:

"свідок ОСОБА_16 , вказує на місце, де стояли пішоходи (жінка з дитиною на проїзній частині) перед виходом на проїзну частину та відповідно місце знаходження автомобіля ГАЗ в момент їх виходу на проїзну частину"

не є коректною, адже в цей момент місце знаходження автомобіля він не вказував, вказав таке місце раніше.

При цьому при оформленні протоколу на некоректність цього підпису уваги він не звернув, адже не вважав його зміст важливим ані - для результатів слідчого експерименту, ані - для обставин кримінального провадження.

V…...Стосовно обставин проведення слідчого експерименту обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження зазначив таке.

1. Під час досудового розслідування він /обвинувачений/ дізнався про час та місце проведення слідчого експерименту, та у визначений час прибув на місце його проведення. На момент його прибуття на місці проведення слідчого експерименту був слідчий та інші особи.

2. Проте, слідчий відмовився допустити його до участі у слідчій дії, оскільки, за словами обвинуваченого, його /обвинуваченого/ покази слідчого не влаштовували.

3. З огляду на таке місце проведення слідчого експерименту він /обвинувачений/ змушений був покинути.

VІ……Під час судового розгляду кримінального провадження свідок ОСОБА_17 засвідчив про таке.

1. На момент дачі показань у суді він обіймає посаду виконуючого обов`язки помічника командира військової частини з правових питань.

2. Ще зі школи він особисто знає потерпілу ОСОБА_20 , адже мешкає із нею в одному під`їзді.

2.1. З огляду на це, коли відбувся «інцидент» /мати ОСОБА_21 загинула у дорожньо-транспортній пригоді/, він /далі - мовою оригіналу/: «Посчитал необходимым не ставать стороной от беды этого человека, и решил, как бы, помочь ей поддержать её. Она была растеряна абсолютно после такой трагедии», та він /далі - мовою оригіналу/: «скажем так, … просто её, как поддерживал, скажем так, морально поддерживал».

2.2. З огляду на таке, він розмовляв з дружиною обвинуваченого та з самим обвинуваченим із приводу відшкодування тими витрат на поховання загиблої ОСОБА_12 ..

Стосовно цієї розмови зазначив, що ініціаторами зустрічі були обвинувачений та його дружина, спочатку дружина обвинуваченого принесла свої співчуття ОСОБА_21 ; вона та сам обвинувачений обіцяли допомогти, але ці обіцянки завершились нічим.

За словами свідка, він взяв участь у цій зустрічі для підтримки ОСОБА_21 .

2.3. Свідок також підтвердив, що брав участь в огляді автомобіля ГАЗ 2752 на штрафному майданчику з метою проведення експертизи для визначення технічного стану цього автомобіля.

Ці свої дії пояснив «громадянською позицією», а також - тим, що хотів, для самого себе, як для людини /далі - мовою оригіналу/: «который уже участвовал в разбирательстве, чтобы объективно понимать для себя ситуацию»

3. Стосовно своєї участі у слідчому експерименті свідок зазначив, що дійсно брав участь у слідчому експерименті за участі свідка ОСОБА_16 .

3.1. Перш за все зазначив, що цікавився в Ірини перебігом слідства, вона розповідала йому, коли та що відбувається.

Ірина сказала йому про час та місце проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 , та він вирішив піти та подивитись, оскільки участь у такому слідчому експерименті для нього, як для юриста, була цікавою.

3.2. Зазначав, що свою роль, як понятого, вбачав у тому, щоб перевірити, чи відповідає те, що він бачив, тому, що відбувалось в дійсності.

З огляду на таке, під час слідчого експерименту він лише спостерігав за перебігом слідчої дії /а саме - які питання ставив слідчий, яким чином відбувались заміри/ та ніякої активної участі у ній не брав.

3.3. За його сприйняття, зміст слідчого експерименту полягав у тому, що слідчий поступово, поетапно відтворював події того дня - поетапно ставив свідкові питання із приводу перебігу дорожньо-транспортної пригоди, той надавав відповіді; все це супроводжувалось замірами.

3.4. ОСОБА_17 також зазначив, що добре пам`ятає зміст показів свідка ОСОБА_16 на слідчому експерименті.

(а) Так, ОСОБА_16 вказував, що /далі - мовою оригіналу/:

двигался на середину проспекта, в сторону середины проспекта, по «зебре». И, получается, что, как он объяснял, что, получается, его … остановился пропустить автомобиль… остановился слева, в средней полосе. И он. как бы, начал уже двигаться по «зебре» И увидел, как бы, … он начал уже переходить, как он объяснял, ему навстречу пробежал какой-то прохожий, и, как бы, приостановился, и… В силу того. что он увидел, что машина не сбавляет ход, он её как бы пропускал. Но… находился в это время на «зебре». Ну, как бы, не стал продолжать движение по «зебре»

(б) До того ж, ОСОБА_16 вказував, що /далі - мовою оригіналу/:

свидетель говорил, что находился на центре пешеходного перехода; увидел, что машина не сбавляет ход, и просто не стал дальше продолжать движение, и, как он объяснял, навстречу ему стояли на бордюре потерпевшая с девочкой. И начали, как бы,… Он остановился, как он объяснял - машина не сбавляла ход, и произошло столкновение.

А он увидел, что машина не сбавляет ход, и не стал дальше продолжать движение.

3.5. ОСОБА_17 також вказував, що звернув увагу на те, що, коли слідчий ставив запитання свідкові ОСОБА_16 , свідок перед відповідями /далі - мовою оригіналу/:

Он поднимал голову, оценивал, даже - сам себя поправлял, смещался, смотрел, делал паузу - после чего давал утвердительные, уверенные ответы

3.6. Особливо ОСОБА_17 відзначив, що під час слідчого експерименту здійснювалось визначення темпу руху постраждалих та вимірювали величину відстані від свідка, який стояв у другому ряду руху транспортних засобів, до бордюру.

3.7. Свідок також зазначав, що під час слідчого експерименту з`ясовувались головним чином величини відстаней; ці величини вимірялись за допомогою рулетки.

Він зауважив, що такого не було, щоб ОСОБА_16 ставав на певне місце та казав, що щось було саме тут; він лише вказував приблизну відстань до відповідного об`єкту, після чого викладали рулетку на вказану ним відстань. При цьому не було такого, щоб ОСОБА_16 ставав на конкретне місце, та тягнули рулетку до нього, він лише корегував - тягнути рулетку дальше, ближче, в бік тощо.

При цьому об`єкти імітувала людина, яка тримала кінець рулетки.

Що ж стосується автомобіля «Ланос» зеленого кольору, то цей автомобіль стояв на місці проведення слідчого експерименту завжди.

3.8. Стосовно того, яким чином під час слідчого експерименту було визначене місце, у якому перебував автомобіль ГАЗ 2752, ОСОБА_17 зазначив таке /далі - мовою оригіналу/.

(а) Не було такого, щоб свідок ОСОБА_16 підійшов до конкретного місця та сказав, що у цьому місці був автомобіль ГАЗ 2752.

Слідчий питав ОСОБА_16 про відстані; той сказав - приблизно було так - та вказав приблизну відстань, на таку відстань викладали рулетку.

(б) Відстань до автомобіля ГАЗ 2752 ОСОБА_16 вказував, стоячи на середині проспекту Центрального.

(в) Вказуючи відстані, ОСОБА_16 постійно переміщувався на місці події, можливо, вказуючи відстань до автомобіля ГАЗ 2752, у певний момент він розташовувався так, як зафіксовано на «Зображенні № 5».

(г) Під час вказівки на це місце автомобіль ГАЗ 2752 імітувала людина, яка тримала у руці рулетку.

Ця людина відходила за вказівкою свідка.

Та у момент, коли ця людина стояла, її було видно за автомобілем, що стояв у другій полосі руху.

3.9. ОСОБА_17 також зазначив, що ознайомився з протоколом слідчого експерименту та підписав його, переконавшись у тому, що він відповідає дійсності.

3.10. Він також зазначив, що перед початком проведення слідчого експерименту ОСОБА_5 був у місці його проведення, але потім участі у слідчому експерименті не брав та місце його /слідчого експерименту/ покинув.

Б......Оцінюючи ці докази, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

І......Порядок проведення слідчого експерименту є врегульованим таким чином.

1. Відповідно до статті 240 Кримінального Процесуального Кодексу України

З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань /частина 1/

За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу /частина 2/.

До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник /частина 3/.

…

Про проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол згідно з вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту /частина 6/.

2. Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду Верховного Суду у своїй Постанові від 14 вересня 2020 року у справі № 740/3597/17, окрім процитованих вище, зробила й такі висновки про застосування норм права

"Приписи ч. 4 ст. 95 КПК про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом слідчого експерименту.

Заперечення обвинуваченим у судовому засіданні відомостей, які слідчий, прокурор перевіряв або уточнював за його участю під час слідчого експерименту, не може автоматично свідчити про недопустимість як доказу протоколу слідчого експерименту.

Легітимна мета слідчого експерименту за участю підозрюваного, обвинуваченого досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч. 4 ст. 95 КПК."

У цій же Постанові Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду Верховного Суду також зауважила, що

Метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь підозрюваного у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК є документом.

3. Відповідно до приписів частини 7 статті 223 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI, що була чинною на час здійснення цього кримінального провадження/

Слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для ... слідчого експерименту ... . Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії...

/абзац 1/

...

Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження.

/абзац 3/

Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

/абзац 4/

ІІ......Під час оцінки цих доказів суд враховує також процитовані вище приписи частини 1 статті 95, статті 352 Кримінального Процесуального Кодексу України.

В......Під час оцінки цих доказів суд враховує також наведені вище дороговкази теорії криміналістики.

Суд нагадує, що з теорії криміналістики відомо, що під час здійснення досудового розслідування особа передає інформацію, яка надходить до неї в момент сприйняття тих або інших явищ або предметів, запам`ятовується і потім під час відповідних слідчих (процесуальних) дій відтворюється.

Г......З огляду на ці приписи діючого законодавства, настанови судової практики та криміналістики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає наступне.

Стосовно показів свідка ОСОБА_17 .

1. Цей свідок допитувався у встановленому законом порядку.

Так, у відповідності до згаданих вище приписів діючого законодавства цей свідок допитувався безпосередньо під час судового розгляду.

При цьому перед допитом він був попередженим про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих свідчень та за відмову від дачі свідчень та склав присягу.

2. Суд також відзначає, що під час допиту цього свідка сторони мали можливість поставити запитання до нього та внаслідок такого пересвідчитись у надійності та достовірності відповідних показів.

3. Суд також відзначає, що ознак того, що під час дачі показань свідок ОСОБА_17 не був щирим, під час його допиту виявлено не було.

Навпаки, цей свідок, прогнозовано маючи юридичну освіту та, внаслідок такого, маючи уяву про значення та ймовірні наслідки його показів, правдиво повідомив про свої стосунки з потерпілою ОСОБА_22 ; про спонуки, що призвели до його участі у цьому кримінальному провадженні, зокрема - у слідчому експерименті, результати якого аналізуються, а також - про причини та форми його подальшої участі у досудовому розслідуванні.

Також цей свідок правдиво повідомив й про обставини участі/не участі ОСОБА_5 у проведеному слідчому експерименті

При цьому суд відзначає, що ОСОБА_17 під час надання показів поводився впевнено, на запитання відповідав повно та докладно, відомі йому обставини не приховував та приховувати не намагався.

4. Суд також відзначає, що покази цього свідка є логічними та відомості, що містяться у них, дозволяють уявити цілісну картину подій, свідком яких був ОСОБА_17 , у якій кожна природно випливає з попередньої та з необхідністю тягне настання послідуючої.

Наведене у сукупності дозволяє використовувати покази цього свідка під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Стосовно результатів слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 .

1. Оцінюючи результати слідчого експерименту, проведеного за участі свідка ОСОБА_16 , суд враховує, що правовідносини, що розглядались Об`єднаною Палатою Касаційного Кримінального Суду Верховного Суду під час розгляду справи № 740/3597/17 та ті, що виникли в зв`язку з дослідженням цього доказу:

- мають спільний суб`єкт - слідчого органу досудового розслідування;

- виникають із приводу тотожного об`єкту, а саме - відносин, що виникають в зв`язку із збиранням органами досудового розслідування доказів у кримінальному провадженні, шляхом проведення слідчих дій, зокрема - шляхом проведення слідчого експерименту;

- виникають із приводу тотожного предмету - слідчого експерименту;

- регулюються одними нормами права - нормами статей 95 та 240 Кримінального Процесуального Кодексу України.

Єдиною відмінністю ж між цими правовідносинами є статус учасника слідчого експерименту - в межах справи, що розглядалась Об`єднаною палатою, таким учасником був обвинувачений, а в межах цієї справи - ним є свідок.

Проте, висновки Об`єднаної Палати Касаційного Кримінального Суду Верховного Суду у справі № 740/3597/17 стосуються не особливостей залучення певних учасників кримінального провадження до тих чи інших слідчих дій (зокрема - до проведення слідчого експерименту), але - змісту відповідної слідчої дії та значення її результатів для судового розгляду кримінального провадження.

Отже, відносини, що розглядались у справі № 740/3597/17 та ті, що виникли в зв`язку з дослідженням в межах цього кримінального провадження протоколу слідчого експерименту від 21 жовтня 2014 року, є подібними.

Таке означає, що висновки щодо застосування норм права, викладені у Постанові Верховного Суду у справі № 740/3597/17, підлягають застосуванню під час оцінки цього доказу.

2. З огляду на дороговкази, що запроваджені Верховний Судом у Постанові у справі № 740/3597/17, суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

2.1. Метою проведення слідчого експерименту визначались перевірка та уточнення відомостей, отриманих від свідка ОСОБА_23 ..

З огляду на таке суд відзначає, що такі відомості виступали своєрідними "вихідними даними", на підставі яких проводився слідчий експерименті.

2.2. Далі, складовою процедури проведеного слідчого експерименту було отримання відомостей від свідка ОСОБА_23 ..

Стосовно цієї обставини суд відзначає, що ця особа була залученою до проведення слідчого експерименту відповідно до вимог статті 240 Кримінального Процесуального Кодексу України із дотриманням правової процедури, що має бути застосованою до свідка.

Так, цьому свідкові були роз`яснені його процесуальні права та він був попередженим про кримінальну відповідальність, зокрема, за дачу заздалегідь неправдивих показів.

2.3. Результатом проведеного слідчого експерименту визначались відомості про просторові та часові значення елементів системи "людина-автомобіль-середовище" у їх взаємному зв`язку під час дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Іншими словами, під час проведення слідчого експерименту слідчий намагався визначити величини відстаней та часових проміжків, що впливають на оцінку обставин цієї дорожньо-транспортної пригоди.

3. Далі, з огляду на ці ж дороговкази, суд відзначає, що в цьому випадку правова процедура проведення слідчого експерименту була порушена.

3.1. Так, дійсно, під час проведення слідчого експерименту свідок не тільки надавав певні відомості, але й вчиняв дії з метою уточнення відомостей, які мають значення для цього кримінального провадження.

Зокрема, за участі свідка із застосуванням певних засобів імітації були відтворені певні епізоди розвитку дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду цього кримінального провадження.

3.2. В той же час, одним з понятих, що були залученими до участі у цьому слідчому експерименті, бук ОСОБА_17 ..

При цьому його покази у суді доводять, що він брав участь у цьому кримінальному провадженні з метою "надання підтримки" потерпілій ОСОБА_24 , в зв`язку із чим - під час здійснення цього кримінального провадження вочевидь був зацікавленим у його результатах.

Відповідно ж до процитованих вище приписів абзацу 3 частини 7 статті 223 Кримінального Процесуального Кодексу України він не міг бути понятим під час проведення слідчого експерименту.

3.3. Інші дві незаінтересовані особи, всупереч приписів частини 7 статті 223 Кримінального Процесуального Кодексу України залученими до проведення цього слідчого експерименту, як поняті, не були.

4. Вирішуючи питання про вплив цього порушення правової процедури на результати проведеного слідчого експерименту, суд відзначає таке.

4.1. Системний аналіз норм кримінального процесуального законодавства призводить до висновку про те, що процесуальна роль понятих полягає ні в чому іншому, як у забезпеченні громадського контролю та підтвердженні факту, змісту та результатів процесуальної дії, дійсності матеріальних об`єктів, цілісності зібраних та упакованих речових доказів з метою використання цих даних у доказуванні, зокрема - під час судового розгляду кримінальної справи.

За такого головним призначенням участі понятих у проведенні слідчих (розшукових) дій на досудовому розслідуванні є створенні необхідних умов для найбільш об`єктивного й правильного проведення цих дій і є важливою правовою гарантією забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу, а також - забезпечення достовірності результатів проведеної слідчої дії.

4.2. З огляду на ці обставини суд відзначає, що внаслідок фактичної відсутності двох незацікавлених осіб під час проведення слідчого експерименту підстави вважати його результати об`єктивними та правильними є відсутніми.

Так, відсутність незаінтересованих спостерігачів позбавляє представників правоохоронних органів необхідності діяти з максимальною ретельністю та дбайливістю, яка є необхідною для повного встановлення обставин, що мають значення для справи, зокрема - для надійного визначення просторових та часових значень елементів системи "людина-автомобіль-середовище" у їх взаємному зв`язку під час дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

4.3. Актуальність тези про відсутність в працівників правоохоронних органів належної ретельності та дбайливості під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 підтверджується, крім іншого, таким.

(а) З показів свідка ОСОБА_17 під час судового розгляду кримінального провадження вбачається, що місце знаходження певних об`єктів /зокрема - автомобіля ГАЗ 2752/ на відповідних етапах розвитку дорожньо-транспортної пригоди свідок визначав, виходячи з місця знаходження людини з рулеткою.

Але такий метод вочевидь не може призвести до отримання достовірних результатів, адже силует людини вочевидь не відповідає силуету автомобіля ГАЗ 2752, через що вигляд місцевості в момент дорожньо-транспортної пригоди, що зберігся у пам`яті свідка, вочевидь не відповідає тому, що спостерігався під час слідчого експерименту.

(б) Та цієї обставини не може виправити й використання в якості імітаційного засобу автомобіля "Ланос", адже розміри та силует цього автомобіля також істотно відрізняється від розмірів та силуету автомобіля ГАЗ 2752.

(в) При цьому показовим є те, що, як доводять матеріали кримінального провадження, на момент проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 автомобіль ГАЗ 2752 був в розпорядженні органів досудового розслідування.

5. З огляду на наведені обставини суд відзначає, що використання ж недостовірних відомостей під час доказування порушує права сторін на справедливе здійснення кримінального провадження.

Додатково про порушення прав обвинуваченого під час проведення слідчого експерименту свідчить й та обставина, що обставини його прибуття у місце його проведення не знайшла свого відображення у складених за наслідками слідчого експерименту процесуальних документах, хоча результати слідчого експерименту безпосередньо впливали та фактично вплинули на його статус у цьому кримінальному провадженні.

Наведене у сукупності доводить, що відомості, отримані внаслідок проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 , а також - інші результати цієї слідчої дії, як отримані всупереч встановленого порядку, не мають передбаченої у статті 86 Кримінального Процесуального Кодексу України ознаки допустимості.

Стосовно використання результатів слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Як доведено вище, результатами цього слідчого експерименту є ніщо інше, як відомості про просторові та часові значення елементів системи "людина-автомобіль-середовище" у їх взаємному зв`язку під час дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

При цьому, як доведено вище, ці результати не мають властивості достовірності.

Отже, величини відстаней та часових проміжків, що були визначені внаслідок цього слідчого експерименту, як недопустимі докази, не можуть використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Результати оглядів місця події

А……На підтвердження обставин, що підлягають встановленню в межах цього кримінального провадження, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали результати огляду місця події 30 вересня 2014 року.

Джерелами відомостей про такі результати є:

протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30 вересня 2014 року;

додаток до цього протоколу - схема механізму розвитку дорожньо-транспортної пригоди;

додаток до цього протоколу - фототаблиця.

І……Зміст цих джерел доказів зводиться до такого.

1. У протоколі огляду місця дорожньо-транспортної події зазначається таке.

1.1. Огляд, про який йдеться в протоколі, проводився 30 вересня 2014 року в період часу з 08 год. 00 хв. до 08 год. 45 хв. слідчим слідчого відділу Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_25 за участі інспектора СОМ ДДП ВДАЇ міста Миколаєва в присутності двох понятих та учасника дорожньо-транспортної пригоди - ОСОБА_5 .

1.2. У протоколі також зазначається, що: "Перед початком огляду всім учасникам роз`яснено їхнє право бути присутніми при усіх діях, які проводяться в процесі огляду, робити зауваження, що підлягають занесенню до протоколу. Особам, які беруть участь у проведенні огляду, також роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 66 КПК України про їх обов`язок не розголошувати відомості щодо проведеної процесуальної дії, а також про застосування технічних засобів фіксації, умови та порядок їх використання: фотоапарат "I phone 4"".

1.3. Далі у протоколі зазначається таке:

-огляд проводився при погодних умовах: ясно; без опадів;

-напрямок проведення огляду: від вул. 2-га Слобідська по пр. Леніна /наразі - Центральному/ в напрямку вул. Садова;

-вид пригоди: наїзд на пішохода;

-оглядом встановлено:

2)місце ДТП розташоване: м. Миколаїв, пр. Леніна, від вул. 2-га Слобідська в напрямку вул. Садова;

3)елементи вулиці, дороги: нерегульований пішохідний перехід;

4)проїзна частина: горизонтальна ділянка;

5)вид покриття: середньозернистий асфальтобетон;

6)стан покриття: сухе, чисте:

7)дорожнє покриття загальною шириною 9,1м, призначене для руху в одному напрямку; число смуг для руху - 3

8)на проїзній частині нанесені смуги горизонтальної розмітки білого кольору - приривчаста лінія № 1.5;

9)до проїзної частини примикають

1)праворуч: бордюрний камінь 0,2,

2)ліворуч: бордюрний камінь 0,2;

10)далі за тротуаром розташовані

1)праворуч будівля міського сільського типа;

2)ліворуч узбіччя;

11)спосіб регулювання руху на ділянці дороги: не регулюється;

12)місце події знаходиться в зоні дії дорожніх знаків, встановлених в напрямку проведення огляду: 5.35.1 15.35.2;

13)умови освітлення на даній ділянці шляху: світле, природне;

14)видимість конкретної перешкоди: не встановлювалась;

15)розташування транспортних засобів на місці пригоди: автомобіль ГАЗ 2752 р.н. НОМЕР_1

1)відносно меж проїзної частини - 0,8м від передньої і задньої пер. лівої сторони автомобіля до лівого краю проїзної частини,

2)відносно нерухомих орієнтирів - 34,5м від дорожнього знаку 5.35.1;

16)локалізація пошкоджень транспортних засобів автомобіль ГАЗ 2752 р.н. НОМЕР_1 , має зовнішні пошкодження: деформація бамперу, кришки капоту, решітки радіатора, розбите лобове скло:

17)наявність слідів та інших речових доказів на транспортному засобі: відсутні;

18)кількість осей та коліс: 2х4;

19)характеристики шин транспортного засобу, їх стан, характер пошкодження: шини на всіх колесах maxis 215/65R16, на шині переднього правого колеса малюнок протектора відсутній, на всіх інших шинах - звичайний;

20)інформація про вантаж Т3: відсутній;

21)сліди гальмування №7, №6, №5, одинарні, прямолінійні, суцільні, змазані належать автомобілю ГАЗ 2752 р.н. НОМЕР_1 , залишені переднім лівим колесом, слід № 7 залишений на проїзній частині, сліди № 5, №6 залишені на бордюрі, довжина сліду № 7 - 3,5 м, ширина 0,15 м, слід № 6 - довжина 0,3 м, ширина 0,1 м, слід № 5 довжина 1,2 м, ширина 0,1м:

22)наявність фрагментів одежі, слідів, схожих на кров, мозкової речовини, слідів волочіння: пляма невизначеної форми, розташована на проїзній частині на відстані 0,4м від лівого краю проїзної частини бордюрного каменя та 1,2м до початку місця розташування розсипу книг.

1.4. У протоколі також зазначається, що з місця дорожньо-транспортної пригоди був вилучений автомобіль ГАЗ 2752 та два пластмасових уламки й двірник з нього.

1.5. У протоколі містяться позначки про надання учасникам огляду висловити свої заяви або зауваження; при цьому ані - заяв, ані - зауважень - від учасників огляду не надійшло.

1.6. У протоколі містяться підписи слідчого, понятих та ОСОБА_5 .

2. Долучена до протоколу схема являє собою креслення, на якому застосовані графічні позначки, що вказують на взаємне розташування слідів на місці дорожньо-транспортної пригоди.

2.1. Зокрема, на цій схемі позначені:

-проїзна часина проспекту Центрального у місті Миколаєві, смуги руху транспортних засобів по ній, пішохідний перехід та розташовані біля нього дорожні знаки;

-(1) місце розташування автомобіля ГАЗ 2752 після дорожньо-транспортної пригоди;

-(2) напрямок руху транспортних засобів;

-(3) місце зіткнення транспортного засобу на пішохода.

-(4) напрямок руху пішоходів;

-(5) нашарування на бордюрі резини транспортного засобу;

-(6) нашарування на бордюрі резини транспортного засобу;

-(7) гальмівний шлях транспортного засобу;

-(8) підручники

-(9) дорожня розмітка 1.14.2

-(10) плями бурого кольору;

-(11) склоочисник транспортного засобу;

-(12) слід гальмування;

-(13) пластикові накладинки.

2.2. На схемі також містяться позначки про величини відстаней між згаданими об`єктами та згаданими об`єктами та елементами місцевості.

2.3. Під схемою містяться підписи слідчого, понятих та ОСОБА_5 .

3. У долученій до протоколу фото таблиці зафіксовані наочні образи, що спостерігались під час огляду місця події.

3.1. Так, у зображеннях №№ 1 та 2 зафіксовані наочні образи загального вигляду місця дорожньо-транспортної пригоди.

3.2. У зображеннях №№ 3 та 4 зафіксовані наочні образи автомобіля ГАЗ 2752 після дорожньо-транспортної пригоди.

3.3. У зображеннях №№ 5, 6, 7 та 8 зафіксовані наочні образи "слідової інформації", яка залишилась на місці дорожньо-транспортної пригоди.

3.4. Принагідно суд відзначає, що у цих наочних образах зафіксовано, що на момент огляду вздовж лівого /відносно напрямку руху транспортних засобів/ узбіччя проїзної частини в місці наїзду висаджений ряд дерев /тополів/.

ІІ……Оцінюючи докази, отримані внаслідок огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Відповідно до статті 237 Кримінального Процесуального Кодексу України

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, … речей

/частина 1/.

…

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів.

/частина 3/

Особи, у присутності яких здійснюється огляд, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу огляду.

/частина 4/

...

При огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування …, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця …

/частина 7/

2. Верховний Суд у своїй практиці розтлумачував зміст правових норм, що регулюють проведення огляду, неодноразово.

2.1. Так, у постанові від 07 червня 2018 року у справі № 740/5066/15-к Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати зробив такі висновки про застосування норм права:

За змістом статей 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК, а також відповідальність, встановлена законом. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Без наявності такої інформації проведення огляду місця події не допускається.

2.2. Частково уточнюючи цей висновок, у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 518/203/17 Верховний суд колегією суддів Другої судової палати зазначив таке:

огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи злочинця та мотивів скоєння злочину.

ІІІ……Повертаючись до обставин цього кримінального провадження суд, спираючись на наведені приписи діючого законодавства та настанови судової практики, відзначає таке.

1. В цьому випадку на момент огляду місця події органи досудового розслідування мали відомості про те, що в оглядуваному місці був вчинений наїзд на пішоходів, внаслідок чого сталась смерть одного з них.

Та таке є переконливою ознакою того, що у цьому місці був вчинений злочин

Отже, огляд місця наїзду був проведений за наявності до того передбачених законом підстав.

2. Далі, слід відзначити, що огляд цього місця був проведений у встановленому законом порядку, а саме - компетентною особою; про результати такого огляду у встановленому законом порядку був складений протокол.

3. Особливої уваги заслуговує той факт, що в огляді місця події брали участь поняті.

В зв`язку з цією обставиною суд нагадує, що головним призначенням участі понятих у проведенні слідчих (розшукових) дій на досудовому розслідуванні є створення необхідних умов для найбільш об`єктивного й правильного проведення цих дій і є важливою правовою гарантією забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу, а також - забезпечення достовірності результатів проведеної слідчої дії.

Отже, огляд місця наїзду був проведений у спосіб, що забезпечує об`єктивність та достовірність його результатів.

4. Слід також відзначити, що результати такого огляду були закріплені у встановленій законом формі.

Так, відомості про характер слідів, виявлених на місці наїзду, були у в цілому належним чином відображені у протоколі, а відомості про місце їх розташування - зафіксованими на схемі та у фототаблиці.

5. Неможливо заперечити, що огляд місця наїзду був проведений до внесення до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань відомостей про вчинення відповідного злочину.

Проте, обставини проведення цього огляду доводять його невідкладність. Так, відкладання у проведенні огляді в цьому випадку могло потягнути за собою спотворення обстановки на місці затримання (яке є проїзною частиною головної вулиці міста та якою постійно рухається значна кількість транспортних засобів).

Та за таких обставин сам по собі факт проведення огляду до внесення відомостей до Єдиного Реєстру Досудових Розслідувань узгоджується із вимогами статті 214 Кримінального Процесуального Кодексу України та не здатен поставити під сумнів законність проведення огляду.

Наведене у сукупності доводить, що результати огляду місця наїзду на пішоходів є належними, допустимими та достовірними доказами, з огляду на що можуть використовуватись під час доказування у цьому кримінальному провадженні.

Б……Під час судового розгляду - 07 грудня 2018 року - місце наїзду автомобіля ГАЗ 2752 на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 додатково оглядалось судом в порядку статті 361 Кримінального Процесуального Кодексу України під час судового розгляду кримінального провадження.

Отримані судом під час цього огляду зафіксовані у:

-протоколі огляду місця події від 07 грудня 2018 року;

-додатку 1 до цього протоколі - опису місця події;

-додатку 2 до цього протоколу - плані-схемі

Зміст отриманих судом відомостей зводиться до такого.

1. В місці наїзду рух транспортних засобів здійснюється в одному напрямку - від вулиці 3-ої Слобідської /на момент дорожньо-транспортної пригоди - Дзержинського/ в бік вулиці Садової.

Узбіччям проїжджої частини з правого /по ходу руху транспортних засобів/ боку утворене пішохідною частиною проспекту Центрального /на момент дорожньо-транспортної пригоди - Леніна/.

Узбіччям проїжджої частини з лівого /по ходу руху транспортних засобів/ боку утворене бульварною частиною проспекту Центрального.

Рух транспортну на цій ділянці організований в три ряди.

2. На ділянці дороги розташований пішохідний перехід, позначений інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 додатку 1 до затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2011 року /з послідуючими змінами/ (надалі - ПДР) та дорожньою розміткою 1.14.2 додатку 2 до ПДР.

Ширина ділянки проїжджої частини, позначеної дорожньою розміткою 1.14.2 додатку 2 до ПДР, на момент огляду становить 3,6 метрів.

3. З боку бульварної частини до цього пішохідного переходу прилягає доріжка шириною 4 метри.

4. На перетині правого по ходу руху з боку бульварної частини в бік пішохідної частини краю дорожньою розміткою 1.14.2 додатку 2 до ПДР та бордюру, що відмежовує проїжджу частину від бульварної частини розташована точка, умовно позначена, як "А".

4.1. На відстані 0,9 метрів від точки "А" вздовж лінії проїжджої частини в бік вулиці 3 Слобідської розташований пеньок, умовно позначений, як "Пеньок № 1", який у горизонтальному розрізі являє собою фігуру неправильної форми, подібну до круга.

Умовний центр цього круга знаходиться на відстані ? 1,15 метри від точки "А" вздовж лінії проїжджої частини в бік вулиці 3 Слобідської та на відстані ? 1,1 метри від бордюру, що відмежовує проїжджу частину від бульварної частини.

Діаметр кола становить ? 0,5 метри.

4.2. Далі, на відстані 4,6 метрів від точки "А" вздовж лінії проїжджої частини в бік вулиці 3 Слобідської розташований пеньок, умовно позначений, як "Пеньок № 2", який у горизонтальному розрізі являє собою фігуру неправильної форми, подібну до круга.

Умовний центр цього круга знаходиться на відстані ? 4,85 метри від точки "А" вздовж лінії проїжджої частини в бік вулиці 3 Слобідської та на відстані ? 1,0 метри від бордюру, що відмежовує проїжджу частину від бульварної частини.

Діаметр кола становить ? 0,5 метри.

4.3. Далі, на відстані 9,6 метрів від точки "А" вздовж лінії проїжджої частини в бік вулиці 3 Слобідської розташований пеньок, умовно позначений, як "Пеньок № 3", який у горизонтальному розрізі являє собою фігуру неправильної форми, подібну до круга.

Умовний центр цього круга знаходиться на відстані ? 9,82 метри від точки "А" вздовж лінії проїжджої частини в бік вулиці 3 Слобідської та на відстані ? 1,05 метри від лінії бордюру, що відмежовує проїжджу частину від бульварної частини.

Діаметр кола становить ? 0,45 метри.

4.4. Далі, на відстані 14,6 метрів від точки "А" вздовж лінії проїжджої частини в бік вулиці 3 Слобідської розташований пеньок, який позначений, як "Пеньок № 4", який у горизонтальному розрізі являє собою фігуру неправильної форми, подібну до круга.

Умовний центр цього круга знаходиться на відстані ? 14,85 метри від точки "А" вздовж лінії проїжджої частини в бік вулиці 3 Слобідської та на відстані ? 0,85 метри від бордюру, що відмежовує проїжджу частину від бульварної частини.

Діаметр кола становить ? 0,5 метри.

4.5. Далі, на відстані 19,25 метрів від точки "А" вздовж лінії проїжджої частини в бік вулиці 3 Слобідської розташоване дерево, яке позначене, як "Дерево № 1" товщиною ? (19,8 - 19,25) = 0,55 метрів.

Край дерева знаходиться на відстані ? 0,71 метри від бордюру, що відмежовує проїжджу частину від бульварної частини.

4.6. Далі, на відстані 24,05 метрів від точки "А" вздовж лінії проїжджої частини в бік вулиці 3 Слобідської розташоване дерево, яке позначене, як "Дерево № 2" товщиною ? (24,45 - 24,05) = 0,4 метри.

Край дерева знаходиться на відстані ? 0,75 метри від бордюру, що відмежовує проїжджу частину від бульварної частини.

4.7. Далі, на відстані 4,65 метрів від точки "А" вздовж лінії проїжджої частини в бік вулиці Садової розташований дорожній знак 5.35.2 додатку 1 до ПДР.

Дорожній знак 5.35.1 додатку 1 до ПДР розташований на відстані 1,95 метри вздовж лінії проїжджої частини в бік вулиці 3 Слобідської від перетину правого по ходу руху з боку бульварної частини в бік пішохідної частини краю дорожньою розміткою 1.14.2 додатку 2 до ПДР та бордюру, що відмежовує проїжджу частину від пішохідної частини.

5. Принагідно суд зауважує, що відомості наочних образів, що містяться у фототаблиці - додатку до протоколу огляду місця події від 30 вересня 2014 року доводять, та сторони підтверджують ту обставину, що в місці виявлених під час огляду 07 грудня 2018 року пеньків в момент дорожньо-транспортної пригоди розташовувались дерева /тополі/.

Результати огляду автомобіля ГАЗ 2752

На підтвердження обставин, що підлягають встановленню в межах цього кримінального провадження, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали результати огляду автомобіля ГАЗ 2752 30 жовтня 2014 року.

Джерелами відомостей про такі результати є:

-документ під назвою "Протокол огляду місця події";

-додаток до цього протоколу - фото таблиця.

І……Зміст цих джерел доказів зводиться до такого.

1. У документі під назвою «Протокол огляду місця події» зазначається таке.

1.1. Огляд, про який йдеться в протоколі, проводився 30 жовтня 2014 року в період часу з 15 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. слідчим відділу розслідування ДТП Слідчого Управління УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_15 в присутності двох понятих.

1.2. У протоколі також зазначається, що: "Перед початком огляду зазначеним вище особам роз`яснено їхнє право бути присутніми при усіх діях, які проводяться в процесі огляду, робити зауваження, що підлягають занесенню до протоколу. Особам, які беруть участь у проведенні огляду, також роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 66 КПК України про їх обов`язок не розголошувати відомості щодо проведеної процесуальної дії, а також про застосування технічних засобів фіксації, умови та порядок їх використання: фотоапарат "Lenovo"".

1.3. Далі у протоколі зазначається, що:

-місцем проведення огляду являється майданчик тимчасового утримання автотранспорту міста Миколаєва;

-об`єктом огляду являється автомобіль ГАЗ 2752

1.4. У протоколі відзначається:

«При огляді автомобіля на ньому виявлено, що сліди та пошкодження автомобіля розташовані в передні частині кузову. При подальшому огляді автомобілю було встановлено, що ветрове скло має тріщини, ліва частина переднього бамперу зірвана з кріплень, декоративна решітка радіатору відсутня, капот в середній частині має об`ємну вм`ятину без чітких країв, що починається на відстані 20 см. від передньої кромки, на ділянці шириною біля 1 м., в лівій частині капоту знаходиться потертість пилового шару на відстані 30 см. від лівого краю шириною 5 см., передня кромка капоту має вм`ятину округлої форми шириною 15 см. на відстані 60 см. від лівого краю, посередині капоту знаходиться дугоподібне нашарування чорного кольору довжиною 11 см. на відстані 20 см. від передньої кромки»

Також відзначається, що

«На автомобілі встановлені шини… висота малюнків протектора шин: задні колеса 4,0 мм.. ліве переднє 0 - 1,9 мм., праве переднє - 0 - 1,0 мм.»

1.5. У протоколі містяться позначки про надання учасникам огляду можливості висловити свої заяви або зауваження; при цьому ані - заяв, ані - зауважень - від учасників огляду не надійшло.

1.6. У протоколі містяться підписи слідчого та понятих

2. У доданій до протоколу фото таблиці зафіксовані наочні образи, що спостерігались під час дослідження автомобіля ГАЗ 2752, зокрема - виявлених на кузові цього автомобіля тілесних ушкоджень.

ІІ……Оцінюючи відомості, отримані під час цієї слідчої дії, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Перш за все, суд враховує процитовані вище приписи статті 237 Кримінального Процесуального Кодексу України та відповідні їй настанови судової практики.

2. Далі суд враховує, що Верховний Суд у своїй практиці сформулював висновок про застосування норм права, відповідно до якого

"Оцінюючи обставини провадження, які можуть мати значення для встановлення процесуальних порушень і їх впливу на допустимість доказів та, відповідно, на справедливість провадження в цілому, Суд має зважати на дійсні обставини, а не лише на формальні ознаки документів, в яких вони зафіксовані. Характеристика тієї чи іншої дії стороною не є обов`язковою для суду, який визначає правову природу процесуальної дії на підставі її суттєвих ознак. Керуючись таким підходом, Суд неодноразово визнавав, що дія, визначена стороною обвинувачення, наприклад, як огляд місця події, насправді була обшуком, а негласна слідча (розшукова) дія мала правові характеристики допиту особи"

/див., окрім іншого, пункт 15 Постанови від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к/.

3. Враховує суд також приписи статті 233 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року/, відповідно до яких:

Ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

/частина 1/

…Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

/частина 2/

ІІІ……Повертаючись до обставин цього кримінального провадження суд, спираючись на наведені приписи діючого законодавства та настанови судової практики, відзначає таке.

1. В цьому випадку за наслідками фактично проведеної слідчої дії органи досудового розслідування склали документ, з якого вбачається, що слідчу дію, результати якої зафіксовані у цьому протоколі, органи досудового розслідування охарактеризували, як огляд «місця події».

Проте, в дійсності про огляд будь-якого «місця» у документах, складених за результатами проведення слідчої дії, не йдеться взагалі; ці документи доводять, що в дійсності органами досудового розслідування був здійснений огляд автомобіля ГАЗ 2752.

З огляду на таке суд, керуючись дороговказами, що містяться, зокрема, у процитованому вище пункті 15 Постанови Верховного Суду від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к, під час ухвалення цього вироку виходе з того, що слідча дія, результати якої аналізуються, була нічим іншим, як оглядом предмету

2. Далі суд відзначає, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що під час слідчої дії, результати якої аналізуються, фактично здійснювалось проникнення в автомобіль ГАЗ 2752; навпаки, складені під час цієї слідчої дії документи доводять, що її змістом був лише зовнішній огляд цього автомобіля..

Отже, обмеження, що передбачені нормою процитованої вище статті 233 Кримінального Процесуального Кодексу України, до слідчої дії, результати якої аналізуються, не застосовуються.

3. Далі, слід відзначити, що огляд предмету - автомобіль ГАЗ 2752 - був проведений у встановленому законом порядку, а саме - компетентною особою; про результати такого огляду у встановленому законом порядку був складений протокол.

4. Особливої уваги заслуговує той факт, що в огляді предмету брали участь поняті.

В зв`язку з цією обставиною суд нагадує, що головним призначенням участі понятих у проведенні слідчих (розшукових) дій на досудовому розслідуванні є створення необхідних умов для найбільш об`єктивного й правильного проведення цих дій і є важливою правовою гарантією забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу, а також - забезпечення достовірності результатів проведеної слідчої дії.

Отже, огляд автомобіля ГАЗ 2752 був проведений у спосіб, що забезпечує об`єктивність та достовірність його результатів.

4. Слід також відзначити, що результати такого огляду були закріплені у встановленій законом формі.

Так, відомості про характер слідів, виявлених на кузові автомобіля ГАЗ 2752, був належним чином відображеним у протоколі, а відомості про місце їх розташування - зафіксованими у протоколі та у фототаблиці.

Наведене у сукупності доводить, що результати огляду автомобілю ГАЗ 2752 є належними, допустимими та достовірними доказами, з огляду на що можуть використовуватись під час доказування у цьому кримінальному провадженні.

Висновки експертів.

А……На підтвердження обставин цього кримінального провадження органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали результати експертного дослідження, за наслідками якого був складений висновок № 2/2578 від 05 листопада 2014 року.

Джерелами цих доказів є:

-постанова слідчого від 30 вересня 2014 року про призначення експертизи;

-висновок експерта № 2/2578 від 05 листопада 2014 року.

І……Зміст цих джерел зводиться до такого.

1. З постанови про призначення експертизи вбачається, що 30 вересня 2014 року слідчий відділу розслідування ДТП Слідчого управління УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_15 прийняв процесуальне рішення у формі постанови, у якому ухвалював:

1.«Призначити по [цьому] кримінальному провадженню судово-автотехнічну експертизу по дослідженню технічного стану транспортного засобу, проведення якої доручити експертам НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області.

2.На вирішення експертизи поставити такі питання

-Чи в справному стані знаходиться робоча гальмівна система, рульове керування, ходова частина автомобіля «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 ?

-Якщо ні, то чи міг водій виявити несправність завчасно перед виїздом?

-Якщо малася технічна несправність, то чи знаходиться вона в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. та які пункти Правил дорожнього руху України порушені в процесі експлуатації транспортного засобу?

3.Для дослідження експертам надати автомобіль «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 , в стані після ДТП, який знаходиться на спеціальному майданчику м. Миколаєва»

2. У висновку експерта № 2/257 від 05 листопада 2014 року зазначається про таке.

2.1. Дослідження, за наслідками якого проводився цей висновок, проводилось на підставі постанови від 30 вересня 2014 року, винесеної слідчим ОСОБА_15 , у Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі при УМВС України в Миколаївській області експертом ОСОБА_26 , який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової експертизи по дослідженню технічного стану транспортних засобів (свідоцтво № 10897, видане ЕКК МВС України 20.10.11 року), стаж експертної роботи з 2010 року.

2.2. Вказана постанова слідчого надійшла до Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області 01 жовтня 2014 року.

2.3. Перед початком дослідження експерт був попередженим про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України..

2.4. Предметом експертного дослідження був автомобіль ГАЗ 2752, який "був оглянутий експертом у присутності представника транспортного засобу та слідчого".

2.5. В процесі дослідження експерт перевірив стан вузлів та агрегатів автомобіля ГАЗ 2752 за встановленою методикою.

За наслідками перевірки експертом відзначене, зокрема, таке

(а) "В ході огляду було встановлено наявність надмірного зносу зовнішньої бічної сторони протектора переднього лівого колеса, що призвело до оголення металевого корду".

До того ж: "Оглядом шини заднього лівого колеса встановлено наявність стороннього предмету у внутрішній боковій поверхні шини. В середині даного пошкодження присутні застарілі сліди пилу та бруду"

(б) Гальмівна система автомобіля ГАЗ 2752 "мала несправності, які могли би обумовити відхилення автомобіля від прямолінійного руху при гальмуванні"

2.6. За наслідком проведеного дослідження експертом були зроблені такі висновки:

1."На момент ДТП робоча гальмівна система автомобіля «ГАЗ 2752 дн. НОМЕР_1 перебувала в технічно несправному та обмежено працездатному стані, ходова частина перебувала в технічно несправному, але працездатному стані, Рульове керування перебувало в працездатному стані та не мало невідповідностей ПДР України, щодо технічного стану транспортних засобів.

2.Технічні несправності ходової частини та робочої гальмівної системи автомобіля «ГАЗ 2752» д.н. НОМЕР_1 , а саме невідповідність п. 31.1, 31.4. 31.4.5 «а», 31.4.5 «б», 31.4.1 «б» ПДР України, а також п 6.4.1. ДСТУ 3649:2010 водій міг виявити завчасно перед виїздом.

3.Для встановлення причинного зв`язку між виявленими технічними несправностями та ДТП необхідне проведення експертизи механізму та обставин ДТП.

Оскільки відповідь на питання «...які пункти Правил дорожнього руху України порушені в процесі експлуатації транспортного засобу» потребує правої оцінки на відповідність дій водія юридичним нормам, то воно виходить за межі компетенції експерта авто техніка, відповідь на дане питання може бути вирішене ініціатором дослідження самостійно".

2.7. До висновку експертом додана ілюстрована таблиця, у якій містяться зображення, у яких зафіксовані наочні образи, що спостерігались під час експертного огляду автомобіля ГАЗ 2752 та його окремих вузлів та агрегатів.

ІІ……Оцінюючи цей доказ, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Відповідно до частини 1 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/

Експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

2. Відповідно до частини 1 статті 69 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/:

Експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.

3. Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у Постанові від 03 вересня 2020 року у справі № 752/1498/14 зробив такі висновки про застосування норм права

Законом України 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року ч. 1 ст. 242 КПК України викладено у такій редакції: експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, за дорученням слідчого судді чи суду, наданим за клопотанням сторони кримінального провадження або, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

При цьому відповідно до пункту 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII, підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 «Внести зміни до таких законодавчих актів України» Розділу 4 цього Закону, зокрема і зміст ч. 1 ст. 242 КПК України у новій редакції, вводилися в дію через три місяці після набрання чинності Закону № 2147-VIII, також ці зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Між цим ч. 1 ст. 242 КПК України в попередній редакції передбачала, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до положень ст. 5 КПК України, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно із положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.

Таким чином, оцінюючи висновок судової автотехнічної експертизи … з точки зору допустимості як доказу, суду першої інстанції слід було виходити з редакції норм кримінального процесуального закону, яка існувала на час звернення сторони захисту до експерта та яка надавала йому таку можливість.

4. Відповідно до статті 101 Кримінального Процесуального Кодексу України

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

/частина 1/

Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

/частина 2/

Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.

/частина 3/

Запитання, які ставляться експертові, та його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

/частина 4/

Висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

/частина 5/

…

Висновок експерта надається в письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.

/частина 7/

…

Висновок передається експертом стороні, за клопотанням якої здійснювалася експертиза.

/частина 9/

Висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

/частина 10/

5. Відповідно до частини 2 статті 102 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/:

У висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

6. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 зробила висновки про застосування норм права, відповідно до яких:

...Ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у висновку будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Крім того, можливість складання висновку за зверненням учасника справи на момент складання вказаного висновку будівельно-технічного експертного дослідження передбачено ще не було, оскільки така можливість була передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності такими змінами до ЦПК України, в тому числі, в частині викладення ст. 106 цього Кодексу у вищевказаній редакції.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

/пункти 66 - 70/

Вирішуючи питання про можливість застосування цього висновку про застосування норм права, до обставин цього кримінального провадження, суд відзначає таке.

Відносини, що склались межах цього кримінального провадження та ті, що були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи № 522/1029/18

-мають майже тотожній суб`єктний склад учасників відносин - сторони відповідного провадження та експерта;

-мають тотожній предмет правового регулювання - складання та використання висновку експерта;

-мають вкрай подібні умови використання правових норм.

Зокрема, норма статті 106 Цивільного Процесуального Кодексу України, аналіз яких був наданий Великою Палатою Верховного Суду, є повністю аналогічною процитованим вище нормам частини 1 статті 242, частини 2 статті 243 Кримінального Процесуального Кодексу України.

До того ж, норма статті 78 Цивільного Процесуального Кодексу України, порядок застосування якої вирішувався Великою Палатою Верховного Суду, є повністю аналогічною процитованій вище нормі статті 86 Кримінального Процесуального Кодексу України

Наведене доводить, що відносини, що були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи № 522/1029/18, та ті, що склались під час здійснення цього кримінального провадження, є подібними.

За такого дороговкази, що містяться у щойно згаданій постанові Великої Палати Верховного Суду, суд використовує під час ухвалення цього вироку.

ІІІ……З урахуванням цих приписів діючого законодавства та настанов судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Відомості, що містяться у висновку експерта № 2/257 від 05 листопада 2014 року, та інші результати проведеного дослідження були отриманими внаслідок застосування правової процедури, передбаченої законодавством, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження.

Так, вказане експертне дослідження було проведене на підставі постанови слідчого.

Більше того, проведення дослідження технічного стану транспортного засобу вочевидь потребує спеціальних пізнань, з огляду на що залучення експерта до його проведення є необхідним.

2. Далі суд відзначає, що предметом експертного дослідження був автомобіль, який був отриманим у встановленому законом порядку, а саме - внаслідок огляду місця події.

Суд також відзначає, що відомостей про підстави для сумнівів у тому, що експертом був досліджений саме автомобіль ГАЗ 2752, матеріали кримінального провадження не містять; сторони, зокрема - захист - про наявність таких підстав не посилаються.

3. Далі суд відзначає, що висновок експерта № 2/257 від 05 листопада 2014 року містить позначки про те, що перед початком проведення відповідного експертного дослідження та дачею висновку за його наслідками експерт був попередженим про кримінальну відповідальність, зокрема, за дачу вочевидь необґрунтованого висновку.

Таке, відповідно до дороговказів, що містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/1029/18, доводить, що цей висновок був наданий в умовах, які створювали необхідні гарантії як - належного поводження з боку експерта з речовими доказами, так й - достовірності викладених у його висновку результатів.

4. Компетенція експерта ОСОБА_26 сумнівів в учасників кримінального провадження не викликає

Підстав для сумнівів у його безсторонності під час судового розгляду не встановлено та сторони, зокрема - захист - про наявність таких підстав не посилаються.

Наведене у сукупності доводить, що відомості що викладені у висновку експерта № 2/257 від 05 листопада 2014 року, а також - інші отримані внаслідок проведення відповідного експертного дослідження докази є належними, допустимими та достовірними, з огляду на що можуть використовуватись під час доказування у цьому кримінальному провадженні.

Б......На підтвердження обставин цього кримінального провадження органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали результати судово-медичного експертного дослідження, за наслідками якого був складений висновок № 2324 від 07 листопада 2014 року.

Джерелами цих доказів є:

-постанова слідчого від 30 вересня 2014 року про призначення експертизи;

-висновок експерта № 2324 від 07 листопада 2014 року.

І……Зміст цих джерел зводиться до такого.

1. З постанови про призначення експертизи вбачається, що 30 вересня 2014 року слідчий відділу розслідування ДТП Слідчого управління УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_15 прийняв процесуальне рішення у формі постанови, у якому ухвалював:

1."Призначити по даному кримінальному провадженню судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Миколаївського обласного бюро СМЕ.

2.На вирішення експертів поставити наступні питання:

2.1.Чи є ушкодження (накладення, просочування) на тілі, одязі потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

2.2.Якщо є, то який їх характер, локалізація, кількість, давність і механізм утворення?

2.3.У якому порядку (пофазно) були заподіяні тілесні ушкодження потерпілій?

2.4.Якою частиною тіла по відношенню до транспортного засобу був розташований пішохід ОСОБА_12 в момент наїзду на неї?

2.5.Куди прийшовся первинний удар в тіло пішохода ОСОБА_12 .?

2.6.Чи можливо за наявними тілесними ушкодженнями у пішохода ОСОБА_12 зробити висновок про те, що вона йшла, бігла, стояла перед наїздом на неї?

2.7.Яка ступінь тяжкості наявних у потерпілої тілесних ушкоджень?

2.8.Від дії яких чинників (механічних, хімічних, термічних) і предметів утворилися ушкодження на тілі, одязі та взутті потерпілої?

2.9.Чи характерні ушкодження на тілі та одязі потерпілої, виходячи з рівня та локалізації пошкоджень, для транспортної травми?

2.10.Яка безпосередня причина смерті?

2.11.Яке (які) з ушкоджень явилося (явилися) смертельними і коли настала смерть?

2.12.Чи мається причинний зв`язок між тілесним ушкодженнями наявними у потерпілої, (якщо так, то між якими саме) і її причиною смерті?

2.13.Чи вживала потерпіла незадовго до настання смерті алкоголь, якщо вживала, то в якій кількості і в якій ступені алкогольного сп`яніння знаходилась на момент настання смерті?

2.14.Чи можливо за наявними тілесними ушкодження у потерпілої визначити, на які швидкості рухався транспортний засіб, який спричинив тілесні їй ушкодження?

3.Копію постанови для виконання направити завідуючому МОБ СМЕ"

2. У висновку експерта № 2324 від 07 листопада 2014 року зазначається про таке.

2.1. У вступній частині цього висновку зазначається:

"На підставі постанови слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_74 від 30.09.2014 року в приміщенні судово-медичного моргу, Миколаївського обласного бюро СМЕ, судово-медичний експерт ОСОБА_28 зі стажем експертної роботи 11 років, 1-ї кваліфікаційної категорії 5-й клас, 12-й ранг, провів судово-медичну експертизу трупа гр. ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

2.2. Дослідження, за наслідками якого був наданий висновок, було розпочате 02 жовтня 2014 року о 08:45.

2.3. Перед початком дослідження експерт був ознайомленим із тим, що за відмову або ухилення від дачі висновку або за дачу завідомо неправдивого висновку він несе кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального Кодексу України.

2.4. В процесі дослідження експерт здійснив розтин трупа та провів необхідні дослідження.

2.5. За наслідками проведеного дослідження експерт дійшов висновків, зміст яких зводиться до такого.

(а) При судово-медичному дослідженні трупу виявлені наступні тілесні ушкодження /далі - мовою оригіналу/:

-"в области головы:

-кровоизлияния в мягкие ткани головы в правую височную и затылочную область;

-ушибленной раны в левой височно-теменной области;

-субарахноидального кровоизлияния в правой височной области с участком ушиба вещества головного мозга,

-в области туловища и конечностей:

-множественные ссадины преимущественно по правой и заднее боковой поверхности туловища и конечностей;

-кровоподтек по наружной поверхности правого бедра:

-множественные переломы ребер по нескольким анатомическим линиям;

-разрыв аорты и брюшном отделе с массивным внутрибрюшным кровотечением;

-размозжение и разрыв ткани и капсулы печени по правой и задней боковой поверхности;

-отрыв правой почки;

-кровоизлияние в левую околопочечную клетчатку".

Експертом зазначається, що усі виявлені при судово-медичному дослідженні тілесні ушкодження носять ознаки прижиттєвих, про що вказують крововиливи в місцях їх утворення.

Експертом також відзначається, що локалізація та характер виявлених ушкоджень, а саме - їх розташування в двох анатомічних площинах, наявність ознак струсів внутрішніх органів - свідчать про те, що вони утворились від впливу тупого твердого предмету з необмеженою контактуючою поверхнею, якою могла бути поверхня виступаючих частин кузову автомобіля, та є характерними для транспортної травми - зіткнення пішохода та автомобіля, що має кузов вагонної компоновки. "При этом местом приложения первичной травмирующей силы является левая и задняя поверхность туловища и головы".

(б) Експертом зазначається, що /далі - мовою оригіналу/:

"В первую фазу столкновения пешехода и транспортного средства образовались повреждения в виде множественных ссадин и кровоподтек по правой боковой поверхности тела и головы, переломы ребер справа, размозжение печени и отрыв почки, разрыв аорты. Во вторую фазу механогенеза травмы, отбрасывание тела на твердую поверхность грунта с последующим соударением и скольжением по нему, образовались повреждения в виде переломов ребер слева, отрыв акромиального конца ключицы слева, кровоизлияние в левую околопочечную клетчатку, ушибленная рана головы слева, ссадины по левой боковой поверхности тела".

(в) Експертом визначене, що /далі - мовою оригіналу/:

"Характер, локализация и механизм образования повреждений, свидетельствует о том, что в момент столкновения транспортного средства с пешеходом, последний был обернут правой задней стороной к транспортному средству".

(г) Експертом зроблений висновок про те, що у своїй сукупності виявлені при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_12 тілесні ушкодження мають ознаки тяжких, таких, що потягли за собою настання смерті; вони перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті.

(д) Експертом зроблений висновок про те, що смерть ОСОБА_12 настала від тупої поєднаної /мовою оригіналу - сочетанной/ травми тіла у вигляді субарахноїдального крововиливу та забою ділянки головного мозку, множинних переломів ребер, грудини з пошкодженням аорти та внутрішніх органів, що супроводжувались внутрішньочеревним крововиливом з розвитком геморагічного та травматичного шоку.

(е) Експертом не виявлено ознак перебування ОСОБА_12 в момент дорожньо-транспортної пригоди у стані алкогольного сп`яніння.

(є) Не виявлено експертом й ознак, які б свідчили про темп руху ОСОБА_12 або швидкість автомобіля ГАЗ 2752 безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою.

ІІ……Оцінюючи цей доказ, суд враховує процитовані вище приписи статей 69, 101, частини 1 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/ та процитовані вище роз`яснення, що містяться у Постанові Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 752/1498/14 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18.

Окрім цього, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України слідчий зобов`язаний звернутись до експерта для проведення експертизи, зокрема, щодо встановлення причин смерті.

ІІІ……З урахуванням цих приписів діючого законодавства та настанов судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Відомості, що містяться у висновку експерта № 2324 від 02 жовтня 2014 року, та інші результати проведеного дослідження були отриманими внаслідок застосування правової процедури, передбаченої законодавством, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження.

Так, вказане експертне дослідження було проведене на підставі постанови слідчого.

Більше того, проведення експертного дослідження в цьому випадку є обов`язковим.

2. Далі суд відзначає, що перед початком проведення відповідного експертного дослідження та дачею висновку за його наслідками експерт був належним чином попередженим про кримінальну відповідальність, зокрема, за дачу вочевидь необґрунтованого висновку.

Таке, відповідно до дороговказів, що містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/1029/18, доводить, що цей висновок був наданий в умовах, які створювали необхідні гарантії як - належного поводження з боку експерта з речовими доказами, так й - достовірності викладених у його висновку результатів.

3. Компетенція експерта ОСОБА_28 сумнівів в учасників кримінального провадження не викликає

Підстав для сумнівів у його безсторонності під час судового розгляду не встановлено та сторони, зокрема - захист - про наявність таких підстав не посилаються.

Наведене у сукупності доводить, що відомості що викладені у висновку експерта № 2324 від 07 листопада 2014 року, а також - інші отримані внаслідок проведення відповідного експертного дослідження докази є належними, допустимими та достовірними, з огляду на що можуть використовуватись під час доказування у цьому кримінальному провадженні.

В......На підтвердження обставин цього кримінального провадження органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали результати судово-медичного експертного дослідження, за наслідками якого був складений висновок № 1681 від 11 листопада 2014 року.

Джерелами цих доказів є:

-постанова слідчого від 06 листопада 2014 року про призначення експертизи;

-висновок експерта № 1681 від 11 листопада 2014 року.

І……Зміст цих джерел зводиться до такого.

1. З постанови про призначення експертизи вбачається, що 06 листопада 2014 року слідчий відділу розслідування ДТП Слідчого управління УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_15 прийняв процесуальне рішення у формі постанови, у якому ухвалював:

1."Призначити по даному кримінальному провадженню судово-медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Миколаївського обласного бюро СМЕ.

2.На вирішення експертів поставити наступні питання:

-Які тілесні ушкодження наявні у потерпілої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

-Який характер, локалізація, кількість, давність, механізм утворення та ступінь тяжкості наявних у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень

3.Для дослідження експертам надати історію хвороби та рентгенівські знімки на ОСОБА_9 , яка проходила стаціонарне лікування в Миколаївській обласній дитячій лікарні.

4.Копію постанови для виконання направити завідуючому МОБ СМЕ"

2. У висновку експерта № 1681 від 11 листопада 2014 року зазначається про таке.

2.1. У вступній частині цього висновку зазначається:

"На підставі постанови слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_74 від 06.11.14 р. в приміщенні відділу освідоцтва потерпілих, звинувачених та інших осіб Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров`я облдержадміністрації, судово-медичний експерт ОСОБА_30 , який має вищу кваліфікаційну категорію, 10 ранг, 4 клас, стаж роботи за фахом понад 25 років, провів судово-медичну експертизу по медичним документам. ОСОБА_31 , 2005 року народження".

2.2. Дослідження, за наслідками якого був наданий висновок, було розпочате 06 листопада 2014 року.

2.3. Перед початком дослідження експерт був ознайомленим із тим, що за відмову або ухилення від дачі висновку або за дачу завідомо неправдивого висновку він несе кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 Кримінального Кодексу України.

2.4. В процесі дослідження експерт дослідив надану в його розпорядження медичну документацію, а саме - медичну картку стаціонарного хворого № 11767/650 Миколаївської обласної дитячої лікарні.

З приводу результатів дослідження цієї картки експерт зазначив таке /далі - мовою оригіналу/:

"Из медицинской карты стационарного больного № 11767/650 НОДБ известно, что 30.09.14 года в 08.20 в травматологическое отделение поступила ОСОБА_32 , 2005 г.р. «СП» доставлена с места ДТП жалобами на боли в левой н/конечности. Травма около 07.00 часов, сбил автомобиль. Об-но: общее состояние средней тяжести. Кожные покровы бледные, озноб. Грудная клетка симметрична. Участвует в акте дыхания. Перкуторно над легкими ясный легочной звук. Сердечные тоны ясные, ритмичные. Пульс 100 в мин. АД-120/80 мм рт.ст. Язык чистый. Живот мягкий, безболезненный, участвует в акте дыхания. Границы печеночной тупости сохранены. С-м 12-го ребра /-/ с обеих сторон. В сознании, возбуждена. Зрачки Д-С, реакция на свет прямая, содружественная. Ригидности затылочных мышц нет. Левая н/конечность иммобилизирована транспортной шиной, отек и деформация в н/3 голени, крепитация при пальпации. На р-граммах от 30.09.14 г. левой голени в 2-х проекциях - перелом б/берцовой кости в н/3 со смещением отломков по ширина на 2/3 толщины кости. На р-граммах черепа в 2-х проекциях от 30.09.14 г. - без нарушения целостности костей свода черепа. Наложено скелетное вытяжение. Через дистальный метафаз проведена спица Киршнера, смонтировано скелетное вытяжение с грузом 4 кг по оси. 01-03.10.14 г. состояние ребенка средней тяжести. Жалобы на умеренные боли в области перелома. Кожные покровы чистые. Над легкими дыхание везикулярное. Тоны сердца ясные, ритмичные. Живот мягкий безболезненный. Система вытяжения функционируют хорошо, проведена её коррекция. 06-13.10.14 г. состояние ребенка средней тяжести. Жалобы те же. Соматический статус без патологии. Отек голени сохраняется. Скелетное вытяжение функционирует хорошо. 15-22.10.14 г. состояние средней тяжести. Жалоб нет. Самочувствие хорошее. Соматически здорова. Системное вытяжение работает хорошо. Пальпация места повреждения безболезненная. Отек голени спал, подвижности отломков нет. 23-24.10.14 г. на р-грамме левой голени на системе вытяжения 23.10.14 г. смещение устранено, стояние отломков- удовлетворительное Состояние ребенка средней тяжести. Соматически здорова. Активно удерживает вес конечности на вытяжении. Пальпация перелома безболезненна, подвижности отломков нет. Скелетное вытяжение демонтировано. Левая н/конечность фиксирована гипсовой повязкой. С улучшением выписана на амбулаторное лечение. 17.10.14 г. консультирована психологом. Диагноз заключительный клинический : Оскольчатый перелом н/3 левой б/берцовой кости со смещением, ушибленные ссадины левой в/конечности".

2.5. За наслідками проведеного дослідження експерт дійшов таки висновків /далі - мовою оригіналу/:

1."У ОСОБА_33 имеются телесные повреждения в виде ссадин в области левой руки, закрытого перелома нижней трети левой большеберцовой кости.

2.Данные телесные повреждения образовались в результате действия тупых твердых предметов и могли возникнуть при ДТП (наезд автомобиля на пешехода), возможно в срок, указанный в постановлении.

3.По степени тяжести имеющиеся телесные повреждения относятся к категории средней степени тяжести, по критерию длительного расстройства здоровья".

ІІ……Оцінюючи цей доказ, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Перш за все, суд враховує процитовані вище приписи статей 69, 101, частини 1 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/ та процитовані вище роз`яснення, що містяться у Постанові Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 752/1498/14 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18.

2. Далі, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України слідчий зобов`язаний звернутись до експерта для проведення експертизи, зокрема, щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень.

3. Далі суд враховує, що відповідно до підпункту 4.1. пункту 4 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, що зареєстрований у Міністерстві Юстиції України 26 липня 1995 року за номером 255/791

Судово-медична експертиза з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень проводиться судово-медичним експертом шляхом медичного обстеження потерпілих, Проведення цієї експертизи тільки за медичними документами (історії хвороби, індивідуальній карті амбулаторного хворого тощо) допускається у виняткових випадках і лише за наявності справжніх повноцінних документів, що містять вичерпні дані про характер ушкоджень, їх клінічний перебіг та інші необхідні відомості.

4. Об`єднана палата Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду у Постанові від 27 січня 2020 року у справі № 754/14281/17 зробила такий висновок про застосування норм права

відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних документів, на підставі яких сформовано висновок експерта, невідкриття цих документів стороні захисту на стадії виконання ст. 290 КПК не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону в аспекті ст. 412 вказаного Кодексу, автоматично не тягне за собою визнання експертного дослідження недопустимим доказом й скасування на підставі п. 1 ч. 1 ст.438КПК судових рішень, якщо зазначені документи було отримано у визначеному законом порядку, і згадана сторона не клопотала про надання доступу до медичних документів або при здійсненні судового чи апеляційного провадження їй було забезпечено можливість реалізувати право на ознайомлення з такими документами.

В обґрунтування цього висновку Об`єднана Палата Касаційного Кримінального Суду зазначила таке.

Однією із засад кримінального провадження, закріпленої у п. 15 ч. 1 ст.7КПК, є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин 13 ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, встановленими цим Кодексом, і вони мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав. Натомість суд,зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

На підставі статей 3, 56 КПК потерпіла є стороною кримінального провадження і має право подавати докази не тільки суду, але й і слідчому. Крім того, за правилами ч. 2 ст. 84 вказаного Кодексу показання потерпілої є процесуальним джерелом доказу.

Отже, виходячи із законодавчих норм, потерпіла наділена правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди її здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною карткою, отриманою від указаної сторони. У такому випадку разом із відповідною постановою слідчий скеровує до експертної установи медичну документацію, яка є об`єктом експертного дослідження. За інших обставин, тобто якщо потерпіла не згодна надати наявні в її розпорядженні необхідні документи, для отримання дозволу на тимчасовий доступ до них слідчий, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, звертається до суду за правилами глави 15 розділу II КПК.

Крім того, у силу ч. 2 ст. 242 вказаного Кодексу призначення експертизи для встановлення ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень є обов`язковим.

Якщо стороною обвинувачення використано висновок експерта на підтвердження винуватості особи, саме цей висновок з детальним аналізом медичної документації має бути відкритий стороні захисту при виконанні вимог ст. 290 КПК. Водночас захист не позбавлений процесуальної можливості за необхідності клопотати про надання доступу до матеріалів, які досліджував експерт. За відсутності такого клопотання, з урахуванням ст. 22 вказаного Кодексу слід розуміти, що сторона захисту, самостійно обстоюючи свою правову позицію, не вважала за доцільне скористатися на згаданій стадії провадження правом на відкриття їй також і медичної документації.

Таким чином, у наведеній ситуації, зважаючи на статті 22, 290, 412 КПК у їх взаємозв`язку, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону було би невідкриття слідчими органами стороні захисту саме висновку експерта, що могло потягнути за собою визнання його недопустимим доказом на підставі ст. 87 зазначеного Кодексу. Разом із цим, безспірно встановлена свідома добровільна мовчазна відмова сторони захисту від реалізації права заявляти клопотання про надання на стадії виконання ст. 290 КПК доступу до документів, які досліджував експерт, автоматично не ставить під сумнів допустимість висновку цього експерта. Більш того, таке право може бути реалізовано під час судового чи апеляційного розгляду кримінального провадження, що не суперечить меті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ІІІ……З урахуванням цих приписів діючого законодавства та настанов судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Відомості, що містяться у висновку експерта № 1618 від 11 листопада 2014 року, та інші результати проведеного дослідження були отриманими внаслідок застосування правової процедури, передбаченої законодавством, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження.

Так, вказане експертне дослідження було проведене на підставі постанови слідчого.

Більше того, проведення експертного дослідження в цьому випадку є обов`язковим.

2. Далі суд відзначає, що перед початком проведення відповідного експертного дослідження та дачею висновку за його наслідками експерт був попередженим про кримінальну відповідальність, зокрема, за дачу вочевидь необґрунтованого висновку.

Таке, відповідно до дороговказів, що містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/1029/18, доводить, що цей висновок був наданий в умовах, які створювали необхідні гарантії як - належного поводження з боку експерта з речовими доказами, так й - достовірності викладених у його висновку результатів.

3. Компетенція експерта ОСОБА_34 сумнівів в учасників кримінального провадження не викликає

Підстав для сумнівів у його безсторонності під час судового розгляду не встановлено та сторони, зокрема - захист - про наявність таких підстав не посилаються.

4. Далі, суд відзначає, що медична картка стаціонарного хворого № 11767/650 Миколаївської обласної дитячої лікарні в матеріалах кримінального провадження відсутня.

Стосовно цієї обставини суд відзначає таке.

4.1. Детальний опис інформації, що міститься у цій картці міститься у висновку експерта, що аналізується.

При цьому, як щойно доведено, ця експертиза проводилась компетентним та безстороннім експертом в умовах, що гарантували його належне поводження з об`єктом дослідження та достовірність викладених у його висновку відомостей.

4.2. При цьому сторона захисту протягом здійснення цього кримінального провадження жодного разу не ставила питання про необхідність ознайомлення з цією медичною карткою; її дослідження під час здійснення кримінального провадження та досліджень обставин її отримання.

З огляду на таке суд, відповідно до дороговказів, що містяться у процитованій вище Постанові Об`єднаної Палати Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду, під час ухвалення цього вироку суд вважає, що сторона захисту, самостійно обстоюючи свою правову позицію, не вважала за доцільне скористатися правом на відкриття їй також і медичної документації та визнала цю документацію належною, а висновок експерта на її основі - повним та обґрунтованим.

4.3. Матеріали кримінального провадження не містять обставин, що давали б підстави для сумнівів у тому, що наданий стороною обвинувачення висновок ґрунтується на медичній документації, що була отриманою у встановленому порядку та об`єктивно дослідженою експертом.

За такого суд, керуючись дороговказами, що містяться у наведені Постанові Об`єднаної Палати Касаційного Кримінального Суду, вважає, що підстави для сумнівів у допустимості висновку експерта № 1681 від 11 листопада 2014 року є відсутніми

5. В цьому випадку освідування потерпілої експертом не проводилось.

Стосовно цієї обставини суд відзначає таке.

5.1. Потерпілій ОСОБА_35 на момент здійснення цього кримінального провадження виповнилось лише 9 років; з відомостей, що містяться у висновку експерта, вбачається, що за наслідками події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, вона була консультована психологом.

Наведене дозволяє вважати цей випадок винятковим, а отже - таким, що дає підстави для проведення судово-медичної експертизи лише за медичними документами.

5.2. Відомостей, які б давали підстави для твердження про те, що надані експерту документи не є справжніми, повноцінними або ж - є такими, що не містять повних даних про характер ушкоджень та їх клінічний перебіг, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

В той же час, як доведено вище, підстави вважати, що досліджена експертом медична документація була отриманою всупереч встановленого порядку, є відсутніми.

До тримання ж встановленого порядку отримання цієї документації гарантує її справжність та повноцінність.

До того ж, сукупність того, що:

-дослідження проводилось компетентним та безстороннім експертом, який вважав надані йому документи такими, що містять повні данні про характер ушкоджень та їх клінічний перебіг;

-дослідження проводилось в умовах, що гарантували достовірність викладених у висновку результатів

доводить повноту наданих експерту медичних документів.

За такого суд, вважає, що підстави для сумнівів у достовірності висновку експерта № 1681 від 11 листопада 2014 року також є відсутніми

Наведене у сукупності доводить, що відомості що викладені у висновку експерта № 1681 від 11 листопада 2014 року, а також - інші отримані внаслідок проведення відповідного експертного дослідження докази є належними, допустимими та достовірними, з огляду на що можуть використовуватись під час доказування у цьому кримінальному провадженні.

Результати освідування ОСОБА_5 .

На підтвердження обставин, що підлягають встановленню в межах цього кримінального провадження, органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали документ під назвою "Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".

І……Зміст цього документу зводиться до такого.

1. Цей документ був складений лікарем ОСОБА_36 на підставі акту № 3034 від 30 вересня 2014 року медичного огляду ОСОБА_5 - особи, що керує транспортним засобом, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

2. На цей огляд ОСОБА_5 був направлений 30 вересня 2014 року слідчим ОСОБА_37 .

3. Цей огляд проводився лікарем-наркологом Миколаївського обласного наркологічного диспансеру ОСОБА_36 та був завершений 30 вересня 2014 року о 10 годині 45 хвилин.

4. За наслідками огляду було встановлено, що у ОСОБА_5 ознак сп`яніння не виявлено.

5. Цей акт містить підпис ОСОБА_5 та лікаря ОСОБА_38 .

6. Цей акт скріплений печаткою Миколаївського обласного наркологічного диспансеру.

ІІ……Оцінюючи цей доказ, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

1. Перш за все, суд враховує процитовані вище приписи статей 84 та 93 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2. Далі, суд враховує приписи частини 1статті 99 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до яких

Документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

ІІІ……З урахуванням цих приписів діючого законодавства та настанов судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Оцінюючи надані джерела відомостей, суд відзначає, що висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції був створеним медичним закладом - Миколаївським обласним наркологічним диспансером - під час виконання покладених на нього функцій.

Отже, цей висновок є документом, який може бути джерелом доказів у кримінальному провадженні.

2. Далі, суд відзначає, що цей висновок містить підписи ОСОБА_5 , особи, яка його склала, а також - печатку відповідного медичного закладу, тобто - був оформлений у встановленому законом порядку.

Отже, передбачені законом підстави для сумнівів у його достовірності є відсутніми.

3. Далі суд відзначає, що цей документ містить відомості, які можуть використовуватись для встановлення обставин справи, зокрема - про стан обвинуваченого в момент вчинення кримінального правопорушення.

4. Щодо обставин отримання цього висновку суд відзначає таке.

4.1. Той факт, що він був створеним для мети цього кримінального провадження, сумнівів не викликає.

4.2. В той же час суд нагадує, що цей висновок був створений саме у закладі охорони здоров`я та саме в зв`язку з виконанням цим закладом власних функцій.

За такого привід для проведення медичного обстеження та акту, що аналізується /звернення правоохоронних органів, захисту тощо/ на обставини його /висновку/ створення не впливає.

4.3. Відомостей про те, що цей висновок був залученим до матеріалів кримінального провадження всупереч встановленого порядку, матеріали кримінального

провадження не містять; сторони, зокрема, захист, про наявність таких відомостей не посилається.

Отже, обставини отримання цього висновку перешкод для його використання для мети цього кримінального провадження не створюють.

5. Суд також відзначає, що достовірність відомостей, викладених у цих документах, сторонами кримінального провадження, зокрема - захистом - не оспорюється.

Наведене у сукупності доводить, що висновок, що аналізується, є належним та допустимим доказом, з огляду на що може використовуватись для подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Докази, що містять оцінку "вихідних даних" та дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди.

А……Як зазначалось вище, на підтвердження обставин цього кримінального провадження органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали висновок судово-медичної експертизи № 2324 від 07 листопада 2014 року, який може використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Так, як зазначалось вище, у цьому висновку є результати дослідження експертом обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .. При цьому експертом визначені:

-положення пішоходу ОСОБА_12 в момент зіткнення, а саме - що вона була звернутою правою задньою стороною до транспортного засобу;

-місце прикладання первинної травмуючої сили, а саме - ліва та задня поверхня тулуба та голови;

-порядок заподіяння тілесних ушкоджень, а саме:

-у першій фазі (при контакті з автомобілем) - ушкодження з правого боку /садна та крововиливи по правій бічні поверхні тулуба та голови, перелом ребер справа, роздроблення печінки та відрив нирки, розрив аорти/

-у другій фазі (при відкиданні тіла на поверхню ґрунту) - ушкодження з лівого боку /перелом ребер зліва, відрив акромиального кінця ключиці зліва, крововилив в ліву навколо ниркову клітковину, забійна рана голови зліва, садна на лівій бічній поверхні/

Б……Як зазначалось вище, на підтвердження обставин цього кримінального провадження органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали висновок судово-медичної експертизи № 1681 від 11 листопада 2014 року, який може використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Так, як зазначалось вище, у цьому висновку є результати дослідження експертом обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .. При цьому експертом визначено, що виявлені у Стефанії тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок наїзду на неї автомобіля.

В……На підтвердження обставин цього кримінального провадження органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали результати експертного дослідження, за наслідками якого був складений висновок № 4/146 від 02 грудня 2014 року.

Джерелами цих доказів є:

-постанова слідчого від 30 вересня 2014 року про призначення експертизи;

-висновок експерта № 2/2578 від 05 листопада 2014 року.

І……Зміст цих джерел зводиться до такого.

1. З постанови про призначення експертизи вбачається, що 30 вересня 2014 року слідчий відділу розслідування ДТП Слідчого управління УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_15 прийняв процесуальне рішення у формі постанови, у якому ухвалював:

4)«Призначити судово-трасологічну експертизу, проведення якої доручити експертам НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області.

5)На вирішення експертизи поставити такі питання

1)Якими частями автомобіля «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 , контактував з пішоходом?

2)Виходячи з зафіксованих слідів на місці події, зазначених у схемі до протоколу огляду місця ДТП, де саме на проїзній частині мав місце наїзд на пішохода відносно її меж?

6)Для дослідження експертам надати автомобіль «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 , в стані після ДТП, який знаходиться на спеціальному майданчику м. Миколаєва, копію протоколу огляду місця пригоди та схеми до нього від 30.09.2014»

2. У висновку експерта № 4/146 від 02 грудня 2014 року зазначається про таке.

2.1. Дослідження, за наслідками якого проводився цей висновок, проводилось на підставі постанови від 30 вересня 2014 року, винесеної слідчим ОСОБА_15 , у Науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі при УМВС України в Миколаївській області експертом ОСОБА_39 , який має вищу освіту, експертну спеціальність по дослідженню обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод (свідоцтво № 7566, видане ЕКК МВС України 20.04.2006, підтверджено № 135 від 25.03.2011), по дослідженню технічного стану транспортних засобів (свідоцтво № 7914, видане ЕКК МВС України 12.10.2006, підтверджено № 135 від 25.03.2011), транспортно-трасологічної експертизи (свідоцтво № 8086, видане ЕКК МВС України 27.04.2007, підтверджено № 155 від 17.02.2013), стаж експертної роботи з 2005 року.

2.2. Вказана постанова слідчого надійшла до Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області 01 жовтня 2014 року.

2.3. Перед початком дослідження експерт був попередженим про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків за статтями 384, 385 Кримінального кодексу України..

2.4. Предметом експертного дослідження були:

-під час дачі відповіді на питання (а) - автомобіль ГАЗ 2752, який "був оглянутий експертом у присутності представника транспортного засобу та слідчого";

-під час дачі відповіді на питання (б) - копія протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.09.2014 та схема до нього.

2.5. Під час дачі відповіді на питання (а) експерт виявив пошкодження на автомобілі ГАЗ 2752; виявлені ним пошкодження відповідають тим, що описані у протоколі огляду автомобіля ГАЗ 2752 від 30 жовтня 2014 року, зміст якого докладно описаний вище.

Під час дачі відповіді на питання (б) експерт дослідив сліди, відображені на схемі - додатку до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, що докладно описані вище.

2.6. За наслідком проведеного дослідження експертом були зроблені такі висновки:

-щодо питання (а) - "Автомобіль "ГАЗ 2752", р/н НОМЕР_1 контактував з пішоходами передньою середньою частиною, більш точно вказати неможливо через не інформативність пошкоджень".

-щодо питання (б) - "На підставі розташування всієї слідової інформації на смузі руху автомобіля "ГАЗ 2752", р/н НОМЕР_1 (лівій крайній), можна зробити висновок про розташування місця наїзду саме на ній, точніше вказати неможливо через не інформативність та недостатність слідової інформації"

2.6. До висновку експертом додана ілюстрована таблиця, у якій містяться зображення, у яких зафіксовані наочні образи, що спостерігались під час експертного огляду автомобіля ГАЗ 2752 та його окремих вузлів та агрегатів.

ІІ……Оцінюючи цей доказ, суд враховує процитовані вище приписи статей 69, 101, частини 1 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/ та процитовані вище роз`яснення, що містяться у Постанові Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 752/1498/14 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18.

ІІІ……З урахуванням цих приписів діючого законодавства та настанов судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Відомості, що містяться у висновку експерта № 4/146 від 02 грудня 2014 року, та інші результати проведеного дослідження були отриманими внаслідок застосування правової процедури, передбаченої законодавством, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження.

1.1. Так, вказане експертне дослідження було проведене на підставі постанови слідчого.

1.2. Більше того, аналіз слідів, що утворились під час дорожньо-транспортної пригоди, вочевидь є більш обґрунтованим у разі використання спеціальних пізнань.

В зв`язку з таким залучення експерта до такого аналізу є цілком виправданим.

2. Стосовно об`єктів експертного дослідження суд відзначає таке.

2.1. Одним з об`єктів експертного дослідження в цьому випадку були сліди на автомобілі ГАЗ 2752.

Стосовно цих об`єктів суд відзначає наступне.

(а) Цей автомобіль був досліджений експертом безпосередньо. При цьому для мети експертного дослідження він був отриманий у встановленому законом порядку, а саме - внаслідок огляду місця події.

Суд також відзначає, що відомостей про підстави для сумнівів у тому, що експертом був досліджений саме автомобіль ГАЗ 2752, матеріали кримінального провадження не містять; сторони, зокрема - захист - про наявність таких підстав не посилаються.

(б) Далі, суд відзначає, що досліджувані експертом сліди були виявленими під час огляду автомобіля ГАЗ 2752 30 жовтня 2014 року.

З огляду на таке суд відзначає, що, як доведено вище, результати цього огляду є належним та допустимим доказом, з огляду на що можуть використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

2.2. Іншим об`єктом експертного дослідження були протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схема до нього, відомості яких, як доведено вище, є належними та допустимими доказами, з огляду на що можуть використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

Отже, об`єкти експертного дослідження були отриманими у встановленому законом порядку та могли використовуватись під час доказування в межах цього кримінального провадження, зокрема - під час експертних досліджень.

3. Далі суд відзначає, що висновок експерта № 4/146 від 02 грудня 2014 року містить позначки про те, що перед початком проведення відповідного експертного дослідження та дачею висновку за його наслідками експерт був попередженим про кримінальну відповідальність, зокрема, за дачу вочевидь необґрунтованого висновку.

Таке, відповідно до дороговказів, що містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/1029/18, доводить, що цей висновок був наданий в умовах, які створювали необхідні гарантії як - належного поводження з боку експерта з речовими доказами, так й - достовірності викладених у його висновку результатів.

4. Компетенція експерта ОСОБА_40 сумнівів в учасників кримінального провадження не викликає

Підстав для сумнівів у його безсторонності під час судового розгляду не встановлено та сторони, зокрема - захист - про наявність таких підстав не посилаються.

Наведене у сукупності доводить, що відомості що викладені у висновку експерта № 4/146 від 02 грудня 2014 року, а також - інші отримані внаслідок проведення відповідного експертного дослідження докази є належними, допустимими та достовірними, з огляду на що можуть використовуватись під час доказування у цьому кримінальному провадженні.

Г……На підтвердження обставин цього кримінального провадження органи досудового розслідування та публічне обвинувачення надали результати експертного дослідження, за наслідками якого був складений висновок № 1319 від 21 листопада 2014 року.

Джерелами цих доказів є:

-постанова слідчого від 30 вересня 2014 року про призначення експертизи;

-висновок експерта № 2/2578 від 05 листопада 2014 року.

Зміст наданих джерел доказів.

І……З постанови про призначення експертизи вбачається таке.

1. Ця постанова була винесеною слідчим відділу розслідування ДТП Слідчого управління УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_15 06 листопада 2014 року.

2. Шляхом винесення цієї постанови слідчий прийняв процесуальне рішення, яким ухвалював:

-"Призначити судово-автотехнічну експертизу по дослідженню механізму і обставин ДТП, проведення якої доручити експертам Миколаївського відділення ОНДІСЕ.

-На вирішення експертизи поставити такі питання:

2.Виходячи з зафіксованої на місці ДТП слідової інформації, якою була швидкість руху автомобіля «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 ?

3.Як відповідно до вимог Правил дорожнього руху України повинен був діяти водій ОСОБА_5 у даній дорожній ситуації?

4.Чи є в діях водія ОСОБА_5 невідповідності вимог Правил дорожнього руху України?

5.Чи знаходяться з технічної точки зору в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП технічні несправності, які виявлені на автомобілі «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 , (висновок експерта №2/257 від 05.11.2014)?

6.Чи мав водій ОСОБА_5 , у дорожній обстановці, що склалася технічну можливість запобігти ДТП?

7.Чи знаходяться дії водія ОСОБА_5 з технічної точки зору в прямому причинному зв`язку з настанням ДТП?

-В розпорядження експерта надати матеріали кримінального провадження № 0000300 в повному обсязі.

-Копію постанови направити до Миколаївського відділення ОНДІСЕ, для виконання".

3. Вихідні данні для відповідей на поставлені запитання слідчим визначались таким чином.

-"ДТП відбулося в районі буд. № 120 по пр. Леніна в м. Миколаєві, Миколаївської обл. в [темний] світлий час доби;

-на пр. Леніна в районі буд. №120 встановлені інформаційно-вказівні дорожні [знаки] - 5.25.1; 5.35.2 додатку 1 до ПДР України та на проїзній частині нанесена дорожня розмітка 1.14.1; 1.1; 1.5 додатку 2 до ПДР України;

-автомобіль «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 , рухався по пр. Леніна від вул. Дзержинського в напрямку вул. Садової;

-на момент ДТП в салоні автомобіля «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 , окрім водія знаходилося два пасажира, вантаж відсутній;

-покриття дороги - асфальтоване, сухе (відповідно до даних протоколу огляду місця пригоди);

-ширина проїжджої частини пр. Леніна 9.0 м., дорога призначена для руху одному напрямку; три смуги для руху в одному напрямку кожна шириною по 3.0 м.;

-після повної зупинки автомобіль «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 , знаходиться на проїзній частині пр. Леніна на відстані 29.6 м. від кінця розмітки пішохідного переходу до заднього лівого колеса автомобіля в напрямку вул. Садової з лівим боковим інтервалом до лівого краю проїзної частини 0.8 м. від лівого переднього колеса та 0.8 м. від заднього лівого колеса

-під час огляду місця ДТП виявлено:

-нашарування на бордюрі резини шин автомобіля «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 : нашарування №1 довжиною 1.2 м. знаходиться на бордюрному камені у лівого краю проїзної частини на відстані 0.6 м. від кінця розмітки пішохідного переходу в напрямку вул. Садової; нашарування №2 довжиною 0.3 м. знаходиться на бордюрному камені у лівого краю проїзної частини на відстані 4.7 м. від кінця нашарування №1;

-сліди гальмування автомобіля «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 : слід №1 довжиною 3.5 м. починається на відстані 5.3 м. від кінця нашарування №2 в напрямку вул. Садової та на відстані 0.3 м. від лівого краю проїзної частини, закінчується на відстані 0.5 м. від лівого краю проїзної частини; слід №2 довжиною 1.8 м. починається на відстані 1.7 м. від початку сліду гальмування №1 в напрямку вул. Садової та на відстані 1.65 м. від лівого краю проїзної частини, закінчується на відстані 0.1 м. від кінця сліду гальмування №1 в напрямку вул. Дзержинського та на відстані 1.8 м. від лівого краю проїзної частини; слід гальмування №3 довжиною 5.1 м. починається на відстані 3.8 м. від кінця сліду гальмування №1 в напрямку вул. Садової та на відстані 0.4 м. від лівого краю проїзної частини, закінчується на відстані 0.3 м. від лівого краю проїзної частини;

-плями бурого кольору схожі на кров шириною та довжиною 0.5 м. на відстані 0.4 м. від лівого краю проїзної частини та на відстані 1.2 м. від початку сліду гальмування №3 в напрямку вул. Дзержинського;

-розірвані підручники з концентрацією осипу довжиною 5.1 м. починається на відстані 3.8 м. від кінця сліду гальмування №1 в напрямку вул. Садової та на Леніна пер відстані 0.4 м. від лівого краю проїзної частини, закінчується на відстані 0.3 м. від лівого краю проїзної частини;

-склоочисник від автомобіля «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_2 , на узбіччі проїзної частини зліва на відстані 0.95 м. від краю проїзної частини та на відстані 1.0 м. від початку сліду гальмування №1 в напрямку вул. Садової;

-при огляді автомобіля «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 , на ньому виявлені механічні пошкодження у вигляді деформації бамперу; кришки капоту, решітки радіатора, розбитого лобового скла.

-Покази свідка ОСОБА_16 :

30.09.2014 близько 07:30 год. він перебував в м. Миколаєві, на пр. Леніна в районі вул. 1-ї Слобідської, йому потрібно було перейти проїзну частину пр. Лена з права на ліво відносно напрямку руху транспортних засобів по напрямку від вул. Дзержинського в бік вул. Садової. В зв`язку з чим він підійшов до краю проїзної частини біля нерегульованого пішохідного переходу та зупинився, щоб впевнитись у безпеці перетинання проїзної частини. В цей же час на іншому боці дороги на бордюрному камені у краю проїзної частини стояв хлопець та жінка з дитиною. Після чого вказаний вище хлопець розпочав рух по проїзній частині, перетинаючи пр. Леніна в межах пішохідного переходу. В цей час в крайній лівій смузі проїзної частини по напрямку руху в бік вул. Садової ніяких транспортних засобів поблизу не рухалось, а в середній смузі зупинився легковий автомобіль. Побачивши це, він розпочав рух по проїзній частині, перетинаючи пр. Леніна в межах пішохідного переходу. В цей час по крайній правій смузі проїзної частини транспортні засоби не рухались так як далі в бік вул. Дзержинського були припарковані автомобілі, які заважали руху транспорту по вказаній смузі. Коли він вже подолав крайню праву смугу проїзної частини та почав рухатись по середній смузі проїзної частини, він як раз розминувся з хлопцем, який перетинав проїзну частину та рухався йому на зустріч. В цей час він звернув увагу ліворуч та помітив, як в лівій смузі проїзної частини рухався автомобіль «СОБОЛЬ», який рухався зі сторони вул. Дзержинського в напрямку вул. Садової. В зв`язку з тим, що вказаний автомобіль, не зупиняючись наближався до пішохідного переходу, він почав сповільнювати ходу та збирався його пропустити і закінчити перетинання проїжджої частини. При цьому легковий автомобіль, який зупинився в середній смузі проїзної частини продовжував стояти перед пішохідним переходом. Після чого він звернув увагу на жінку з дівчинкою, які стояли у краю проїзної частини на бордюрному камені і в цей момент вони розпочали рух по проїзній частині в темпі спокійної ходи, розпочинаючи перетинати проїзну частину пр. Леніна в межах пішохідного переходу. Коли останні зробили близько двох кроків по проїзній частині автомобіль «СОБОЛЬ» допустив на них наїзд в межах пішохідного переходу. Жінка йшла ближче до автомобіля, а дівчинка йшла зліва від неї. Первинне контактування з пішоходами відбулося передньою частиною автомобіля в районі переднього державного номеру. Після наїзду на пішоходів, вони потрапили під автомобіль та він почав їх сунути по проїзній частині. Коли автомобіль подолав близько 3-х метрів після пішохідного переходу із-під його задньої частини з`явилась жінка, а дівчинка залишалася під автомобілем до повної його зупинки.

Легковий автомобіль, який зупинився в середній смузі проїзної частини пр. Леніна перед пішохідним переходом стояв з моменту його зупинки до наїзду на пішоходів автомобілем «СОБОЛЬ» більше ніж 5-ть секунд. Він перетинав проїзну частину пр. Леніна в межах пішохідного переходу в темпі спокійної ходи після зупинки зазначеного вище легкового автомобіля, а пішохід, який рухався на зустріч йому рухався в темпі швидкого кроку. Після того як останній почав рух по проїзній частині, то саме тоді в середній смузі зупинився легковий автомобіль.

Вантажних автомобілів чи інших крупно габаритних транспортних засобів, які б зупинялися перед пішохідним переходом чи рухались поблизу нього він не бачив. Видимість автомобіля «СОБОЛЬ» до наїзду на пішоходів йому нічого не обмежувало відповідно водій також мав би бачити його та автомобіль, який зупинився перед пішохідним переходом.

-Під час слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 було встановлено:

-невстановлений легковий автомобіль, який зупинився в середній смузі проїзної частини знаходився на відстані 1.2 м. від розмітки пішохідного переходу з правим боковим інтервалом до розділової смуги 0.6 м. від переднього правого колеса та 0,6 м. від заднього правого колеса;

-місце виходу жінки з дитиною знаходиться на відстані 3.3 м. від кінця розмітки пішохідного переходу;

-в момент виходу жінки з дитиною на проїзну частину автомобіль «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 знаходився на відстані 7.2 м. від лінії траєкторії руху пішоходів з лівим боковим інтервалом до лівого краю проїзної частини 0.6 м. від переднього лівого колеса та 0.6 м. від заднього лівого колеса;

-сам свідок ОСОБА_16 в момент виходу пішоходів на проїзну частину знаходився на відстані 2.4 м. від правого краю проїзної частини відносно напрямку руху транспорту, та на відстані 2.3 м. від кінця розмітки пішохідного переходу;

-місце наїзду на пішоходів знаходиться на відстані 1.1 м. від лівого краю проїзної частини відносно напрямку руху транспорту та на відстані 3.3 м. від кінця розмітки пішохідного переходу;

-темп руху пішоходів по проїзній частині 1.1 м. за 1.6 сек.

-Покази водія ОСОБА_5 :

30.09.2014 близько 07 години 30 хвилин, він керуючи автомобілем «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 , рухався по пр. Леніна від вул. Дзержинського в напрямку вул. Садової в крайній лівій смузі проїзної частини з лівим боковим інтервалом до лівого краю проїзної частини близько 0.2 м. від заднього лівого та переднього коліс. Швидкість руху його автомобіля складала близько 40 км/год. на той час проїзна частина була сухою, опадів чи будь-яких інших явищ, які б погіршували видимість проїзної частини не було. Справа від нього в середній та крайній правій смузі проїзної частини рухались транспортні засоби, які саме він не запам`ятав. При під`їзді до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований в районі вулиці 1-ї Слобідської, він помітив, що перед пішохідним переходом в середній та крайній смузі проїзної частини зупинилися транспортні засоби - легкові автомобілі, марки та реєстраційних номерів яких він не запам`ятав. В цей час по пішохідному переходу проходили пішоходи. Один пішохід, рухаючись з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля, пройшов смугу його руху та вийшов на середню смугу проїзної частини, інший пішохід, рухаючись з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля, вийшов на смугу його руху. Побачивши вказаного пішохода, коли йому залишалося близько 2-х метрів до краю проїзної частини, та відстань від автомобіля до пішохода складала близько 15-ти метрів, він подав йому звуковий сигнал, при цьому швидкість руху свого автомобіля не знижував. Почувши звуковий сигнал, пішохід прискорився та в темпі швидкого кроку рухався до лівого краю проїзної частини. В цей час автомобіль, який стояв перед пішохідним переходом в середній смузі проїзної частини вже проїхав його, а автомобіль, який стояв в крайній правій смузі проїзної частини продовжував стояти, так як смугу руху його автомобіля ще проходив пішохід. Після чого, коли пішохід, який перетинав смугу руху його автомобіля ступив на бордюрний камінь узбіччя, він помітив як на проїзну частину, з ліва направо відносно його напрямку, із-за вищевказано пішохода розпочинають рух жінка одною в темпі швидкого кроку. Жінка перебувала ближче до мого автомобіля, а дитина зліва від неї, далі від його автомобіля. В момент виходу пішоходів на проїзну частину відстань від передньої частини його автомобіля до лінії їх руху складала близько 5-ти метрів. Побачивши вказаних пішоходів він повернув кермо ліворуч та натиснув на педаль гальма, але уникнути наїзду не вдалося. Контактування з пішоходами відбулося передньою лівою частиною його автомобіля ближче до центру. Місце наїзду на пішоходів знаходиться в межах пішохідного переходу на відстані 1.5 метра від лівого краю проїзної частини та на відстані 2.0 метра від дальнього кінця розмітки пішохідного переходу. Після наїзду на пішоходів до повної зупинки автомобіля він педаль гальма відпускав та натискав декілька разів.

-Згідно експертизи, висновок №2/257 від 05.11.2014 виконаної експертом сектору АТЕ НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_41 , було встановлено наступне. Несправності ходової частини: зверх нормативний знос шин передніх коліс, шини лівого колеса до оголення корда. Несправності робочої гальмівної системи: не повністю блокуються задні і передні колеса; праве переднє колесо - зверх нормативний знос тормозного диску із зовнішньої сторони; ліве переднє колесо - відсутня тормозна накладка із зовнішньої сторони; заднє ліве колесо - відсутність частини тормозної накладки і нижній частині передньої колодки і верхній частині задньої колодки; тормозний механізм заднього правого колеса не досліджувався по технічним причинам.

4. Слідчий також визначив, що

Момент небезпеки для водія автомобіля «ГАЗ 2752», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 наступає з моменту зупинки транспортного засобу перед пішохідним переходом.

ІІ……У висновку експерта № 1319 від 21 листопада 2014 року зазначається таке.

1. Дослідження, за наслідками якого проводився цей висновок, проводилось на підставі постанови від 06 листопада 2014 року, винесеної слідчим ОСОБА_15 , у Миколаївському відділенні Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз експертом ОСОБА_42 , який має вищу технічну освіту, 1 кваліфікаційний клас, експертну спеціальність 10.1. по дослідженню обставин дорожньо-транспортних подій, свідоцтво № 154, стаж експертної роботи з 1992 року.

2. Перед початком дослідження експерт був попередженим про відповідальність за статтею 384 Кримінального кодексу України..

3. Предметом експертного дослідження фактично виступали надані експерту відомості про елементи системи "людина-автомобіль-середовище" у їх взаємному зв`язку під час дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Такі відомості експертом були отримані з вказаних слідчим у постанові "вихідних даних".

4. Для проведення дослідження експертом використовувались такі довідково-інформаційні дані /далі - мовою оригіналу/:

4."Судебная автотехническая экспертиза, ч.2 под ред. В.А.Иларионова, ВНИИ СЭ, М., 1980.

5.Правила дорожного движения. Сигнал. Киев. 2013г.

6.Применение дифференцированных значений времени реакции водителя в экспертной практике. ВНИИСЭ, М., 1988.

7. Иларионов В.И . Экспертиза дорожно-транспортных происшествий М. 1989

8.В.А. Пучкин, В.И. Лозовой. Справочно - нормативные материалы для эксперта- автотехника. ЮРГТУ (Новочеркасский политехнический институт). Государственное учреждение «Южный региональный центр судебной экспертизы МЮ РФ" Новочеркасск 2002г

9.Методические рекомендации про производству автотехнической экспертизы. Н.М. Кристи ЦНИИСМЭ. М. 1971г.

10.Экспертная практика и новые методы исследования. Выпуск №3. Москва, 1990г.

11.Ю.Б. Суворов. Судебная дорожно-транспортная экспертиза. МГТУ им. Баумана. Москва.2003"

5. Хід експертного дослідження можна визначити таким чином.

5.1. Експерт на підставі відомостей про фактичний стан робочої гальмівної системи визначив фактичну величину фактичного сповільнення автомобіля ГАЗ 2752.

При цьому експерт зазначив, що /далі - мовою оригіналу/: "фактически на автомобиле функционировали половина тормозного механизма левого переднего и левого заднего колеса"

З огляду на таке експерт для мети подальших розрахунків:

-спочатку - нормативну величину сповільнення транспортного засобу поділив навпіл;

-потім - отриманий у такий спосіб результат ще раз поділив навпіл;

-зрештою - відняв отриманий результат від нормативного значення.

Відповідно до таких розрахунків, показник сповільнення автомобіля ГАЗ 2752 був визначений експертом у розмірі 5,2 м/с2

5.2. Далі, відповідно до

-визначеної експертом величини фактичного сповільнення автомобіля ГАЗ 2752;

-зазначених у схемі - додатку до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди відомостей про сліди юзу автомобіля ГАЗ 2752 та місця розташування цього автомобіля відносно місця закінчення цих слідів;

-отриманого із згаданих вище нормативно-інформаційних джерел нормативного часу наростання сповільнення автомобіля;

експертом у наведеному нижче порядку була визначена швидкість автомобіля ГАЗ 2752 перед початком гальмування.

(а) Визначаючи довжину слідів юзу автомобіля експерт зазначив таке /далі - мовою оригіналу/:

"Ѕю - длина следов юза автомобиля на проезжей части. Из постановления о назначении экспертизы и схемы к протоколу осмотра места ДТП усматривается. что по ходу движения автомобиля располагаются: след торможения L1 длиной 3,5 м., затем след торможения длиной 5,1 м., с расстоянием между указанными следами 3.8м. Расстояние от окончания следа торможения длиной 5.1м до заднего левого колеса автомобиля 5,1м. При скорости автомобиля, показанной водителем - 40км/час (11,1 м/сек), расстояние 3,8м автомобиль преодолел бы за время около: 3,8/11,1- 0,34сек. Время растормаживания при гидравлической системе тормозов 0.3сек; время срабатывания тормозного привода 0,2сек, время нарастания замедления - 0.25сек - т.е. суммарно, около: 0,3+0,2+0,25?0,75сек. Таким образом растормаживание автомобиля на участке длиной 3,8м с технической точки зрения не могло произойти, т.е. на участке 3,8м автомобиль двигался в заторможенном состоянии и поэтому суммарное расстояние, на котором автомобиль двигался в заторможенном состоянии составляло: 3,8 +3,8+5,1 - 12,7м."

У висновку експерт також виходив з того, що " Расстояние от окончания следа торможения длиной 5.1м до заднего левого колеса автомобиля" є відстанню, яку автомобіль подолав після завершення гальмування /у стані кочення/.

(б) Далі, експерт відповідно до

-визначеної у вказаний вище спосіб величини відстані, яку автомобіль подолав у стані кочення;

-отриманих із згаданих у цьому експертному висновку інформаційних джерел:

1.величини коефіцієнту спротиву коченню на сухому асфальтовому покритті;

2.величини часу розгальмування при гідравлічному приводі гальмівної системи

визначив величину швидкості, з якою автомобіль рухався у стані кочення.

Величина цієї швидкості була визначеною експертом у розмірі 8 км/годину.

(в) Для визначення швидкості автомобіля ГАЗ 2752 перед началом гальмування експерт застосував формулу, яка передбачає врахування того, що після завершення гальмування автомобіль не зупинився, але продовжив рух у стані кочення.

Як зазначається у висновку експерта, за таких умов швидкість автомобіля має розраховуватись за формулою

З урахуванням:

-визначених експертом величин:

-фактичного сповільнення автомобіля ГАЗ 2752 ();

-швидкості, з якою рухався автомобіль у стані кочення ();

-відстані, на якій автомобіль рухався у загальмованому стані ()

-отриманої із загаданих вище нормативних джерел величини часу наростання сповільнення автомобіля ();

величина швидкості автомобіля ГАЗ 2752 перед началом гальмування, за підрахунками експерта, становила ? 45 км/год.

5.3. Далі експерт відзначив, що /далі - мовою оригіналу/:

"Согласно следственной оценке, приведенной в постановлении о назначении экспертизы, момент опасности для водителя автомобиля "ГАЗ 2752", г.р.номер НОМЕР_1 наступает с момента остановки транспортного средства перед пешеходным переходом - очевидно имеется ТС, остановившееся в среднем рядку."

5.4. Та виходячи саме з цього, тобто - з наявності транспортного засобу у середньому ряді, який зупинився перед пішохідним переходом - експерт зазначає таке /далі - мовою оригіналу/:

"Согласно показаний свидетеля ОСОБА_16 , приведенных в постановлении, с момента остановки в среднем ряду автомобиля и до момента наезда автомобиля ГАЗ на пешеходов прошло больше Тп - 5 сек. По показаниям водителя ОСОБА_44 , приведенным в постановлении, он видел остановившиеся перед пешеходным переходом ТС, однако время, которое прошло с момента остановки указанных ТС до момента наезда его автомобиля на пешеходов не указывает"

"Техническая возможность предотвратить наезд определяется сравнением величины остановочного пути автомобиля в условиях места ДТП (Sо) и расстояния, на котором находился автомобиль от места наезда в момент возникновения опасности для движения (Sа).

(а) Далі, відповідно до вказаних тез, експертами на підставі оціненої під час цього дослідження швидкості руху автомобіля ГАЗ 2752 та величин, отриманих із згаданих у цьому експертному висновку інформаційних джерел, визначена величина зупиночного шляху (Sо)

Ця величина експертом визначена у розмірі 27 метрів.

(б) Далі, відповідно до вказаних тез, експерт визначив величину відстані (Sа) , на якій знаходився автомобіль в момент виникнення вказаного слідчим моменту виникнення небезпеки (в момент, коли в другому ряду руху транспортних засобів перед пішохідним переходом зупинився автомобіль.

Цю величину він визначав за формулою

Sа = Vа * Тп/3,6

Застосовуючи таку формулу, експерт, з огляду на визначену ним величину швидкості руху автомобіля ГАЗ 2752 перед початком гальмування, визначив, що величина відстані, на якій знаходився автомобіль в момент, коли в другому ряду руху транспортних засобів перед пішохідним переходом зупинився автомобіль, становила ? 63 метри.

(в) Далі, відповідно до вказаних тез, експерт відзначив, що величина відстані, на якій знаходився автомобіль в момент, коли в другому ряду руху транспортних засобів перед пішохідним переходом зупинився автомобіль є значно більшою, за величину зупиночного шляху автомобіля.

6. За наслідками такого дослідження експерт зробив такі висновки /далі - мовою оригіналу/:

"При условиях, изложенных в постановлении о назначении экспертизы, и с учетом фактического технического состояния автомобиля, скорость автомобиля «ГАЗ 2752» перед началом торможения, составляла около 45 км/час.

При условиях, изложенных в постановлении о назначении экспертизы, водителю автомобиля ГАЗ, подъезжая к нерегулируемому пешеходному переходу перед которым остановились ТС, в своих действиях необходимо было руководствоваться требованиями, изложенными в п.18.4 ПДД, а именно: «Если перед нерегулируемым пешеходным переходом уменьшает скорость или остановилось транспортное средство, водители других транспортных средств, движущихся по соседним полосам, должны уменьшить скорость, а при необходимости остановиться и могут продолжить (возобновить) движение только убедившись, что на пешеходном переходе нет пешеходов, для которых может быть создано препятствие либо опасность».

С момента обнаружения остановившихся перед пешеходным переходом ТС водителю автомобиля ГАЗ в своих действиях необходимо было руководствоваться п.12.3 ПДД, а именно: «В случае возникновения опасности для движения или препятствия, которое водитель объективно способен обнаружить, он должен немедленно принять меры для уменьшения скорости вплоть до остановки транспортного средства либо безопасного для других участников движения объезда препятствия».

При условиях, изложенных в постановлении о назначении экспертизы, водитель автомобиля ГАЗ располагал технической возможностью предотврати наезд на пешехода, т.к. расстояние, необходимое для остановки автомобиля в условиях места ДТП, было меньше расстояния, которым располагал водитель дл остановки автомобиля. Действия водителя автомобиля ГАЗ не соответствовал п.12.3., 18.4 ПДД и с технической точки зрения его действия находятся в причинной связи с наступившим ДТТІ.

Фактическое техническое состояние автомобиля ГАЗ, установленное при проведении автотехнической экспертизы по исследованию технического состояния автомобиля, не находится в причинной связи с наступившим ДТП".

Норми права

1. Оцінюючи висновок експерта № 1319 від 21 листопада 2014 року, суд враховує процитовані вище приписи статей 69, 101, частини 1 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/ та процитовані вище роз`яснення, що містяться у Постанові Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 752/1498/14 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18.

2. Суд враховує також, що Верховний Суд у своїй практиці сформулював висновок про застосування норм права, відповідно до якого

Висновки експертизи є недопустимими доказами, якщо предметом дослідження експертизи були об`єкти, одержані в непроцесуальний спосіб або з грубим порушенням кримінального процесуального законодавства

/див, окрім іншого, постанови Верховного Суду від 11.07.2018 у справі № 567/548/15-к; від 30.10.2018 у справі № 755/31376/14-к; від 05.06.2019 у справі № 243/4815/16-к/

3. При цьому суд враховує й те, що Європейський Суд з Прав Людини в своїй прецедентній практиці неодноразово розглядав та критикував допустимість висновків експертів, що були складені працівниками правоохоронних органів під час досудового розслідування, стосувались складу злочину (corpus delicti) та виступали підставою для висунення обвинувачення.

Як підкреслював Європейський суд з прав людини, у такому випадку звіт експерта є більш схожим на обґрунтування, що має використовуватись обвинуваченням проти обвинуваченого, але не на "нейтральний" та "незалежний" експертний висновок.1

Як зазначає далі Європейський Суд з прав людини, у такому випадку цей висновок не може використовуватись, як доказ, адже в такому разі порушується право обвинуваченого на справедливий суд, адже - порушуються принципи змагальності та рівності сторін у кримінальному провадженні.

/див., окрім іншого, рішення у справах "Проскурников проти Росії"; "Стойменов проти колишньої югославської республіки Македонія" тощо"

4. Враховує й приписи статті 71 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/, відповідно до яких

Спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних або інших засобів і може надавати консультації під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок.

Оцінка суду.

І……Відомості, що містяться у висновку експерта № 1319 від 21 листопада 2014 року, та інші результати проведеного дослідження були отриманими внаслідок застосування правової процедури, передбаченої законодавством, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження.

1. Так, вказане експертне дослідження було проведене на підставі постанови слідчого.

2. Більше того, для з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди в цьому випадку необхідним є проведення розрахунків та врахування належних табличних даних, що вочевидь є більш обґрунтованим у разі використання спеціальних пізнань.

В зв`язку з таким залучення експерта в цьому випадку загалом є цілком виправданим.

IІ……Далі, суд відзначає, що слідчим експерту в якості вихідних даних, окрім інших, були надані відомості, отримані під час слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 .

Стосовно цієї обставини суд відзначає таке.

1. Як доведено вище, результати цього слідчого експерименту не можуть використовуватись під час доказування в межах цього кримінального провадження.

2. В той же час, докладно наведений вище зміст висновку експерта доводить, що відомості, отримані під час вказаного слідчого експерименту, хоча й надавались експерту слідчим, але фактично під час проведення експертного дослідження не використовувались.

Отже, результати цього слідчого експерименту не були фактичним об`єктом експертного дослідження.

З огляду на це сам по собі факт їх включення слідчим до вихідних даних не тягне за собою визнання висновку експерта недопустимим доказом.

ІІІ……Далі, суд відзначає, що слідчим експерту в якості вихідних даних, окрім інших, були надані відомості, отримані від ОСОБА_5 внаслідок отримання від того "пояснень".

Стосовно цієї обставини суд відзначає таке.

1. Відповідно до процитованих вище приписів статті 84 Кримінального Процесуального Кодексу України "пояснення" особи не є джерелом доказів у кримінальному провадженні.

За такого вказані в постанові слідчого відомості, що були отримані тим від ОСОБА_5 , є такими, що одержані у непроцесуальний спосіб, з огляду на що не можуть використовуватись під час доказування в межах цього кримінального провадження.

2. В той же час, докладно наведений вище зміст висновку експерта доводить таке.

2.1 Відомості, що були отриманими від ОСОБА_5 , у висновку згадувались лише один раз - коли експертом було констатовано, що "водій ОСОБА_5 " зазначив, що бачив транспортний засіб, що зупинився перед пішохідним переходом, але час з моменту зупинки цього транспортного засобу до моменту наїзду на пішоходів не зазначає".

2.2. В той же час, з тексту висновку експерта вбачається, та таке відповідає тексту постанови слідчого про призначення експертизи, що під час дослідження, за наслідками якого був складений висновок № 1319 від 21 листопада 2014 року, та обставина, що перед пішохідним переходом до моменту зіткнення автомобіля ГАЗ 2752 з пішоходами зупинився інший автомобіль, який на момент зіткнення стояв не обговорювалось взагалі.

Більше того, ця обставина виступала одним з вихідних даних для експертного дослідження.

2.3. За такого позначки про "показання водія ОСОБА_5 " експертом вочевидь використовувались лише з метою визначення проміжку часу, протягом якого сторонній автомобіль стояв перед пішохідним переходом; інакшого значення для експерта отримані від ОСОБА_5 відомості не мали.

Та у висновку експерт лише констатував відсутність інформації про такий проміжок часу у відомостях, отриманих від ОСОБА_5 .

2.4. Принагідно суд відзначає, що, хоча це й є парадоксом, але - зміст посилань експерта у цій частині висновку цілком ґрунтується на вимогах законодавства.

Так, на момент дачі висновку органи досудового розслідування у встановленому законом порядку не отримали від ОСОБА_5 жодних відомостей, зокрема й - відомостей про проміжок часу, протягом якого сторонній автомобіль стояв перед пішохідним переходом.

Отже, отримані від ОСОБА_5 всупереч встановленого порядку відомості під час експертного дослідження фактично не використовувались.

З огляду на це сам по собі факт їх включення слідчим до вихідних даних не тягне за собою визнання висновку експерта недопустимим доказом.

ІV……Далі суд відзначає, що перед початком проведення відповідного експертного дослідження та дачею висновку за його наслідками експерт був попередженим про кримінальну відповідальність, зокрема, за дачу вочевидь необґрунтованого висновку.

Таке, відповідно до дороговказів, що містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/1029/18, доводить, що цей висновок був наданий в умовах, які створювали необхідні гарантії як - належного поводження з боку експерта з речовими доказами, так й - достовірності викладених у його висновку результатів.

V……Компетенція експерта ОСОБА_45 сумнівів в учасників кримінального провадження не викликає

Підстав для сумнівів у його безсторонності під час судового розгляду не встановлено та сторони, зокрема - захист - про наявність таких підстав не посилаються.

VI……Далі, суд відзначає, що у висновку експерта, що аналізується, міститься очевидна описка, що потягла за собою неточність в розрахунках, проведених відповідно до визначеної експертом методики.

1. Так, як зазначалось вище, експертом визначено, та таке відповідає відомостям, отриманим за наслідками огляду місця події, що довжина слідів гальмування автомобіля ГАЗ 2752 становила 3,5 та 5,1 метр, до того ж - ще 3,8 метри цей автомобіль рухався у загальмованому стані.

2. В той же час, експертом при наведені розрахунку зазначено, що сумарна довжина слідів гальмування становить "3,8 + 3,8 + 5,1" замість вірного "3,5 + 3,8 + 5,1"

В зв`язку із таким загальна довжина слідів гальмування визначена експертом у розмірі 12,7 метрів замість правильного - (3,5 + 3,8+5,1) - 12,4 метри.

3. Ця неточність вплинула й на результати визначення швидкості руху автомобіля перед початком гальмування.

Так, відповідно до вказаної експертом формули, в умовах дорожньо-транспортної події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, величина цієї швидкості має бути розрахована таким чином:

4. Отриманий щойно результат доводить, що на подальші зроблені експертом розрахунки (а саме - на розрахунки величин зупиночного шляху та відстані від місця наїзду, на якій автомобіль ГАЗ 2752 знаходився в момент виходу пішоходів на проїзну частину) виявлена судом неточність не вплинула.

5. Принагідно суд відзначає, що встановлений експертом факт того, що після гальмування автомобіль ГАЗ 2752 протягом певного часу перебував в стані кочення, істотно на величину швидкості його руху перед гальмуванням не вплинув.

Так, відповідно до вказаної експертом формули, у разі, якщо автомобіль би не перебував у стані кочення, його швидкість перед початком гальмування становила б

Отже, встановлений експертом факт перебування автомобіля у стані кочення призвів до збільшення величини його швидкості перед гальмуванням на ((44,8 - 44)/44*100) - 1,8%, тобто стосовно швидкостей, про які йдеться в межах цього кримінального провадження (з урахуванням округлення) - в межах 1 м/с.

VI……Насамкінець суд, оцінюючи цей висновок, зауважує про таке.

1. Більша частина цього висновку стосується власне застосування обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, під час дачі висновку експертом визначені:

-швидкість автомобіля ГАЗ 2752 до його зіткнення з пішоходами;

-обставини руху автомобіля ГАЗ 2752 в умовах кульмінаційного моменту подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження;

-величина тормозного шляху цього автомобіля;

-вплив технічних несправностей автомобіля ГАЗ 2752 на умови його /автомобіля/ руху та гальмування

2. В той же час, суд відзначає таке.

2.1. Питання

8.Як відповідно до вимог Правил дорожнього руху України повинен був діяти водій ОСОБА_5 у даній дорожній ситуації?

9.Чи є в діях водія ОСОБА_5 невідповідності вимог Правил дорожнього руху України?

вочевидь стосуються виявлення ознак складу злочину (corpus delicti), та відповідь на них лежить не у площині спеціальних пізнань експерта, але - у галузі застосування нормативно-правового акту - Правил дорожнього руху.

З огляду на таке суд нагадує, що процитовані вище приписи частини 1 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України прямо забороняють проведення експертизи для з`ясування питань права, зокрема - для вирішення питання про кваліфікацію того чи іншого явища з точки зору його відповідності вимогам нормативно-правових актів.

2.2. При цьому суд відзначає, що правова оцінка дій особи, що була надана не особою, яка наділена правом такої оцінки /а саме - не судом/, тягне за собою порушення прав такої особи на справедливий розгляд його справи компетентним та безстороннім судом.

З огляду на наведене у сукупності, суд доходе таких висновків про можливість використання висновку експерта № 1319 від 21 листопада 2014 року:

4.Цей висновок в частині тверджень про невідповідність дій водія приписам Правил Дорожнього Руху України, як наданий з порушенням передбаченого законом порядку залучення експерта для завдань кримінального судочинства, яке /порушення/ призводить до порушення права обвинуваченого на справедливий суд, не може використовуватись, як доказ, під час здійснення цього кримінального провадження.

В той же час враховуючи, що в цей частині висновок був наданий особою, чия компетенція у спеціальній галузі знань сумнівів не викликає, відповідно до статті 71 Кримінального Процесуального Кодексу України відомості, що містяться у цій частині висновку, можуть бути використаним не як джерело доказів, але - як письмове роз`яснення з питань підходів до оцінки обставин дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

З огляду на це суд, керуючись статтею 71 Кримінального Процесуального Кодексу України вважає за доцільне використовувати висновки в цій частині та їх обґрунтування з метою формулювання/підтримання/спростування аргументів під час власної оцінки обставин дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

5.В іншій частині цей висновок є належним та допустимим доказом, з огляду на що може використовуватись під час доказування у цьому кримінальному провадженні.

Ґ……Окрім того, з метою дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 травня 2019 року за клопотанням потерпілої у справі була призначена комплексна фототехнічна та автотехнічна експертиза, за наслідками якої експертом Київського Науково-дослідного інституту судових експертиз був складений висновок № 33600/33601/19-52/336-02/19-35 від 29 серпня 2023 року.

Зміст джерел доказів.

І……В ухвалі про призначення експертизи, окрім іншого, зазначається таке.

1. Для проведення експертного дослідження судом були надані такі вихідні дані.

-Дорожньо-транспортна пригода відбулась в районі будинку 120 по проспекту Центральному /на той час - по проспекту Леніна/ у місті Миколаєві на ділянці дороги, що відображена на план-схемі - додатку 2 до протоколу огляду місця події від 07 грудня 2018 року /надалі - плані/;

-покриття дороги - асфальтне, сухе;

-рух транспортних засобів по вказаній ділянці здійснюється в одному напрямку - з боку вулиці 3 Слобідської в бік вулиці Садової /на плані - з права на ліво/;

-ширина проїжджої частини проспекту Центрального 9,0 метри, проїзна частина дороги поділена на три смуги для руху шириною по 3 метри кожна;

-на узбіччі проїжджої частини з лівого /по ходу руху транспортних засобів/ боку на ділянці дороги /за планом - від позначки "Дерево № 2" до токи "А"/ на момент дорожньо-транспортної пригоди розташовувались дерева, а саме:

-позначені на плані, як "Дерево № 1" та "Дерево № 2";

-на місці пеньків, позначених на плані, як "пеньок № 1", "пеньок № 2", "пеньок № 3" та "пеньок № 4"

Дерева, що розташовувались на місці пеньків, зображені, зокрема, на "Зображенні № 1" фототаблиці до протоколу огляду місця ДТП від 30.09.2014

-в районі будинку 120 по проспекту Центральному встановлені інформаційно-вказівні дорожні знаки 5.25.1, 5.35.2 додатку 1 до Правил Дорожнього руху України та на проїзній частині нанесена дорожня розмітка 1.14.1; 1.1.; 1.5 додатку 2 до Правил Дорожнього руху України так, як відображено на плані;

-автомобіль "ГАЗ-2752" /реєстраційний номер НОМЕР_1 /, яким керував ОСОБА_5 /надалі - автомобіль/, рухався по проспекту Центральному від вулиці 3 Слобідської /на той час - Дзержинського/ у бік вулиці Садової;

-пішоходи ОСОБА_9 та ОСОБА_12 безпосередньо перед моментом ДТП рухались по пішохідному переходу у напрямку зліва направо відносно напрямку руху у бік вулиці Садової;

-на місці дорожньо-транспортної пригоди була виявлені сліди та інша інформація, що зафіксована у протоколі огляду дорожньо-транспортної події від 30 вересня 2014 року;

-в момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль мав технічні несправності, що зафіксовані у висновку експерта № 2/257 від 05 листопада 2014 року.

-обвинувачений загалом стверджував, що дійсно 30 вересня 2014 року з допустимою швидкістю рухався на автомобілі по проспекту Центральному з боку вулиці 3 Слобідської у бік вулиці Садової.

Заздалегідь він побачив, що по розташованому в районі будинку 120 по проспекту Леніна у місті Миколаєві пішохідному переходу в обидві сторони проїжджу частину перетинають пішоходи, через що у другому ряді зупинився інший транспортний засіб.

Наближуючись до пішохідного переходу, він побачив, що пішохід, який рухався відносно напрямку його руху зліва на право звільнив його /обвинуваченого/ смугу руху, отже - небезпеки для його не створював. Що ж стосується пішохода, який рухався відносно напрямку його руху з права на ліво, то він вже звільнив другу смугу руху та перебував на третій, через що автомобіль, що стояв попереду, зрушив з місця. Тоді він /обвинувачений/ подав звуковий сигнал, та пішохід прискорив хід й перетнув проїжджу частину. Оскільки за таких умов небезпека для його не створювалась, він продовжив рух.

Але коли від його автомобіля до пішохідного переходу лишилось близько 5 метрів, раптом на дорогу "вибігла" ОСОБА_12 з малолітньою ОСОБА_9 , що почали рух зліва на право відносно напрямку його /обвинуваченого/ руху.

Він почав приймати ліворуч та вжив заходів екстреного гальмування, але уникнути наїзду не зміг через відсутність технічної можливості.

Спираючись про таке, обвинувачений вказував, що наїзд на потерпілу ОСОБА_12 із дитиною стався через те, що сама потерпіла порушила вимоги пункту 4.14 ПДР, а саме - вийшла на проїжджу частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху, а також раптово вибігла на пішохідний перехід.

2. Судом визначене, що

Моментом виникнення небезпеки є момент наближення автомобіля "ГАЗ-2572" (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) до зони обмеженої оглядовості

3. На вирішення експертів були поставлені такі питання та завдання:

-встановити місце розташування дерев, що 30 вересня 2014 року були розташовані на узбіччі проїжджої частини з лівого /по ходу руху транспортних засобів/ боку на ділянці дороги /за план-схемою - додатком 2 до протоколу огляду місця події від 07 грудня 2018 року - від позначки "Дерево № 2" до токи "А"

-визначити оглядовість позначеного на план-схемі - додатку 2 до протоколу огляду місця події від 07 грудня 2018 року пішохідного переходу та прилеглої до нього ділянки бульварної частини проспекту Центрального у місті Миколаєві в напрямку руху пішоходів зліва-направо по ходу руху транспортних засобів з боку місця розташування водія транспортного засобу, який рухається з боку вулиці 3 Слобідської в бік вулиці Садової в крайній лівій полосі руху;

-чи вірно вважати моментом виникнення небезпеки - момент наближення автомобіля "ГАЗ-2572" (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) до зони обмеженої оглядовості; якщо ні, то визначити інший момент виникнення небезпеки виходячи з аналізу дорожньої обстановки за даними, що містяться в матеріалах справи.

-як повинен був діяти водій ОСОБА_5 у даній дорожній обстановці згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху?

-чи мав водій ОСОБА_5 технічну можливість запобігти наїзду з моменту виникнення небезпеки для руху?

-чи відповідали дії водія ОСОБА_5 технічним вимогам Правил дорожнього руху?

-чи були з технічної точки зору дії водія ОСОБА_5 у причинному зв`язку з виникненням ДТП?

-чи був з технічної точки зору стан автомобіля "ГАЗ-2572" (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) у причинному зв`язку з виникненням ДТП?

4. В розпорядження експертів були надані матеріали кримінального провадження.

5. Ухвалою суду експерти були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу вочевидь недостовірного висновку та необґрунтовану відмову від дачі висновку.

ІІ……У висновку експертів № 33600/33601/19-52/336-02/19-35 від 29 серпня 2023 року зазначається таке.

1. Дослідження, за наслідками якого проводився цей висновок, проводилось на підставі ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 16 травня 2019 року у Київському Науково-дослідному інституті судових експертиз експертами:

-ОСОБА_46 - судовим експертом третього кваліфікаційного класу, який має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», стаж експертної роботи з 2016 року /свідоцтво від 11.05.2022 №112-22/Д, видане ЦЕКК при МЮ України, дійсне до 11.05.2025; свідоцтво від 23.06.2021 № 131-21/Д, видане ЦЕКК при МЮ України дійсне до 23.06.2024/;

-ОСОБА_47 - судовим експертом другого кваліфікаційного класу, який має вищу освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальностями 10.1. «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» /свідоцтво від 12.01.2023 №16-23/Д, видане Кваліфікаційною палатою Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, дійсне до 12.01.2026/ та 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», свідоцтво від 12.01.2023 №17-23/Д, видане Кваліфікаційною палатою Центральної експертно- кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, дійсне до 12.01.2026/, стаж експертної роботи з 2008 року;

-ОСОБА_48 - судовим експертом другого кваліфікаційного класу, який має вищу технічну освіту другого рівня за ступенем магістра, кваліфікацію судового експерта за спеціальностями: 6.1 «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення», 7.1 «Технічне дослідження матеріалів та засобів відеозвукозапису», стаж експертної роботи з 2014 року /свідоцтво від 19.02.2014 № 328 14, видане ЕКК КНДІСЕ, дійсне до 24.04.2024/.

2. Перед початком дослідження експерти були попередженими про відповідальність за статтею 384 Кримінального кодексу України за завідомо неправдивий висновок та за ст. 385 КК України за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

3. Предметом експертного дослідження фактично виступали надані експерту відомості про елементи системи "людина-автомобіль-середовище" у їх взаємному зв`язку під час дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Такі відомості експертом були отримані з вказаних судом у постанові "вихідних даних".

4. Для проведення дослідження експертом використовувались такі довідково-інформаційні дані:

-"Судебная автотехническая экспертиза, ч.2 под ред. В.А.Иларионова, ВНИИ СЭ, М., 1980.

-Експертний аналіз дорожньо-транспортних пригод. Галаса П.В. , Кисельов В.Б. , Київ, 1995

-Методические рекомендации про производству автотехнической экспертизы. Кристи Н.М. , М. 1971г.

- Коршаков И.К . Автомобиль и пешеход: анализ механизма наезда.- М., 1988.-142 с.

-Звіт про наукову роботу розробка системи довідково-нормативних документів у галузі дослідження обставин дорожньо-транспортних пригод (заключний). В. Полуницький. ДНДІСЕ 2007.

- https://www.google.com/search?q=%D0%B0%D0%B2%D1%82%D0% BE%D0%BC%D0%BE%D0%B1%D1%96%D0%BB%D1%8C+%D0%93%D0%90 %D0%97+2572+%D1%87%D0%B5%D1%80%D1%82%D0%B5%D0%B6&tbm=is ch&ved=2ahUKEwjOt43t7_eAAxUPDRAIHVPmBW8Q2-cCegQIABAA&oq=%D0%B0%D0%B2%D1%82%D0%BE%D0%BC%D0%BE%D 0%B1%D1%96%D0%BB%D1%8C+%D0%93%D0%90%D0%97+2572+%D1%87 %D0%B5%D1%80%D1%82%D0%B5%D0%B6&gs_lcp=CgNpbWcQA1DJMlisV 2DKW2gAcAB4AIABIQGIAYcLkgEEMTUuMZgBAKABAaoBC2d3cy13aXotaW InwAEB&sclient=img&ei=9qboZM7kEI-awPAP08yX-AY&bih=852&biw=1745&rlz=1C1GGRV_enUA875UA875#imgrc=VL_hp- z5k9bLNM

- Тлумачний словник основних термінів судової автотехнічної і транспортно-трасологічної експертизи. Кисельов В.Б. , Гардерман В.Д. , Галаса П.В. КНДІСЕ, 2000.

- Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 із змінами та доповненнями, чинними на момент скоєння ДТП (далі за текстом ПДР України).

Під час проведення експертизи також використовувався

програмний продукт PC-Crash 10.2 (Лінц, Австрія), що рекомендований до використання при виконанні автотехнічних досліджень рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України від 02 березня 2011 року (що регламентовано у відповідності до п. 14 наказу Міністерства юстиції України №1666/5 від 02.10.2008 року).

5. Для відповіді на перше поставлене судом питання експертами була побудована масштабна схема розвитку пригоди, на підставі якої були встановлені місця розташування дерев на лівому /по ходу руху транспортних засобів/ узбіччі проїзної частини дороги під час дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

6. Для відповіді на друге поставлене судом питання експертами було застосоване комп`ютерне моделювання.

6.1. Для комп`ютерного моделювання "були прийняті", зокрема, наступні данні:

4.стан дорожнього покриття - сухе;

5.темп руху пішоходів - відповідно до показів обвинуваченого ОСОБА_5 та таблично-довідкових даних стосовно швидкості руху пішоходів у темпі "спокійного бігу";

6.розташування місця наїзду на пішоходів - відповідно до відомостей, що містяться у схемі - додатку до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди

7."розташування автомобіля ГАЗ відносно меж проїзної частини перед пригодою - на відстані 0,2 м. від коліс лівого борту до лівого краю проїзної частини

8.характеристики розташування дерев відносно проїзної частини та відповідно дорожньої розмітки 1.14.1 "Пішохідний перехід" ПДР України"

9.технічні характеристики автомобіля ГАЗ 2752 відповідно до відомостей, отриманих зі згаданих вище інформаційних джерел

6.2. Крім наведених даних, для комп`ютерного моделювання також "була прийнятою" швидкість руху автомобіля ГАЗ 2752 перед пригодою, "що була оціненою виходячи із зафіксованих слідів гальмування на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 30.09.2014

Для "оцінки" швидкості автомобіля ГАЗ 2752 перед началом гальмування експерти застосували формулу, яка не передбачає врахування того, що після завершення гальмування автомобіль не зупинився, але продовжив рух у стані кочення.

Як зазначається у висновку експертів, за таких умов швидкість автомобіля має розраховуватись за формулою

З урахуванням:

-визначеної експертами з урахуванням розмірів слідів гальмування, зафіксованих на схемі - додатку до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди слідів гальмування, величини відстані, на якій автомобіля рухався у загальмованому стані ():

-отриманих із загаданих у цьому висновку інформаційних джерел:

-величини нормативного часу нарастання сповільнення автомобіля ();

-нормативної величини сповільнення автомобіля ГАЗ 2752 ();

-величини колісної бази автомобіля ГАЗ 2752 ()

величина швидкості автомобіля ГАЗ 2752 перед початком гальмування, за підрахунками експертів, становила ? 42 км/год.

6.3. За наслідками комп`ютерного моделювання із застосуванням програмного продукту PC-Crash 10.2 експерти зазначили, що:

"орієнтовний момент настання об`єктивної можливості виявити пішоходів, які наближаються (у темпу бігу) до смуги руху автомобіля ГАЗ (який перед пригодою рухався зі швидкістю близько 42 км/год. …), з врахуванням наявності дерев, які знаходяться на [лівому] узбіччі (відносно напрямку руху автомобіля ГАЗ перед пригодою) міг наступати в момент коли даний транспортний засіб знаходився на відстані приблизно 15,9 м. від місця наїзду на пішоходів"

І далі:

"При цьому пішоходи у вказаний момент розташовувались на відстані 1,46 м. від лівого краю проїзної частини. Загальний час руху пішоходів з вказаного моменту до моменту наїзду на них становить 1,35 с."

6.4. Експерти зазначили й таке:

Визначення величини відстані оглядовості/видимості перешкоди/небезпеки з робочого місця водія транспортного засобу (в тому числі й автомобіля ГАЗ) в різні моменти розвитку пригоди (в тому числі й в контексті встановлення видимості конкретної перешкоди (в даному випадку пішоходів), що наближаються/перетинають коридор його руху) може бути здійснене лише шляхом проведення відповідно слідчого експерименту, в умовах максимально наближений до тих, що мали місце на момент настання пригоди, що не відноситься до компетенції експертів в галузі судової автотехнічної експертизи. Тут слід пояснити, що експертним шляхом неможливо врахувати, як точне місце розташування водія в салоні за кермом даного ТЗ (по висоті, ширині, зокрема відносно лівої бічної стійки автомобіля в залежності від відповідної посадки за кермом автомобіля, росту водія, тощо), так і характеристики об`єкту/ів який міг обмежувати оглядовість з робочого місця водія (наявність розгалуженні стовбурів та гілок дерев, які могли перекривати окремі ділянки). Крім того, тут слід звернути увагу, що водій автомобіля ГАЗ зазначає, що виявив пішоходів (на яких в послідуючому був здійснений наїзд) в момент коли вони вийшли із-за іншого пішохода який рухався їм назустріч, що за відсутності будь-яких характеристик руху даного пішохода, не можливо врахувати.

7. При наданні відповіді на третє поставлене судом питання експерти зазначили таке.

Моментом виникнення перешкоди або небезпеки для руху - момент, коли дії іншого учасника руху перестають відповідати вимогам Правил дорожнього руху, і дорожньо-транспортна ситуація потребує негайного вживання заходів для відвернення можливості виникнення дорожньо- транспортної пригоди.

При цьому, враховуючи, що дана дорожня ситуація характеризується наїздом автомобіля ГАЗ на пішоходів, які вибігали (див. вихідні дані) на пішохідний перехід, за наявності об`єкту/ів який міг обмежувати оглядовість з робочого місця водія автомобіля ГАЗ (при якому у вказаний момент вони могли знаходитись на відстані 1,46м від лівого краю проїзної частини, а автомобіль ГАЗ міг знаходитись на відстані приблизно 15,9м відносно місця наїзду на пішоходів … ) можна дійти висновку, що в даному випадку з моменту настання об`єктивної можливості з робочого місця водія автомобіля ГАЗ виявити пішоходів, які наближаються до проїзної частини (та відповідно смуги руху автомобіля ГАЗ), дорожня ситуація потребувала негайного вживання заходів для відвернення можливості виникнення дорожньо-транспортної пригоди, тобто вказаний момент може бути трактований в контексті моменту виникнення небезпеки для руху водію автомобіля ГАЗ.

В свою чергу, наближення автомобіля ГАЗ до ділянки дороги де обмежена оглядовість з робочого місця водія даного транспортного засобу вимагає від водія постійної підвищеної уваги до дорожньої ситуації, але не вимагає негайного вживання заходів для відвернення можливості виникнення дорожньо-транспортної пригоди. За такої умови, момент наближення автомобіля ГАЗ до ділянки дороги де обмежена оглядовість з робочого місця водія даного транспортного засобу не може бути трактовано в контексті моменту виникнення небезпеки для руху водію автомобіля ГАЗ.

8. Відповідаючи на четверте поставлене судом питання експерти зазначили:

"В даній дорожній ситуації та з технічної точки зору де водій автомобіля ГАЗ ОСОБА_5 , рухаючись у третій смузі руху по пр. Центральному в м. Миколаєві зі швидкістю близько 42 км/год виявив пішоходів гр. ОСОБА_12 з малолітньою ОСОБА_9 , які бігли в напрямку нерегульованого пішохідного переходу з ліва направо по ходу руху автомобіля ГАЗ та пішохода, який рухався відносно напрямку його руху справа наліво в його смузі руху (а після подання звукового сигналу водієм автомобіля ГАЗ прискорив рух), а також автомобіль, що стояв попереду у другій смузі руху та зрушив з місця (через те, що пішохід, який рухався справа наліво звільнив йому смугу руху), повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 18.1, 31.4.1 б) і 31.4.5 а), б) ПДР України.

9. Даючи відповіді на п`яте поставлене судом питання, експерти зазначили таке.

9.1. Технічна можливість уникнути події - наявність у водія можливості уникнути пригоди шляхом зупинки, зменшення швидкості чи маневру транспортного засобу. Визначається технічним станом особливостями транспортного засобу, дорожньою ситуацією, і відповідному цій ситуації часу реакції водія

При цьому, враховуючи, що дана дорожня ситуація характеризується наїздом на пішохідному переході автомобіля ГАЗ на пішоходів, які вибігали (див. вихідні дані) на пішохідний перехід, за наявності об`єкту/ів який міг обмежувати оглядовість з робочого місця водія автомобіля ГАЗ, водій автомобіля ГАЗ повинен був у відповідності до вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху зменшити швидкість транспортного засобу або зупинитись до лінії руху пішоходів. Умовою відповідності дій водія автомобіля ГАЗ є відсутність у нього технічної можливості уникнути наїзду зупинитись до лінії руху пішоходів.

Відсутність у водія автомобіля ГАЗ технічної можливості уникнути наїзду визначається виконанням наступної нерівності: Sо>Sа, де Ѕо - величина повного зупиночного шляху автомобіля ГАЗ в досліджуваних умовах, Ѕа - відстань від місця наїзду до місця на якому знаходився автомобіль ГАЗ на момент виникнення небезпеки для руху для водія ОСОБА_5 (віддалення автомобіля від місця наїзду).

9.2. Далі, відповідно до вказаних тез, експертами на підставі оціненої під час цього дослідження швидкості руху автомобіля ГАЗ 2752 та величин, отриманих із згаданих у цьому висновку інформаційних джерел, визначена величина зупиночного шляху (Sо)

Ця величина експертом визначена у розмірі 27 метрів.

9.3. Далі експертами зазначено, що

Отже, підсумовуючи викладене вище, порівнюючи величину зупиночного шляху автомобіля ГАЗ в даній дорожній обстановці, за умови його руху зі швидкістю 42км/год (Ѕ, ? 27м), з наведеною вище величиною віддалення автомобіля ГАЗ від місця наїзду на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 (та відповідно відносно меж пішохідного переходу) в момент настання моменту об`єктивної можливості у водія автомобіля [ГАЗ] виявити пішоходів Sa ? 15,9м, видно, що останнє менше за встановлену величину зупиночного шляху автомобіля ГАЗ, що дає змогу дійти висновку, що в даній дорожній обстановці за наведених вище параметрів зближення автомобіля ГАЗ та пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , водій ОСОБА_5 не мав технічної можливості зупинити керований ним транспортний засіб до лінії руху пішоходів та тим самим уникнути наїзду на вказаних пішоходів шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу.

9.4. Додатково експерти зазначили таке

Крім того, тут слід вказати, що величина віддалення автомобіля ГАЗ від місця наїзду на пішоходів в момент виникнення небезпеки для руху його водію Sa ? 15,9м співрозмірна з віддаленням, що необхідне водію автомобіля ГАЗ для приведення гальмової системи в дію Sпр ? 16м:

…

Наведене вище свідчить, що в даній дорожній обстановці, за наведених (та прийнятих) вище умов виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_5 , водій автомобіля ГАЗ, з моменту виникнення небезпеки для його руху до моменту його наїзду на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 міг лише привести гальмівну систему в дію, але міг не мати практичної можливості розпочати безпосереднє гальмування керованого ним транспортного засобу.

10. Даючи відповідь на решту питань, що містяться в ухвалі суду, експерти зазначили

Отже, враховуючи проведене вище дослідження, в частині, що в даній дорожній обстановці, за наведених вище параметрів зближення ГАЗ та пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , водій ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути наїзду на вказаних пішоходів шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу, можна дійти висновку, що за прийнятих вище умов, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля ГАЗ ОСОБА_5 невідповідності вимогам п.18.1 ПДР, які б знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди, не вбачається.

Оцінка дій водія автомобіля ГАЗ ОСОБА_5 відносно вимог п.п. 31.4.1 б) і 31.4.5 а),б) ПДР України, не потребує застосування спеціальних знань в галузі судової автотехнічної експертизи та може бути здійсненна судом самостійно з врахуванням фактичного зафіксованого технічного стану даного транспортного засобу…

Можливо лише вказати, що за умов та характеристик виникнення пригоди, що були прийняті при наведеному вище моделюванні (див. п. 2 даного дослідження) та встановленого в рамках даного дослідження моменту виникнення небезпеки для його руху (див. п. 3 даного дослідження), при яких водій не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 шляхом застосування екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу, невідповідність дій водія автомобіля ГАЗ ОСОБА_5 вимогам п.п. 31.4.1 б) і 31.4.5 а),б) ПДР України не знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди (наїзду автомобіля ГАЗ на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ).

Норми права

1. Відповідно до частини 1 статті 332 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

2. Далі, суд враховує процитовані вище приписи статей 69, 101, частини 1 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/ та процитовані вище роз`яснення, що містяться у Постанові Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 752/1498/14 та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18.

3. Також суд враховує процитовані вище настанови практики Європейського Суду з Прав Людини щодо висновків експертів, що були складені працівниками правоохоронних органів під час досудового розслідування, стосувались складу злочину (corpus delicti) та виступали підставою для висунення обвинувачення.

4. З огляду на ці настанови враховує суд й процитовані вище приписи статті 71 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/

Оцінка суду.

І……Відомості, що містяться у висновку експертів № 33600/33601/19-52/336-02/19-35 від 29 серпня 2023 року, були отриманими внаслідок застосування належної правової процедури.

Так, вказане експертне дослідження було проведене на підставі ухвали суду, що була винесена на підставі клопотання потерпілої.

ІІ……Далі, суд відзначає, що відомості, надані експертам, як вихідні данні - об`єкт дослідження - були отримані з доказів, які, як доведено вище, є належними та допустимими.

ІІІ……Суд також відзначає, що перед початком проведення відповідного експертного дослідження та дачею висновку за його наслідками експерти були попередженими про кримінальну відповідальність, зокрема, за дачу вочевидь необґрунтованого висновку.

Таке є гарантією як - належного проведення експертами дорученого їм дослідження, так й - достовірності викладених у його висновках результатів.

IV……Компетенція будь-кого з експертів - ОСОБА_54 , ОСОБА_55 ; ОСОБА_56 - сумнівів в учасників кримінального провадження не викликає.

Підстави для сумнівів у безсторонності будь-кого з них є відсутніми й сторони про наявність таких підстав не посилаються.

V…...Суд відзначає, що у висновку експертів згадуються "пояснення" ОСОБА_5 , які, як зазначалось вище, не можуть використовуватись під час доказування в межах цього кримінального провадження.

Разом із цим, зміст відомостей, отриманих з "пояснень" є повністю ідентичним змісту відомостей, отриманих під час допиту ОСОБА_5 у суді, що наведені у ухвалі про призначення експертизи.

З огляду на таке цю обставину суд вважає суто формальною та такою, що не дає підстав для сумніву у допустимості висновку експертів.

VІ……Разом з цим, суд зауважує про таке.

1. Більша частина цього висновку стосується власне застосування обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Зокрема, під час дачі висновку експертами:

-змодельовані певні епізоди дорожньо-транспортної пригоди, на підставі чого визначені певні елементи, що характеризують середовище, у якому розвивалась дорожньо-транспортна подія;

-визначена швидкість автомобіля ГАЗ 2752 до його зіткнення з пішоходами;

-визначена величина тормозного шляху цього автомобіля;

-з`ясовані інші суттєві для справи обставини

2. В той же час, суд відзначає таке.

2.1. Питання

10.як повинен був діяти водій ОСОБА_5 у даній дорожній обстановці згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху?

11.чи відповідали дії водія ОСОБА_5 технічним вимогам Правил дорожнього руху?

вочевидь стосуються виявлення ознак складу злочину (corpus delicti), та відповідь на них лежить не у площині спеціальних пізнань експерта, але - у галузі застосування нормативно-правового акту - Правил дорожнього руху.

З огляду на таке суд нагадує, що процитовані вище приписи частини 1 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України прямо забороняють проведення експертизи для з`ясування питань права, зокрема - для вирішення питання про кваліфікацію того чи іншого явища з точки зору його відповідності вимогам нормативно-правових актів.

2.2. При цьому суд відзначає, що правова оцінка дій особи, що була надана не особою, яка наділена правом такої оцінки /а саме - не судом/, тягне за собою порушення прав такої особи на справедливий розгляд його справи компетентним та і безстороннім судом.

З огляду на наведене у сукупності, суд доходе таких висновків про можливість використання висновку експерта № 33600/33601/19-52/336-02/19-35 від 29 серпня 2023 року:

1.Цей висновок в частині оцінки дій водія приписам Правил Дорожнього Руху України, як наданий з порушенням передбаченого законом порядку залучення експерта для завдань кримінального судочинства, яке /порушення/ призводить до порушення права обвинуваченого на справедливий суд, не може використовуватись, як доказ, під час здійснення цього кримінального провадження.

В той же час враховуючи, що в цей частині висновок був наданий особами, чия компетенція у спеціальній галузі знань сумнівів не викликає, відповідно до статті 71 Кримінального Процесуального Кодексу України відомості, що містяться у цій частині висновку, можуть бути використаним не як джерело доказів, але - як письмове роз`яснення з питань підходів до оцінки обставин дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

З огляду на це суд, керуючись статтею 71 Кримінального Процесуального Кодексу України вважає за доцільне використовувати висновки в цій частині та їх обґрунтування з метою формулювання/підтримання/спростування аргументів під час власної оцінки обставин дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

2.В іншій частині цей висновок є належним та допустимим доказом, з огляду на що може використовуватись під час доказування у цьому кримінальному провадженні.

Д……На підтвердження обставин цього кримінального провадження стороною захисту надані відомості, що містяться у висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи ОСОБА_57 № 1675 від 28 березня 2016 року.

І……Зміст цього висновку зводиться до такого

1. У вступній частині цього висновку зазначається:

"25.03.2016 року до Київської незалежної судово-експертної установи надійшла заява адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про виконання експертного дослідження обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 30 вересня 2014 року о 07 годині 30 хвилин на вулиці Леніна в м. Миколаєві.

Разом із замовленням на дослідження були надані у електронному вигляді копії матеріалів по ДТП.

Як витікає із заяви і наданих матеріалів, 30.09.2015 року біля 07 години 30 хвилин на вулиці Леніна в м. Миколаєві мав місце наїзд автомобіля ГАЗ-2752 д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 на пішоходів ОСОБА_12 і ОСОБА_9 .

На вирішення поставлені наступні питання:

-Чи є комплекс даних, викладених в протоколі слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 технічно обґрунтованим?

-Чи міг водій автомобіля ГАЗ-2752 створювати небезпеку пішоходу ОСОБА_16 , який рухався по пішохідному переходу?

Проведення дослідження доручено ОСОБА_58 , який має повну вищу технічну освіту, спеціальну підготовку з дослідження обставин ДТП, стаж роботи за спеціальностями з 1995 року."

2. Наданий висновок не містить посилань про те, що експерт попереджався або ж - був освіченим у тому, що несе відповідальність за відмову або ухилення від дачі висновку експерта або дачу свідомо неправдивого висновку за ст. ст. 384, 385, 387 Кримінального Кодексу України.

3. Під час експертного дослідження експертом використовувались вихідні данні, що вказані у згаданій вище постанові слідчого ОСОБА_15 від 06 листопада 2014 року /у висновку, очевидно, внаслідок описки, датою винесення постанови вказана 08.11.2014р./

4. Далі, у висновку описаний хід експертного дослідження, проведеного для надання відповіді на перше поставлене захисником питання.

Відповідно до позначок у висновку, під час експертного дослідження визначалось таке.

4.1. Перш за все, експертом була визначена швидкість автомобіля ГАЗ-2752 відповідно до залишених цим автомобілем слідів гальмування - 42 км/год.

При цьому, відповідно до посилань у висновку, експерт виходив з "нормативно усталеного сповільнення незавантаженого автомобіля групи N1 при екстреному гальмуванні на сухому асфальтобетонному дорожньому покритті".

Посилання ж про врахування експертом несправності гальмівної системи у вказаному висновку відсутні.

4.2. Далі, експертом була визначена відстань, яку подолав автомобіль ГАЗ-2752 за вказаний свідком ОСОБА_16 час, протягом якого постраждалі пішоходи рухались проїжджою частиною дороги з моменту виходу на цю частину й до моменту зіткнення.

Така відстань експертом була визначена на підставі вказаного свідком часу (1,6 с.) та визначеної вище швидкості цього автомобіля (42 км/год.).

Величина такої відстані експертом була визначеною - 18,7 м.

4.3. Далі, експерт порівняв визначену таким чином відстань, яку подолав автомобіль ГАЗ-2752, з вказаною свідком ОСОБА_16 відстанню між цим автомобілем та лінією руху постраждалих пішоходів (відповідно до показів свідка, вона становила 7,2 метри).

На підставі того, що вказана свідком величина є значно меншою, ніж визначена внаслідок наведених розрахунків, експерт прийшов до висновку про те, що "вказана свідком величина відстані від лінії руху пішоходів, не відповідає вказаному ним часу руху автомобіля до наїзду".

5. Надаючи відповідь на друге поставлене захистом питання, експерт зазначив: "оскільки в протоколі слідчого експерименту відсутні числові дані про темп руху пішохода ОСОБА_19 , не виключається, що в таких умовах наявність пішохода ОСОБА_19 на переході не змушувала водія автомобіля ГАЗ-2752 зменшувати швидкість, оскільки він міг не створювати небезпеку для пішохода.

6. За наслідками дослідження експерт прийшов до таких висновків:

"Комплекс вихідних даних, який міститься в протоколі слідчого експерименту за показами свідка ОСОБА_16 є технічно необґрунтованим

В досліджуваних умовах водій автомобіля ГАЗ-2752 міг не створювати небезпеку пішоходу ОСОБА_16 , який рухався по пішохідному переходу"

ІІ……Оцінюючи цей доказ, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Перш за все, суд враховує процитовані вище приписи статей 69, 101, 102, 242 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/.

2. Далі, суд враховує, що відповідно до частини 2 статті 243 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/

Сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.

3. Суд враховує також процитовані вище висновки про застосування норм права, що містяться у Постанові Верховного Суду у справі № 752/1498/14 від 03 вересня 2020 року та у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/1029/18 від 18 грудня 2019 року.

ІІІ……З урахуванням цих приписів діючого законодавства та настанов судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Як зазначалось вище, висновок експерта № 1675 від 28 березня 2016 року був отриманий за зверненням сторони захисту.

В зв`язку із таким суд відзначає, що таке відповідало приписам процитованій вище частини 1 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону України № 4651-VI від 13 квітня 2012 року, що діяла на момент здійснення досудового розслідування цього кримінального провадження/.

З огляду на таке, відповідно до процитованих вище висновків про застосування норм права, що містяться у Постанові Верховного Суду у справі № 752/1498/14 від 03 вересня 2020 року, сам по собі факт отримання висновку за зверненням лише сторони захисту не є підставою не допустити цей висновок, як доказ, у цьому кримінальному провадженні.

2. В той же час, суд відзначає, що наданий висновок всупереч приписів частини 2 статті 102 Кримінального Процесуального Кодексу України не містить позначок про те, що перед його наданням експерт був обізнаний про кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивого висновку.

2.1. Відносини, що склались в зв`язку із таким в межах цього кримінального провадження та ті, що були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи № 522/1029/18

-мають майже тотожній суб`єктний склад учасників відносин - сторони відповідного провадження та експерта;

-мають тотожній предмет правового регулювання - складання та використання висновку експерта;

-мають вкрай подібні умови використання правових норм.

Зокрема, норма статті 106 Цивільного Процесуального Кодексу України, аналіз яких був наданий Великою Палатою Верховного Суду, є повністю аналогічною процитованим вище нормам частини 1 статті 242, частини 2 статті 243 Кримінального Процесуального Кодексу України.

До того ж, норма статті 78 Цивільного Процесуального Кодексу України, порядок застосування якої вирішувався Великою Палатою Верховного Суду, є повністю аналогічною процитованій вище нормі статті 86 Кримінального Процесуального Кодексу

України

Наведене доводить, що відносини, що були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду під час розгляду справи № 522/1029/18, та ті, що склались під час здійснення цього кримінального провадження, є подібними.

2.2. Застосування ж висновків про застосування норм права, що містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/1029/18, до обставин цього кримінального провадження доводить, що висновок експерта № 1675 від 28 березня 2016 року, як отриманий з порушенням порядку, встановленого законом, не може бути взятим до уваги під час ухвалення вироку у цьому кримінальному провадженні.

3. Суд також відзначає, що відсутність позначки про те, що експерт був обізнаний про те, що несе кримінальну відповідальність за дачу вочевидь неправдивого висновку, позбавляє висновок № 1675 від 28 березня 2016 року гарантії достовірності.

Використання ж недостовірних відомостей під час доказування порушує права сторін на справедливий судовий розгляд.

Отже, цей доказ відповідно до приписів статті 86 Кримінального Процесуального Кодексу України слід визнати недопустимим, що виключає його використання під час подальшого доказування у цьому кримінальному провадженні.

Мотиви неврахування окремих доказів.

Як доведено вище, з сукупності доказів, яка підлягає оцінці під час встановлення обставин цього кримінального провадження, слід виключити, як недопустимі докази

-результати слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_16 ;

-висновок експерта № 1675 від 28 березня 2016 року

оскільки вони не можуть враховуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження

Оцінка доказів у їх сукупності.

Оцінка належних та допустимих доказів у їх сукупності призводить до такого.

А......Матеріали кримінального провадження поза розумним сумнівом доводять, та сторони не заперечують того, що дорожня ситуація, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, характеризується наїздом автомобіля ГАЗ 2752 під керуванням водія ОСОБА_5 на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

Б......Далі, суд відзначає, що стосовно обставин цього наїзду суду надані два взаємовиключні докази

Так, стосовно подій, що відбувались безпосередньо перед кульмінаційним моментом подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження:

обвинувачений стверджує, що, рухаючись у третій смузі руху в напрямку пішохідного переходу, бачив автомобіль, що зупинився перед ним, даючи дорогу пішоходам. Проте, протягом його /обвинуваченого/ наближення до пішохідного переходу пішохід, що перетинав проїзну частину з права наліво по ходу його руху, перетнув другу смугу руху автомобілів, та вийшов на третю, з огляду на що автомобіль, що стояв перед пішохідним переходом, зрушив з місця. Після цього він /обвинувачений/ посигналив пішоходу, та той перебіг третю смугу руху та залишив проїзну частину дороги.

свідок ОСОБА_16 стверджує, що переходив проїзну частину з права наліво по ходу руху транспортних засобів. В зв`язку із тим, що він перебував на проїзній частині, у другій смузі руху транспортних засобів зупинився автомобіль, даючи догу пішоходам. Далі він /свідок/ побачив автомобіль ГАЗ 2752, що рухався третьою смугою, не знижуючи швидкість та не збираючись зупинятись. За такого він /свідок/ залишився у другій смузі руху транспортних засобів. З огляду на таке автомобіль, що зупинився перед пішохідним переходом у другій смузі руху транспортних засобів, не зрушив з місця та продовжував стояти аж до кульмінаційного моменту подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

І......Аналізуючи відомості, що містять ці докази, суд відзначає, що

1. Спільними у відомостях, що надали обвинувачений та свідок ОСОБА_16 , є ствердження факту, що безпосередньо перед подіями, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, перед пішохідним переходом у другій смузі руху транспортних засобів зупинився автомобіль, надаючи пішоходам перевагу у русі.

2. Сутнісна різниця у цих відомостях полягає в тому, що:

обвинувачений стверджує, що, цей автомобіль за певний час до кульмінаційного моменту подій, що є предметом цього кримінального провадження, зрушив з місця;

свідок ОСОБА_16 стверджує, що з моменту зупинки й до кульмінаційного моменту подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, цей автомобіль стояв.

ІІ......Доказів на спростування факту зупинки автомобіля в другій смузі руху безпосередньо перед подіями, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, матеріали кримінального провадження не містять і сторони про наявність таких доказів не посилаються.

Отже, цей факт суд вважає доведеним поза розумним сумнівом.

ІІІ......Далі, суд відзначає таке.

1. Матеріали кримінального провадження не містять відомостей

ані - на підтвердження показань обвинуваченого про те, що, згаданий автомобіль за певний час до кульмінаційного моменту зрушив з місця;

ані - на підтвердження показань свідка ОСОБА_16 про те, що до закінчення кульмінаційного моменту подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, цей автомобіль стояв.

2. До того ж

показання обвинуваченого про те, що, згаданий автомобіль за певний час до кульмінаційного моменту зрушив з місця, як вже відзначалось раніше, органічно вписуються у його /обвинуваченого/ показання щодо перебігу інших подій, пов`язаних з обставинами, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження та разом з іншими повідомленими обвинуваченим відомостями дозволяють уявити цілісну картину подій;

показання свідка ОСОБА_16 про те, що до закінчення кульмінаційного моменту подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, цей автомобіль стояв, як вже відзначалось раніше, органічно вписуються у його /обвинуваченого/ показання щодо перебігу інших подій, пов`язаних з обставинами, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження та разом з іншими повідомленими обвинуваченим відомостями дозволяють уявити цілісну картину подій.

ІІІ......З огляду на такі обставини суд, вирішуючи питання про те, які з цих відомостей є достовірними та мають бути покладеними у підґрунтя судового рішення, виходе з настанов, що містяться у теорії криміналістики.

Так, з теорії криміналістики відомо, що під час допиту особа передає органам досудового розслідування та суду інформацію про розслідуване кримінальне правопорушення, пов`язані з ним обставини і людей. При цьому ця інформація надходить до відповідної особи в момент сприйняття нею тих або інших явищ або предметів, запам`ятовується і потім під час відповідних слідчих (процесуальних) дій відтворюється (передається) слідчому або суду.

Спираючись на ці дороговкази, суд відзначає наступне.

Стосовно обставин сприйняття подій свідком та обвинуваченим

1. Стосовно сприйняття свідком ОСОБА_16 обставин, про які йдеться в частині його показів, що аналізуються, суд зауважує про наступне.

1.1. В цій частині показань йдеться, спершу, про його власні дії та рішення /він повідомляє, що стояв у другій смузі руху транспортних засобів, особисто вирішив не виходити у третю смугу руху транспортних засобів/.

1.2. Далі він повідомляє про дії інших учасників дорожнього руху /водія транспортного засобу, який зупинився у другій смузі руху перед пішохідним переходом/

При цьому показовим є те, що такі дії вочевидь напряму пов`язані із вказаними свідком його /свідка/ власними діями. Так, стоячи у другому ряду руху транспортних засобів, свідок вочевидь повністю перешкоджав руху транспортних засобів у цій смузі.

Таке дозволяє дійти висновку про те, що події, що згадуються у частині показань свідка, яка аналізуються, були сприйняті тим шляхом прямої реєстрації відповідних подій у його свідомості.

2. Стосовно сприйняття обвинуваченим обставин, про які йдеться в частині його показів, що аналізуються, суд зауважує про наступне.

2.1. В цій частині показань обвинуваченого йдеться переважно про дії інших учасників дорожнього руху, які обвинувачений лише спостерігав.

При цьому спостереження обвинувачений вів, керуючи автомобілем ГАЗ 2752.

З огляду на таке, він, спостерігаючи за дорожньою обстановкою, природно змушений був одночасно спостерігати та різними подіями, які не є пов`язаними одна з одною.

Таке, природно, призводило до того, що під час спостережень він покладався на свій попередній досвід, який диктує, окрім іншого, сприйняття того, що має відбутись відповідно до попереднього досвіду, але - не того, що відбувається насправді.

2.2. Суд також відзначає, що дії, які спостерігались обвинуваченим, в цьому випадку є незалежними від його /обвинуваченого/ дій та, відповідно до показів обвинуваченого, на його особисті дії безпосередньо не впливали та їх не зумовлювали.

Таке дозволяє дійти висновку про те, що події, що згадуються у частині показань обвинуваченого, яка аналізуються, були сприйняті тим шляхом непрямої реєстрації відповідних подій у його свідомості; така реєстрація опосередковувалась обсягом та концентрацією уваги, а також - стереотипами.

Стосовно відображення інформації про відповідні події у пам`яті свідка та обвинуваченого.

1. Ця інформація за вказаних вище обставин була безпосередньо сприйнятою кожним з них.

2. Стосовно обставин подальшого запам`ятовування свідком ОСОБА_16 інформації про події, про які йдеться у частині його показань, яка аналізується, суд відзначає таке.

2.1. Як зазначалось вище, 21 жовтня 2014 року цей свідок брав участь у слідчому експерименті.

Цю обставину суд, для мети оцінки його показань, враховує таким чином.

(а) Як доведено вище, результати цього слідчого експерименту не можуть використовуватись під час доказування у цьому кримінальному провадженні, як недопустимі докази.

(б) Як доведено вище, відомості, отримані від свідка ОСОБА_16 , виступали "вихідними даними" для цього слідчого експерименту, а їх отримання було складовою процедури його проведення.

В той же час, доведені вище щирість та відкритість свідка ОСОБА_17 під час надання показів про обставини проведення слідчого експерименту, а також - зміст показів цього свідка доводять, що під час проведеного слідчого експерименту відомості, що збереглись в пам`яті ОСОБА_16 , лише відтворювались та використовувались слідчим з метою спроби (до речі - невдалої) отримати додаткові данні, але - не корегувались для мети кримінального провадження.

(в) Доказів протилежного, а саме - того, що внаслідок проведення слідчого експерименту інформація, що збереглась в пам`яті ОСОБА_16 або відтворювалась ним зазнала змін - матеріали кримінального провадження не містять.

Отже, участь свідка ОСОБА_16 у слідчому експерименті 21 жовтня 2021 року не мала наслідком корегування в його пам`яті інформації про обставини, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

2.2. Далі, з показів свідка ОСОБА_17 вбачається, що 21 жовтня 2021 року /тобто - через три тижні після подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження/ свідок ОСОБА_16 в частині, що аналізується, повідомляв такі ж відомості, що й під час судового розгляду.

Таке доводить, що відомості, які обвинувачений повідомив під час судового розгляду, є саме такими, які збереглись в його пам`яті внаслідок після подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

2.3. Та наведені обставини, а саме незмінність показань свідка протягом всього періоду здійснення цього кримінального провадження, зокрема - внаслідок проведення за його участі слідчого експерименту - повністю виключає корегування інформації, що збереглась в пам`яті ОСОБА_16 , внаслідок обставин здійснення цього кримінального провадження.

2.4. Далі, суд враховує, що, як доведено вище, відомості про зацікавленість цього свідка у результатах розгляду цього кримінального провадження, зокрема - у притягненні/не притягненні ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності - в матеріалах кримінального провадження відсутні, сторони, зокрема - захист - про наявність таких відомостей не посилаються.

2.5. Враховує суд також ту обставину, що ОСОБА_16 не був безпосереднім учасником дорожньо-транспортної події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Таке позбавляє інформацію, що зафіксована в його пам`яті, елементів необ`єктивності, пов`язаних із прагненням зафіксувати (зокрема - у власній пам`яті) події таким чином, щоб виправдати себе та посилити ступінь вини інших осіб у подіях, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

3. Стосовно обставин подальшого запам`ятовування обвинуваченим інформації про події, про які йдеться у частині його показань, яка аналізується, суд відзначає таке.

3.1. До матеріалів кримінального провадження долучені "пояснення", які обвинувачений надавав під час досудового розслідування 30 вересня 2014 року /в день дорожньо-транспортної пригоди/, у яких зафіксовано, що у той день в частині, що аналізується, обвинувачений повідомив ті ж самі відомості, що й під час судового розгляду.

Таке доводить, що відомості, які обвинувачений повідомив під час судового розгляду, є саме такими, які збереглись в його пам`яті одразу після подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

3.2. Та ж сама обставина - незмінність показань обвинуваченого протягом всього періоду здійснення цього кримінального провадження - повністю виключає корегування інформації, що збереглась в пам`яті обвинуваченого, внаслідок обставин здійснення цього кримінального провадження, зокрема - внаслідок ознайомлення з доказами у справі, напрацювання власної позиції тощо.

3.3. В той же час, суд враховує, що обвинувачений був безпосереднім учасником дорожньо-транспортної події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження; ця подія полягає ні в чому іншому, як у тому, що керований ним автомобіль став причиною смерті однієї особи та травмування іншої.

З огляду на це суд відзначає, що наявна в розпорядженні обвинуваченого інформація /в тому числі - та, що зберігається в його пам`яті/, незалежно від наявності його вини, є способом його захисту.

Таке, в свою чергу, створює загрозу того, що вона мимоволі може містити елементи необ`єктивності, пов`язані із прагненням зафіксувати (зокрема - у власній пам`яті) події таким чином, щоб виправдати себе та посилити ступінь вини інших осіб у подіях, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Стосовно відтворення інформації про відповідні події, що збереглась у пам`яті свідка та обвинуваченого.

1. Суд повторює, що як обвинувачений, так й свідок надавали показання у порядку, передбаченому діючим законодавством.

Таке є гарантією того, що вони повідомили суду саме ті відомості про події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, що збереглись в їх пам`яті.

2. З огляду на цю обставину суд стосовно показань свідка ОСОБА_16 зазначає таке.

2.1. ОСОБА_16 , на відміну від обвинуваченого, несе кримінальну відповідальність за дачу заздалегідь неправдивих показань, про що був попередженим у суді.

2.2. Як доведено вище, події, що згадуються у частині показань свідка, яка аналізуються, були сприйняті тим шляхом прямої реєстрації відповідних подій у його свідомості.

За такого викривлення цих подій у його показаннях під час здійснення цього кримінального провадження є нічим іншим, як дачею заздалегідь неправдивих свідчень.

2.3. Якщо ж пристати на позицію, що ОСОБА_16 під час здійснення цього кримінального провадження вдався до вчинення кримінального правопорушення, слід дійти того, що свідок мав для цього мотиви.

Та з огляду на те, що подія, що є предметом розгляду цього кримінального провадження, за визначенням була для нього несподіваною під час цієї події він не мав жодного інтересу у результатах її розгляду, такі мотиви мають бути доволі вагомими.

Та такі мотиви внаслідок самої своєї вагомості неодмінно мають знайти своє відображення бодай в ознаках, що не можуть бути повною мірою прихованими, а за такого - залишитись непоміченими під час здійснення кримінального провадження.

Але відомості бодай про ознаки наявності вагомих мотиви, здатні спонукати ОСОБА_16 до вчинення кримінального правопорушення, матеріали кримінального провадження не містять, сторони, зокрема - захист - про наявність таких ознак не посилаються.

Таке як не повною мірою унеможливлює, то створює вкрай вагомі сумніви у тому, що показання ОСОБА_16 можуть не відповідати дійсності.

3. Принагідно, стосовно показань обвинуваченого в частині, що аналізується, суд відзначає таке.

3.1. Як доведено вище, сприйняття подій, що згадуються у цій частині показань обвинуваченого, було опосередкованим його увагою та стереотипами.

За такого викривлення цих подій у його показаннях під час здійснення цього кримінального провадження не тільки не є заздалегідь неправдивими свідченнями, але - може бути навіть наслідком сумлінної помилки

3.2. З огляду на це суд відзначає, що останньому випадку дії обвинуваченого щодо надання недостовірних відомостей, як позбавлені недобросовісності, будуть позбавленими будь-яких ознак, притаманних неправдивості.

З огляду на наведене у сукупності, суд доходе таких висновків щодо оцінки показань обвинуваченого та свідка ОСОБА_16 в частині, що стосується руху/зупинки автомобіля в другій смузі руху транспортних засобів безпосередньо перед кульмінаційним моментом подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження

-Показання свідка ОСОБА_16 з огляду на обставини сприйняття ним подій, про які йдеться у його показаннях, відсутність ознак спотворення результатів такого сприйняття в його пам`яті та дотримання процесуальних гарантій під час надання ним показань, є більш надійними.

До того ж, розумні приводи для сумнівів у достовірності показань цього є відсутніми.

За такого, його показання мають бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

-Показання ж обвинуваченого не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, як недостовірні.

В той же час, їх недостовірність є пов`язаною з обсягом та концентрацією його уваги під час дорожньо-транспортної події. Ці обставини мають отримати остаточну оцінку під час аналізу дій обвинуваченого у події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

В......Сукупність належних, допустимих та достовірних відомостей про обставини дорожньо-транспортної події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження /вихідні данні/, досліджувались експертами.

Як зазначалось вище, за наслідками експертних досліджень було складено три висновки, відомості яких можуть враховуватись під час дослідження обставин цього кримінального провадження:

-висновок № 4/146 від 02 грудня 2014 року;

-висновок № 1319 від 21 листопада 2014 року;

-висновок № 33600/33601/19-52/33602/19-35 від 29 серпня 2023 року.

Оцінюючи результати експертних досліджень у їх сукупності, суд відзначає таке.

І……Місце наїзду на пішохода розташоване на третій смузі руху транспортних засобів; автомобіль ГАЗ 2752 під час наїзду контактував з пішоходом передньою середньою частиною /висновок експерта № 4/146 від 02 грудня 2014 року/.

ІІ……Місце наїзду в момент дорожньо-транспортної пригоди характеризувалось, окрім іншого, розташуванням дерев на узбіччі з лівого боку проїжджої частини.

Характеристики розташування дерев відносно проїзної частини та відповідно дорожньої розмітки 1.14.1. "пішохідний перехід" є такими, що дозволяли виявити пішохода, що починав рух по проїзній частині зліва направо по ходу руху транспортних засобів на відстані, величина якої становить приблизно 15,9 метрів

/висновок експертів № 33600/33601/19-52/33602/19-35 від 29 серпня 2023 року/

ІІІ……Стосовно величина зупиночного шляху автомобіля ГАЗ 2752 суд відзначає таке.

1. Дороговкази, що містяться у висновках експертів

-у висновку експерта № 1319 від 21 листопада 2014 року;

-у висновку експертів № 33600/33601/19-52/33602/19-35 від 29 серпня 2023 року

вказують про те, що така величина має визначатись за відповідною формулою /в обох висновках ця формула є однаковою/ відповідно до величини швидкості автомобіля безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою та з урахуванням розмірів величин, що наведені у відповідних інформаційно-довідкових джерелах.

2. Відповідно до розрахунків, що наведені у висновку експерта № 1319 від 21 листопада 2014 року, величина зупиночного шляху автомобіля ГАЗ 2752 становить ?27 метрів.

Відповідно до розрахунків, що наведені у висновку експертів № 33600/33601/19-52/33602/19-35 від 29 серпня 2023 року , величина зупиночного шляху автомобіля ГАЗ 2752 становить ?27 метрів.

Отже, ця величина в обох випадках визначена в одному й тому ж розмірі.

З огляду на таке, під час ухвалення цього вироку величину зупиночного шляху автомобіля ГАЗ 2752 в умовах дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження суд оцінює у розмірі 27 метрів.

ІV……Величина швидкості руху автомобіля ГАЗ 2752 безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою визначена:

-у висновку експерта № 1319 від 21 листопада 2014 року - ? 45 км/год. (12,5 м/с);

-у висновку експертів № 33600/33601/19-52/33602/19-35 від 29 серпня 2023 року - ? 42 км/год. (11,7 м/с)

Оцінюючи цю обставину, суд відзначає таке.

1. Як зазначалось вище, для проведення експертних досліджень, за наслідками яких були зроблені вказані висновки, експертами використовувались:

-одні й ті ж відомості про слідову інформацію, що була залишеною на місці дорожньо-транспортної пригоди;

-різні інформаційно-довідкові джерела.

В свою чергу, використання різних інформаційно-довідкових джерел потягло застосування різних методик та різних розмірів величин, що наведені в інформаційно-довідкових джерелах.

2. Оцінюючи цю обставину, суд враховує таке.

2.1. На теперішній час жодна з застосованих експертами методик не визнана у встановленому законом порядку такою, що призводить до отримання недостовірних результатів та не може використовуватись з метою доказування у кримінальному провадженні.

2.2. Далі, отримані експертами результати відрізняються не суттєво.

Так, відносна різниця між ними становить лише (45-42)/42*100) - ? 7%

До того ж, у жодному випадку швидкість автомобіля ГАЗ 2752 є такою, що не перевищує дозволеної у населених пунктах.

2.3. Застосування відповідної методики під час відповідного експертного дослідження не призводить до істотної зміни значущих для прийняття рішення по суті кримінального провадження величин

(а) Так, відповідно до дороговказів, що містяться в обох згаданих вище висновків експертів, для прийняття рішення по суті цього кримінального провадження необхідно спів ставити величини зупиночного шляху автомобіля (Sо) з відстанню автомобіля від місця наїзді (Sa).

(б) Як доведено вище, величина зупиночного шляху автомобіля (Sо) внаслідок застосування різних методик не змінилась.

(в) Відповідно до дороговказів, що містяться у висновку експерта № 1319 від 21 листопада 2014 року, для визначення відстані автомобіля від місця наїзду (Sa) необхідно помножити величину швидкості автомобіля на час, який подолав автомобіль.

З огляду на таке очевидним є те, що неточність у 7% (у 7 метрів на відстані в 100 метрів; на 70 метрів на відстані в 1 км.) суттєво на висновок про домірність відстаней віддаленості автомобіля від місця наїзду та зупиночного шляху автомобіля не вплине.

З огляду на таке суд приходе до висновку про те, що для мети цього кримінального провадження усунення відхилень у величині швидкості автомобіля ГАЗ 2752, що спостерігаються у наданих суду висновках експертів, є позбавленим практичного сенсу.

За такого ці відхилення суд. для мети цього кримінального провадження, вважає результатом погрішностей відповідних методик.

З огляду на таке, під час ухвалення цього вироку величину швидкості автомобіля ГАЗ 2752 в умовах дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження суд оцінює у розмірі (11,7 - 12,5) м/с, або іншими словами - у розмірі 43,5 ± 1,5 км/час.

V……З висновку експертів № 33600/33601/19-52/33602/19-35 від 29 серпня 2023 року також відомо, що в умовах дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, з урахуванням обраної водієм швидкості руху, з моменту виявлення пішохода, який виходе на пішохідний перехід, до моменту перетину автомобілем траєкторії руху цього пішохода спливає час, співрозмірний з часом, необхідним водію для приведення гальмівної системи в дію.

З огляду на це суд відзначає, що гальмування починається лише після приведення в дію гальмівної системи автомобіля.

Г......Інші відомості що до обставин дорожньо-транспортної пригоди, яка є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, повністю узгоджуються між собою.

Зміст відомостей сукупності доказів

Наведені вище належні, допустимі та достовірні докази щодо обставин цього кримінального провадження доводять, що суттєві для вирішення цього кримінального провадження обставини дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, є такими:

1.Дорожньо-транспортна пригода відбулась 30 вересня 2014 року близько 07 години 30 хвилин.

2.Місце дорожньо-транспортної пригоди є ділянка дороги в районі будинку 120 по проспекту Центральному /на той час - Леніна/ у місті Миколаєві (між вулицями 3 Слобідської /на той час - Дзержинського/ та Садовою)

На цій ділянці встановлені інформаційно-вказівні дорожні знаки 5.38.1; 5.38.2 "Пішохідний перехід" /згідно додатку 1 до Правил Дорожнього руху/ та на проїзній частині нанесена дорожня розмітка 1.14.1 /згідно додатку 1 до Правил Дорожнього руху/

3.На лівому /відносно напрямку руху транспортних засобів/ узбіччі цієї ділянки розташовані дерева, характер розташування яких дозволяє виявити пішоходів, що починають рух по пішохідному переходу зліва на право по ходу руху транспортних засобів на відстані ? 15,9 метрів від траєкторії їх руху.

4.Безпосередньо перед кульмінаційним моментом подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, обвинувачений, рухаючись на автомобілі ГАЗ 2752, зі швидкістю 12,1±0,4 м/с у третьому ряді, призначеному для руху транспортних засобів, наближався до пішохідного переходу з боку вулиці 3 Слобідської.

5.За певний проміжок часу до того, як автомобілі ГАЗ наблизився до пішохідного переходу, у другому ряді, призначеному для руху транспортних засобів, перед пішохідним переходом зупинився автомобіль, який до кульмінаційного моменту дорожньо-транспортної пригоди з місця не зрушував.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_16 , величина проміжку часу, протягом якого цей автомобіль стояв перед пішохідним переходом, становила ? 5 - 10 секунд

6.Тим часом, автомобілі ГАЗ, не зменшуючи швидкості, продовжив рух в обраному напрямку.

7.Тим же часом, на проїжджу частину вийшли ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , які почали рух пішохідним переходом зліва направо /відносно руху автомобілі ГАЗ/

В момент їх виходу на проїжджу частину відстань між ними та автомобілем ГАЗ, становила ? 15,9 метрів.

8.Обвинувачений застосував екстрене гальмування, але уникнути контактування з пішоходами не спромігся.

Контактування відбулось на третій полосі руху транспортних засобів в межах пішохідного переходу.

9.Внаслідок контактування:

-пішохід ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, що мали наслідком настання її смерті. Відповідно до висновку експерта № 2324 від 07 листопада 2014 року її смерть настала в результаті тупої поєднаної травми тіла в вигляді субарахноїдального крововиливу та забою ділянки головного мозку, численних переломів ребер, грудини з пошкодженням аорти та внутрішніх органів, що супроводжувались внутрішньочеревним крововиливом, з розвитком геморагічного та травматичного шоку.

-пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді саден в області лівої руки, закритого перелому нижньої третини лівої кістки, які, відповідно до висновку експерта № 1681від 16 листопада 2014 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Оцінка обставин дорожньо-транспортної пригоди.

А……Оцінюючи обставини дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, суд виходе з такого.

І……Верховний суд Колегією суддів Касаційного Кримінального Суду у своїй Постанові від 24 листопада 2020 року зробив такі висновки про застосування норм права

у справах про порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, призначення судових автотехнічних експертиз є загальною практикою, оскільки для з`ясування обставин ДТП у багатьох випадках необхідні відповідні спеціальні знання. Разом із тим, за змістом ч. 2 ст. 242 КПК, призначення таких експертиз не є обов`язковим. У деяких випадках обставини ДТП можуть бути встановлені на підставі дослідження сукупності інших доказів.

З огляду на ці настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає наступне.

1. У цій справі для з`ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди з`ясовувались, зокрема, шляхом призначення експертиз.

Так, шляхом призначення експертиз були встановлені швидкість автомобіля ГАЗ, величина його гальмівного шляху, величина відстані оглядовості/видимості, інші обставини кримінального провадження.

2. Стосовно застосування спеціальних пізнань власно для оцінки/кваліфікації дій осіб в обставинах дорожньо-транспортної пригоди суд відзначає таке.

2.1. Як вже зазначалось вище, у разі застосування спеціальних пізнань саме для такої мети /але - не для з`ясування обставин пригоди/ на експертів "перекладається" обов`язок виявлення ознак складу злочину (corpus delicti), та відповідь на них лежить не у площині спеціальних пізнань експерта, але - у галузі застосування нормативно-правового акту - Правил дорожнього руху.

За такого, як вже зазначалось вище, таке навряд є сумісним із приписами частини 1 статті 242 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2.2. До того ж, в межах цього кримінального провадження для встановлення обставин дорожньо-транспортної події необхідно надати оцінку показанням обвинуваченого та свідка.

Таке, з одного боку, виходе за межі спеціальних пізнань експертів та, взагалі, за межі експертного дослідження.

З іншого ж боку, результати такої оцінки (які, прогнозовано, могли слугувати вихідними даними для експертного дослідження) самим судом до ухвалення вироку по суті кримінального провадження не є можливою.

2.3. Крім того, під час оцінки обставин дорожньо-транспортної пригоди необхідно надати оцінку діям не тільки обвинуваченого, як особи, яка керує транспортними засобами, але також - діям постраждалих, що також не може бути предметом дослідження експерта-автотехніка.

2.4. Суд також відзначає, що оцінка встановлених судом обставин дорожньо-транспортної пригоди потребує лише усвідомлення нормативно-правового акту - Правил дорожнього руху; спеціальних пізнань така оцінка не потребує.

2.5. Насамкінець суд відзначає, що під час оцінки обставин дорожньо-транспортної пригоди судом, як зазначалось вище, використовуються дороговкази, що містяться у висновках, складених експертами за наслідками дослідження дорожньо-транспортної події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

З огляду на це суд відзначає, що таке застосування також є формою використання спеціальних пізнань під час здійснення цього кримінального провадження.

З огляду на наведене суд вважає за можливе та необхідне у цьому кримінальному провадженні здійснити самостійну оцінку обставин дорожньо-транспортної події на підставі сукупності досліджених судом доказів.

ІІ……Верховний суд у своїй практиці зробив низьку висновків про застосування норм статті 286 Кримінального Кодексу України.

1. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17 зробила такі висновки про застосування норм права.

Диспозиція ст. 286 КК сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 ст.286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причиновому зв`язку. Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановка; суспільно-небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження ч. 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження ч.2, загибель кількох осіб ч. 3); причиновий зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати: 1)у вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) у невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (не зниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причиновий зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі по собі (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у ст. 286 КК (наприклад, керування транспортним засобом без посвідчення водія на керування транспортним засобом відповідної категорії, не зареєстрованим, або без належного номерного знака (підп. «в» п. 2.9 ПДР) тощо); б) порушення, які самі по собі (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце (наприклад, порушення правил перестроювання транспортних засобів (п.10.3ПДР), розвороту (п. 10.7 ПДР), заборони виїзду на зустрічну смугу руху транспорту (п. 11.4 ПДР), перевищення швидкості руху транспорту (п. 12.4 ПДР) тощо).

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК, тобто знаходилися у причиновому зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

2. Верховний Суд Колегією суддів Третьої судової палати Касаційного Кримінального Суду у Постанові від 16 жовтня 2019 року у справі № 163/1753/17 зробив такі висновки про застосування норм права

У випадку виникнення ДТП за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу злочину, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідження характеру та черговості порушень, які вчинив кожен із водіїв, того, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясування ступеня участі (внеску) кожного з них у спричиненні злочинного наслідку.

Погоджуючись з висновком апеляційного суду, колегія суддів звертає увагу на те, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху й відповідними наслідками. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка була учасником дорожнього руху.

ІІІ……Далі, відповідно до пункту 18.4 Правил дорожнього руху:

Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Аналізуючи ці приписи Правил дорожнього руху, суд відзначає таке.

1. Зміст цієї норми полягає в такому.

1.1. Цією нормою визначені дії водія транспортного засобу у разі, якщо по ходу його руху перед пішохідним переходом у суміжній смузі зупинився інший транспортний засіб.

1.2. При цьому встановлена імперативна вимога у разі настання такого випадку знизити швидкість транспортного засобу або зупинити його.

1.3. Цією нормою також запроваджена єдина умова за якої у такому випадку можна відносити (продовжити) рух транспортного засобу. Такою умовою визначене переконання у тому, що на відповідному переході немає будь-яких пішоходів, яким може бути створена перешкода чи небезпека.

2. Шляхом запровадження цієї норми усувається, зокрема, небезпека, яка виникає внаслідок того, що, зупиняючись перед пішохідним переходом, транспортний засіб створює зону обмеженої оглядовості для транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах.

3. Проте, мета запровадження цієї норми є ширшою, ніж усунення небезпеки лише для тих пішоходів, що рухаються з боку транспортного засобу, який зупинився.

Таке доводиться наступним.

3.1. Якщо пристати на протилежну точку зору, то слід дійти того, що нормодавець мав би дозволити водіям транспортних засобів, які рухаються по сусідніх смугах, продовжити (відновити) відновити рух, переконавшись лише у тому, що з боку транспортного засобу. який зупинився, немає пішоходів.

3.2. Проте, законодавець такого не зробив, дозволив продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що таке не створить небезпеку для будь-яких пішоходів, що перебувають на відповідному переході.

4. Більш широкою метою запровадження цієї норми, поза розумним сумнівом, є те, що водій транспортного засобу, що зупинився перед пішохідним переходом, об`єктивно має більше можливостей спостерігати за обстановкою на відповідному переході, ніж водії, що рухаються позаду у сусідніх смугах.

Отже, у пункті 18.4. Правил дорожнього руху нормодавець запровадив додатковий "універсальний маркер", яким, окрім власне поведінки пішоходів, водії зобов`язані керуватись під час проїзду пішохідних переходів.

ІV……З огляду на наведений зміст пункту 18.4 Правил дорожнього руху суд відзначає таке.

Відповідно до пункту 1.4. Правил дорожнього руху

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

З огляду на таке "маркер", що запроваджений у пункті 18.4 Правил дорожнього руху:

-з одного боку - є обов`язковим для врахування водіями під час проїзду пішохідних переходів

-з іншого ж - може бути використаним пішоходами для визначення передбачуваних дій водіїв у дорожній обстановці, що склалась.

V……Під час ухвалення цього вироку суд враховує й такі приписи Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів.

1. Відповідно до підпункту "б" пункту 2.3. Правил дорожнього руху

Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

2. Відповідно до пункту 12.3. Правил дорожнього руху

У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

3. Відповідно до пункту 18.1. Правил дорожнього руху

Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

4. Відповідно до пункту 4.10. Правил дорожнього руху

Перед виходом на проїзну частину з-за транспортних засобів, що стоять, та будь-яких об`єктів, що обмежують оглядовість, пішоходи повинні впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.

5. Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення

Аварійна обстановка - це ситуація, коли інші учасники дорожнього руху були вимушені різко змінити швидкість, напрямок руху чи вжити інших заходів для забезпечення власної безпеки чи безпеки інших громадян

Б……З урахуванням наведених приписів законодавства та настанов судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, зазначає таке.

Щодо наявності в діях обвинуваченого порушень Правил дорожнього руху.

І……Як доведено вище, незадовго до дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, перед пішохідним переходом у другій смузі руху зупинився автомобіль, який під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, з місця не зрушував.

Стосовно цієї обставини суд відзначає таке.

1. Як зазначалось вище, відповідно до дороговказів, що містяться у висновку експертів № 33600/33601/19-52/33602/1935 від 29 серпня 2023 року, моментом виникнення перешкоди або небезпеки для руху - момент, коли дії іншого учасника руху перестають відповідати вимогам Правил дорожнього руху, і дорожньо-транспортна ситуація потребує негайного вживання заходів для відвернення можливості виникнення дорожньо- транспортної пригоди.

2. З огляду на ці дороговкази суд відзначає, що наближення автомобіля до іншого автомобіля, що зупинився перед пішохідним переходом у суміжній смузі, відповідно до процитованих вище приписів пункту 18.4. Правил дорожнього руху вимагає від водіїв зменшити швидкість, а в разі потреби - зупинитись перед пішохідним переходом, але - не вимагає вжиття негайних заходів для відвернення дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, факт зупинки автомобіля перед пішохідним переходом не може бути трактований в контексті моменту виникнення небезпеки для водіїв, що рухались у тому ж напрямку суміжними смугами.

ІІ……Далі, як доведено вище, під час, коли у другій смузі руху перед пішохідним переходом стояв автомобіль, обвинувачений, керуючи автомобілем ГАЗ 2752, рухався по третій смузі руху в напрямку пішохідного переходу.

1. Відповідно до проаналізованих вище приписів пункту 18.4 Правил дорожнього руху за таких обставин обвинувачений, рухаючись в обраному напрямку, був зобов`язаний зменшити швидкість, а в разі потреби - зупинитись перед пішохідним переходом, та мав право продовжити (відновити) рух, лише переконавшись, що таке не створить небезпеку або перешкоду для пішоходів.

2. Про наявність в обвинуваченого технічної можливості виконати ці приписи Правил дорожнього руху, свідчить таке.

2.1. Як зазначалось вище, з моменту зупинки й до моменту наїзду автомобіля ГАЗ 2752 на пішоходів у другій смузі інший автомобіль стояв не менше 5 секунд.

За такого в момент зупинки автомобіля у другій смузі руху автомобіля ГАЗ 2752 перебував на відстані від пішохідного переходу, величина якої, відповідно до згаданих вище дороговказів, що містяться у висновку експерта № 1319 від 21 листопада 2014 року, має обчислюватись за формулою

Sа = Vа * Тп/3,6, де

Vа - швидкість автомобіля (як зазначалось вище, вона оцінена у розмірі 43,5±1,5 км/год.

Тп - проміжок часу, що минув з моменту зупинки іншого автомобіля у другій смузі руху до моменту наїзду автомобіля ГАЗ 2752 на пішоходів (5 секунд)

Внаслідок арифметичного розрахунку отримуємо:

Sа = 43,5±1,5 * 5/3,6 = 60,4±2,1 м. ? 60 метрів.

2.2. Далі, відповідно до вказаних вище дороговказів, що містяться у висновків експертів, отриманий результат слід порівняти з величиною гальмівного шляху автомобіля ГАЗ 2752

Як зазначалось вище, ця величина експертами була визначеною у розмірі 27 метрів.

Отже, величина гальмівного шляху автомобіля ГАЗ 2752 є меншою за його відстань від пішохідного переходу в момент зупинки перед переходом іншого транспортного засобу.

Відповідно до дороговказів, що містяться у наведених вище висновках експертів, таке означає, що обвинувачений мав технічну можливість належним чином виконати приписи пункту 18.4 Правил дорожнього руху.

3. Суд також зауважує, що на ділянці дороги, про яку йдеться у межах цього кримінального провадження, дотримання вимог "маркеру", що запроваджений пунктом 18.4. Правил дорожнього руху, було особливо актуальним з огляду на те, що характеристики узбіччя дозволяли виявити пішоходів на відстані, яка, як доведено висновком експертів № 33600/33601/19-52/33602/19-35, за умови руху з дозволеною швидкістю не дозволяла навіть привести гальмівну систему автомобіля в дію.

4. Суд також нагадує таке.

4.1. У своїх показах обвинувачений вказував, що помітив, що в напрямку його руху на сусідній смузі перед пішохідним переходом зупинився автомобіль, але при цьому заходів до зниження швидкості він не вжив.

4.2. Далі, суд нагадує, що під час оцінки показів обвинуваченого та свідка ОСОБА_16 прийшов до висновку, зокрема, про те, що обвинувачений надавав показання сумлінно, а недостовірність його показань є пов`язаною з обсягом та концентрацією його уваги під час дорожньо-транспортної події.

Тоді ж суд зауважував, що сприйняття подій обвинуваченим може бути опосередкованим стереотипами, тобто - сприйняття того, що має відбутись відповідно до попереднього досвіду, але - не того, що відбувається насправді.

Наведене у сукупності доводить, що в обставинах цього кримінального провадження:

-обвинувачений помітив автомобіль, що зупинився перед пішохідним переходом у другій смузі руху;

-цю обставину під час дорожньо-транспортної події проігнорував та в подальшому за діями водія цього автомобіля не слідкував взагалі;

-подальші дії водія цього автомобіля усвідомив завдяки стереотипам.

З урахуванням дороговказів, що містяться у згаданих вище висновках експертів, таке означає, що під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, обвинувачений проігнорував "маркер", запроваджений у пункті 18.4 Правил дорожнього руху, чим порушив вимоги цього пункту.

Обстановка, у якій відбулось це порушення Правил дорожнього руху, характеризується таким.

1. Обвинувачений, керуючи автомобілем ГАЗ 2752, всупереч вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху, продовжив рух в обраному напрямку з раніше обраною швидкістю, нехтуючи тим, що на сусідній смузі руху перед пішохідним переходом зупинився автомобіль.

2. Під час його руху на пішохідний перехід вийшли пішоходи ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ; який обвинувачений помітив на відстані, яка становила ? 15,9 метрів.

Така відстань не дозволяла запобігти наїзду на пішоходів.

3. Внаслідок наїзду ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження, що є несумісними з життям, а ОСОБА_9 - тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Щодо наявності причинового зв`язку між діями обвинуваченого та настанням наслідків у вигляді шкоди здоров`ю та смерті.

Вирішуючи питання про наявність такого причинового зв`язку, суд нагадує, що відповідно до настанов судової практики, що сформульовані Верховним Судом, особливості причинового зв`язку у справах про порушення правил дорожнього руху полягає у тому, що такий зв`язок має встановлюватись не між діями учасників дорожнього руху та наслідками, що настали, але - між порушенням вимог Правил дорожнього руху та передбаченими законом суспільно-небезпечними наслідками.

З огляду на ці настанови суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

1. Оцінюючи дії пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 щодо виходу на проїжджу частину, суд відзначає таке.

1.1. Під час виходу на проїжджу частину вони мали керуватись процитованими вище приписами пункту 4.10. Правил дорожнього руху, а саме - впевнитись у відсутності транспортних засобів, що наближаються.

1.2. Вирішуючи питання про те, чи були дотримані пішоходами ці вимоги, суд відзначає таке.

Як неодноразово доведено вище, в момент їх виходу на проїжджу частину у другій смузі руху транспортних засобів стояв автомобіль.

Та, як доведено вище, таке було надійним "маркером" того, що автомобілі, що рухаються по сусідніх смугах, зупиняться перед пішохідним переходом.

Отже, в умовах цього кримінального провадження пішоходи у передбачений для цього спосіб переконались у тому, що транспортні засоби до них не наблизяться.

1.3. Про порушення пішоходами ОСОБА_59 та ОСОБА_9 інших вимог Правил дорожнього руху, сторони кримінального провадження не посилаються; судом таких порушень під час розгляду кримінального провадження встановлено не було.

Отже, під час виходу на проїжджу частину вимог Правил дорожнього руху пішоходи ОСОБА_12 або ОСОБА_9 не порушили.

2. Обвинувачений же, керуючи автомобілем ГАЗ 2752, всупереч вимог пункту 18.4 Правил дорожнього руху, продовжив рух в обраному напрямку з раніше обраною швидкістю, нехтуючи тим, що на сусідній смузі руху перед пішохідним переходом зупинився автомобіль.

2.1. Нехтування обвинуваченим приписами пункту 18.4. Правил дорожнього руху призвело до того, що:

-на відстані, домірній 27 метрам від пішохідного переходу - автомобіль ГАЗ 2752 створював аварійну ситуацію, тобто - ситуацію, коли інші учасники дорожнього руху, зокрема - пішоходи - були вимушені вжити додаткових заходів для забезпечення власної безпеки /до чого, до речі, вдався свідок ОСОБА_16 /

-на відстані, домірній 16 метрам від пішохідного переходу - автомобіль ГАЗ 2752 створював обстановку, у якій дорожньо-транспортна пригода стала неминучою.

2.2. Таке означає, що в умовах дорожньо-транспортної події, що розглядається, нехтування обвинуваченим приписами пункту 18.4. Правил дорожнього руху:

-під час перебування автомобіль ГАЗ 2752 на відстані від пішохідного переходу, домірній 27 метрам - створювало необхідні умови для дорожньо-транспортної пригоди;

-під час перебування автомобіль ГАЗ 2752 на відстані, домірній 16 метрам від пішохідного переходу - стало безпосередньою причиною наїзду.

3. Наїзд на пішоходів в обстановці дорожньо-транспортної події, що розглядається, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із наслідками, що настали - смертю ОСОБА_12 та заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Отже, між порушенням обвинуваченим пункту 18.4. Правил дорожнього руху та передбаченими диспозицією частини 2 статті 286 Кримінального Кодексу України наслідками наявний прямий причиновий зв`язок.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд вважає вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин доведеною.

Мотиви зміни обвинувачення.

А……Вирішуючи питання про можливість зміни висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, суд виходе з таких приписів діючого законодавства та настанов судової практики.

1. Відповідно до статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею /частина 1/.

…

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження /частина 3/

2. Верховний Суд України у своїй Постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс16 зазначав, що у міжнародних джерелах права, зокрема, в Конвенції про захист прав людини та основних свобод, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту "а" частини 3 статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглянутої справи ("Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).

Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття "обвинувачення" національними судами.

З огляду на це Верховний Суд України у вказаній постанові зазначив, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення, зокрема, для реалізації права на захист.

Саме ж обвинувачення складається з трьох складових - фабули обвинувачення /тобто - виклад фактичних обставин вчиненого злочину/ яка є фактичною моделлю вчиненого злочину, а також - юридичного формулювання: формули /тобто - правової кваліфікації/ та формулювання обвинувачення /тобто - формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України/, яке є правовою моделлю злочину, вказівкою на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

При цьому наведені в обвинуваченні фактичні дані в своїй сукупності мають вичерпно визначати кожен з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, має надати можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Наведене у сукупності доводить, що зміною обвинувачення є такі зміни його фабули (тобто - фактичної моделі), що призводять до зміни елементів складу кримінального правопорушення, що, в свою чергу, тягне зміну у формулюванні вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України, а за такого - його правової кваліфікації.

З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

Б……Зміст обвинувального акту, що надійшов на розгляд суду, не може бути усвідомленим інакше, ніж так, що визначальна частина фактичної моделі стверджуваного злочину у ньому висловлена у такій його частині.

При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться на проїжджій частині проспекту Леніна в районі будинку №120 та позначений інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 додатку 1 до ПДР України та дорожньою розміткою 1.14.2 додатку 2 до ПДР України, водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п. п. 2.3 «б»; 12.3; 18.1; 18.4 ПДР України, а саме проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким в середній смузі руху зупинився невстановлений транспортний засіб, надаючи перевагу у русі пішоходам та маючи об`єктивну можливість бачити, що на пішохідному переході перебувають пішоходи, які створювали йому небезпеку для подальшого руху вперед, не вжив заходів до зниження швидкості аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода або небезпека хоча мав таку технічну можливість, а продовжив рух у обраному ним напрямку, внаслідок чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які перетинали проїзну частину проспекту Леніна в межах нерегульованого пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху його автомобілю.

Стосовно змісту твердження, що викладене за допомогою цього речення, суд відзначає таке.

І……Це речення є ускладненим такою мірою, яка не є притаманною українській мові та навряд узгоджується з її правилами

За такого висловлена за допомогою такої мовної одиниці думка /твердження/ органів досудового розслідування може бути усвідомленою тільки внаслідок спрощення речення шляхом його розбору.

ІІ……За своє конструкцією це речення є складним, ускладненим, з різними типами зв`язку.

1. Головною його частиною є:

При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який знаходиться на проїжджій частині проспекту Леніна в районі будинку №120 та позначений інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 додатку 1 до ПДР України та дорожньою розміткою 1.14.2 додатку 2 до ПДР України, водій ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п. п. 2.3 «б»; 12.3; 18.1; 18.4 ПДР України, а саме проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу …, та маючи об`єктивну можливість бачити…, не вжив заходів до зниження швидкості аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, щоб дати дорогу пішоходам, хоча мав таку технічну можливість, а продовжив рух у обраному ним напрямку, внаслідок чого допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які перетинали проїзну частину проспекту Леніна в межах нерегульованого пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху його автомобілю.

2. Ця головна частина має один підмет (водій ОСОБА_5 ).

3. Також вона має 8 присудків, які є однорідними:

-порушив;

-проявив

-не стежив;

-не реагував;

-не вжив заходів до зниження швидкості;

-мав можливість;

-продовжив;

-допустив.

3.1. Відповідно до правил української мови, усі ці присудки визначають основні дії, які, на думку органів досудового розслідування вчинив/не вчинив обвинувачений.

3.2. При цьому один з них - "порушив" - є відокремленим від інших сполучником "саме", що, відповідно до правил української мови, означає, що в подальшому наводиться перелік дій, які становлять зміст "порушення".

Отже, порушення, за твердженням органів досудового розслідування та публічного обвинувачення, полягало у тому, що ОСОБА_5 вчинив/не вчинив певний перелік дій:

-не стежив;

-проявив;

-не реагував;

-не вжив заходів до зниження швидкості;

-продовжив;

3.3. Присудок "мав можливість" приєднаний до інших сполучником "хоча".

Відповідно до правил української мови таке означає протиставний зв`язок між діями, вказаними раніше, та значенням цього присудку

3.4. Присудок "допустив" приєднаний за допомогою прийменника "внаслідок".

Відповідно до правил української мови, вживання цього прийменника разом зі словом "чого" означає, що у попередній частині речення визначається причина того, що висловлене за допомогою дієслова "допустив" та залежних від нього членів речення.

Отже, автор обвинувального акту висловив твердження про вчинення ОСОБА_5 протиправних дій таким чином:

ОСОБА_5 … проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу …, та маючи об`єктивну можливість бачити…, не вжив заходів до зниження швидкості аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, щоб дати дорогу пішоходам, … а продовжив рух у обраному ним напрямку…

ІІІ……Конструкція у реченні в частині його членів, які залежать від присудку "не вжив заходів до зниження швидкості" є ускладненою двома дієприслівниковими зворотами:

-наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу …,

-маючи об`єктивну можливість бачити…

1.Відповідно до правил української мови, таке означає, що органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують про вчинення ОСОБА_5 додаткових до позначених присудком "не вжив" дій.

1.1. Відповідно до цих же правил, ці посилання про ці дії слід вважати посиланням про обставини, у яких відбувалась основна дія.

1.2.Вжитий автором обвинувального акту сполучник "та"2, відповідно до правил української мови, означає, що, за твердженнями органів досудового розслідування та публічного обвинувачення, обставини, про які вони вказали у такий спосіб, існували хоча й одночасно, але - незалежно одна від одної.

Отже, за твердженнями органів досудового розслідування та публічного обвинувачення:

ОСОБА_5 , зокрема, не вжив заходів до зниження швидкості керованого ним автомобіля аж до повної зупинки у той час, коли:

(1)автомобіль наближався до пішохідного переходу,

(2)він мав об`єктивну можливість бачити певні обставини.

2. Далі, стосовно дієприслівникового звороту

-наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу …,

суд відзначає таке.

2.1. Він складається з дієприслівника "наближаючись" та залежних від нього членів речення:

-до чого? - до переходу (додаток);

-переходу - якого? - пішохідного та нерегульованого

2.2. У цьому ж дієприслівниковому звороті до додатку приєднане підрядне речення

перед яким в середній смузі руху зупинився невстановлений транспортний засіб, надаючи перевагу у русі пішоходам

Відповідно до правил української мови, це речення є означальним та виражає ознаку предмету, що названий у головній частині - пішохідного переходу

3. Стосовно ж дієприслівникового звороту

-маючи об`єктивну можливість бачити…

суд відзначає таке.

3.1. Він складається з дієприслівника "маючи" та залежних від нього членів речення:

-що? - можливість;

-можливість для чого? - бачити (додаток);

3.2. У цьому ж дієприслівниковому звороті до додатку приєднане підрядне речення

що на пішохідному переході перебувають пішоходи, які створювали йому небезпеку для подальшого руху вперед

Відповідно до правил української мови, це речення є з`ясувальним та пояснює зміст додатку, що названий у головній частині - бачити.

ІV……Оцінюючи зміст висунутого обвинувачення, суд також враховує наведені вище приписи пунктів 2.3. "б"; 12.3.;18.1 та 18.4. Правил дорожнього руху.

Підсумовуючи наведене, слід дійти висновку про те, що органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що в обставинах, які є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження

ОСОБА_5 :

-проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни;

-маючи для такого технічну можливість, не вжив заходів до зниження швидкості аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода або небезпека, у той час, коли:

(1)керований ним автомобіль наближався до пішохідного переходу, перед яким в середній смузі руху зупинився невстановлений транспортний засіб, надаючи перевагу у русі пішоходам

(2)він мав об`єктивну можливість бачити, що на пішохідному переході перебувають пішоходи, які створювали йому небезпеку для руху вперед

а продовжив рух в обраному напрямку.

Внаслідок таких дій він допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

В……Оцінка суті висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, з огляду на встановлений вище зміст визначальної частини фактичної моделі вчиненого ним злочину, призводить до такого.

І……Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що дорожньо-транспортну пригоду, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, зумовило, окрім порушення ОСОБА_5 вимог пункту 18.4. Правил дорожнього руху, також порушення ним пункту 2.3. "б" цих Правил

Зокрема, стверджували, що він

проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміни.

1. Стосовно обвинувачення в цій частині суд відзначає наступне.

1.1. Як доведено вище, під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, обвинувачений помітив запроваджений у пункті 18.4. Правил дорожнього руху "маркер", але - проігнорував його.

1.2. Таке, в свою чергу, доводить, що в умовах дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, обвинувачений "проявив уважність та стежив за дорожньою обстановкою" - вчасно виявив передбачений Правилами дорожнього руху "маркер".

1.3. Та обставина ж, що у своїй увазі цей "маркер" він проігнорував, свідчить не про недостатню увагу з його боку, але - про свідоме порушення ним приписів пункту 18.4 Правил дорожнього руху.

Отже, порушення підпункту 2.3."б" Правил дорожнього руху в діях обвинуваченого відсутнє.

2. Вирішуючи питання про наслідки такого, суд зауважує про наступне.

2.1. Обставини, наявність яких матеріалами кримінального провадження не підтверджені, з висунутого обвинувачення мають бути виключеними.

2.2. Як зазначалось вище, порушення певних Правил дорожнього руху в цьому випадку становить елемент об`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 286 Кримінального Кодексу України.

За такого виключення з обвинувачення посилань про певні порушення тягне за собою зменшення його /обвинувачення/ обсягу, що за загальним правилом тягне за собою покращення становища обвинуваченого.

2.3. До того ж, виключення з обвинувачення посилань про певні порушення вочевидь не потягне за собою вихід за його /обвинувачення/ межі.

Отже, посилання, що аналізуються, з висунутого ОСОБА_5 обвинувачення слід виключити.

ІІ......Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення стверджують, що дорожньо-транспортну пригоду, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, зумовило, окрім порушення ОСОБА_5 вимог пункту 18.4. Правил дорожнього руху, також порушення ним пунктів 12.3. та 18.1. цих Правил.

Зокрема, стверджували, що він

маючи для такого технічну можливість, не вжив заходів до зниження швидкості аж до повної зупинки керованого ним автомобіля, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода або небезпека, у той час, коли, зокрема, він мав об`єктивну можливість бачити, що на пішохідному переході перебувають пішоходи, які створювали йому небезпеку для руху вперед, а продовжив рух в обраному напрямку.

1. Стосовно обвинувачення в цій частині суд відзначає таке.

1.1. Висновком експертів № 33600/33601/19-52/33602/19-35 від 29 серпня 2023 року встановлено, та таке підтверджене іншими матеріалами кримінального провадження, що у той момент, коли обвинувачений отримав об`єктивну можливість побачити, що на пішохідному переході перебувають пішоходи ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , він вже не мав технічної можливості зупинити автомобіль ГАЗ 2752.

Отже, твердження в обвинувальному акті про те, що обвинувачений мав технічну можливість зупинити автомобіль ГАЗ 2752 у той час, коли він мав об`єктивну можливість побачити ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , суперечать обставинам цього кримінального провадження.

1.2. Встановлена ж під час здійснення цього кримінального провадження відсутність в обвинуваченого технічної можливості вжити ефективних заходів для зупинки автомобіля ГАЗ 2752 в обставинах дорожньо-транспортної пригоди, що розглядається, доводить й відсутність в його діях порушень пунктів 12.3. та 18.1. Правил дорожнього руху.

Отже, порушення пунктів 12.3. та 18.1. Правил дорожнього руху в діях обвинуваченого відсутнє.

2. Вирішуючи питання про наслідки такого, суд зауважує про наступне.

2.1. Обставини, що не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, з висунутого обвинувачення мають бути виключеними.

2.2. Як зазначалось вище, порушення певних Правил дорожнього руху в цьому випадку становить елемент об`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 286 Кримінального Кодексу України.

За такого виключення з обвинувачення посилань про певні порушення тягне за собою зменшення його /обвинувачення/ обсягу, що за загальним правилом тягне за собою покращення становища обвинуваченого.

2.3. До того ж, виключення з обвинувачення посилань про певні порушення вочевидь не потягне за собою вихід за його /обвинувачення/ межі.

Отже, посилання, про наявність в діях ОСОБА_5 порушень вимог пунктів 12.3. та 18.1. Правил дорожнього руху та вчинення ним дій, що свідчать про вчинення лише цих порушень, з висунутого йому обвинувачення слід виключити.

ІІІ……Виключення з висунутого ОСОБА_5 обвинувачення посилань про вказані вище обставини, які не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, природно тягне за собою внесення техніко - редакційних правок під час викладення визначальної частини фактичної моделі стверджуваного злочину.

1. Зокрема, виключення з обвинувачення посилань про те, що ОСОБА_5 , наближаючись до пішохідного переходу заздалегідь побачив на ньому пішоходів / ОСОБА_12 та ОСОБА_9 / виникає необхідність вказати про обставини їх виходу на проїзну частину дороги з метою збереження зв`язків між вказаними в обвинувальному акті фактами, що становлять визначальну частину фактичної моделі стверджуваного злочину.

При цьому такі обставини мають бути викладеними відповідно до обставин, що встановлені у суді.

2. Вирішуючи питання про можливість зміни обвинувачення шляхом включення до нього дійсних обставин виходу постраждалих на проїзну частину замість вказаних в обвинувальному акті, суд враховує таке.

2.1. Обставини, що мають бути включені до обвинувачення, власне дій обвинуваченого не стосуються.

До того ж, встановлені судом обставини, на відміну від вказаних в обвинувальному акті, не є такими, що мали б враховуватись обвинуваченим під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження.

Отже, включення відомостей про такі обставини вироком суду не здатне призвести для погіршення становища обвинуваченого.

2.2. Далі, суд відзначає, що ці обставини включаються до обвинувального акту саме в зв`язку із виключенням певних посилань з обвинувачення, яке /виключення/, як доведено вище, тягне за собою зменшення обсягу обвинувачення.

Отже, включення обставини виходу постраждалих на проїзну частину дороги, з огляду на вказану вище мету такого включення, є необхідним саме для зменшення обсягу обвинувачення.

3. Далі, суд відзначає, що відповідна зміна обвинувачення тягне за собою захист прав потерпілих та обвинуваченого.

3.1. Так, внаслідок такої зміни обвинувачення судом ухвалюється рішення, яким встановлюються дійсні фактичні обставини кримінального провадження.

3.2. До того ж, внесення у самий лише текст обвинувачення змін, зумовлених самими лише логічними зв`язками цього тексту вироком суду в цьому випадку надасть сторонам та потерпілим змогу отримати захист їх прав в межах цього кримінального провадження.

В той же час, внесення таких змін за участі сторін кримінального провадження на цій стадії /наразі з моменту вчинення злочину сплинуло 09 років та 01 місяць/ загрожує втратою такої можливості через загрозу спливу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

4. Суд також відзначає, що відмова суду у зміні обвинувачення шляхом відновлення логічних зв`язків між викладеними у ньому фактами нічого не додасть ані - чесності, ані - справедливості процесу та призведе лише до надмірного формалізму.

За такого для відмови у такій зміні існує настільки мало причин, що вона навряд є прийнятною.

З огляду на таке суд вважає за можливе з метою ухвалення справедливого рішення змінити в цій частині висунуте ОСОБА_5 обвинувачення та ухвалити вирок відповідно до встановлених в суді обставин.

ІV……Окрім того, спосіб викладення фактичної моделі стверджуваного злочину слід бодай наблизити до того, що притаманний українській мові.

1. Так, одиниці мови /речення/, що вживаються для викладення фактичної моделі, слід істотно спростити.

2. Таке вочевидь не тягне за собою погіршення становища обвинуваченого та не має наслідком вихід за межі обвинувачення.

Г……Щодо необхідності та можливості внесення змін до іншої частини висунутого ОСОБА_5 обвинувачення суд відзначає таке.

І……Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення в обвинувальному акті акцентують увагу на тій обставині, що в момент подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, автомобіль ГАЗ 2752 перебував у технічно несправному стані - мав несправності робочої гальмівної системи та ходової частини.

Як зазначається в обвинувальному акті, таке є порушенням вимог пунктів 31.1; 31.4; 31.4.5 "а"; 31.4.5 "б", 31.4.1 "б" Правил дорожнього руху.

Стосовно обвинувачення в цій частині суд відзначає наступне.

1. Наявність несправностей автомобіля ГАЗ 2752 під час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, а також - те, що наявність таких несправностей суперечить вказаним в обвинувальному акті вимогам Правил дорожнього руху, поза розумним сумнівом підтверджене висновком експерта № 2/257 від 05 листопада 2014 року, та сторонами кримінального провадження, зокрема - захистом - не оспорюється.

2. В той же час, матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів того, що таке порушення вплинуло на розвиток дорожньо-транспортної пригоди.

Так, у висновках експертів № 1319 від 21 листопада 2014 року та № 33600/33601/19-52/33602/19-35 від 29 серпня 2023 року зазначається, що ці порушення у причинно-наслідковому зв`язку з обставинами дорожньо-транспортної пригоди не перебувають.

Відомостей, же що вказують про протилежне, матеріали кримінального провадження не містять; сторони, зокрема - обвинувачення - про таке не посилається.

Отже, обставини, про які йдеться у цій частині обвинувачення, юридичного значення для мети цього кримінального провадження не мають.

ІІ……Органи досудового розслідування та публічне обвинувачення в обвинувальному акті вказують про те, що в момент подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, автомобіль ГАЗ 2752 рухався "зі швидкістю 45 км/год.".

Стосовно обвинувачення в цій частині суд відзначає наступне.

1. Як доведено вище, ця обставина не є доведеною поза розумним сумнівом; в дійсності матеріали кримінального провадження не дають змогу точно визначити швидкість автомобіля ГАЗ 2752, дають змогу лише приблизно оцінити її в межах ?43,5±1,5 км/год.

2. В той же час, матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей про те, що ця обставина здатна вплинути на результати оцінки обставин дорожньо-транспортної пригоди.

2.1. Так, в межах цього кримінального провадження про порушення обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху не йдеться взагалі.

2.2. Дороговкази, що містяться у висновках експертів, доводять, що для цього кримінального провадження має значення лише істинність/хибність "нерівності Sо ? Sа , де

Sо - величина повного зупиночного шляху автомобіля…, Sа - відстань від місця наїзду до місця, на якому знаходився автомобіль"

Швидкість же автомобіля ГАЗ 2752 в умовах дорожньо-транспортної пригоди враховується лише як множник для визначення величин гальмівного шляху (Sо) та відстані, на якій знаходився автомобіль ГАЗ 2752 від пішохідного переходу (Sа).

Таке означає, що у разі зміни величини швидкості руху автомобіля величини Sо та Sа також змінюються, але - лише пропорційно одна одній; таке на істинність самої по собі нерівності цих величин не впливає.

Отже, обставина, про яку йдеться у цій частині обвинувачення, також не має жодного значення для мети цього кримінального провадження.

ІІІ……Вирішуючи питання про наслідки такого, суд зауважує про наступне.

1. Обставини, що не мають значення для мети кримінального провадження, не мають наводитись в обвинуваченні.

2. Виключення з висунутого ОСОБА_5 обвинувачення посилань про технічний стан автомобіля ГАЗ 2752 та його швидкість перед подіями, що є предметом розгляду в межах цього кримінального, в умовах цього кримінального провадження вочевидь не здатне потягнути за собою вихід за його /обвинувачення/ межі.

Отже, посилання, що аналізуються, з висунутого ОСОБА_5 обвинувачення слід виключити.

Спростування позиції захисту.

А……Під час судового розгляду кримінального провадження захист посилався про таке.

До 03 грудня 2014 року в межах цього кримінального провадження ОСОБА_5 під час здійснення цього кримінального провадження не мав статусу підозрюваного, з огляду на що не мав можливості використовувати права, передбачені у статті 42 Кримінального Процесуального Кодексу України, зокрема - права мати захисника, заявляти клопотання, подавати докази тощо.

В той же час, як зазначав захист, під час здійснення цього кримінального провадження від нього отримувалась інформація, зокрема - пояснення.

З огляду на таке захист звертав увагу суду на практику Європейського Суду з Прав Людини, яка послідовно визнає, що отримання відомостей /показань/ на початкових стадіях кримінального провадження за відсутності захисника, з огляду на "особливу вразливість обвинуваченого на початкових етапах провадження, коли він потрапляє в стресову ситуацію й одночасно має справу з дедалі складнішими положеннями кримінального законодавства", є порушенням права на справедливий суд та не може бути виправленим на подальших стадіях кримінального провадження, адже "визначає стратегію слідства та створює межі, в яких має будуватись подальша стратегія захисту"

Спираючись про таке, захист вважав, що усі докази по цій справі, зібрані з використанням пояснень "водія ОСОБА_5 ", не є допустимим та не можуть використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

І……З огляду на ці посилання захисту суд відзначає, що матеріали кримінального провадження /том 2, а.с. 73 - 76/ дійсно містять документ під назвою "Пояснення".

Зміст цього документу зводиться до такого.

1. 30 вересня 2014 року /у день дорожньо-транспортної пригоди/ ОСОБА_5 , не маючи офіційного статусу підозрюваного, надав слідчому ОСОБА_15 відомості щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди.

2. Перед наданням таких відомостей ОСОБА_5 були роз`яснені норми статей 10, 63 Конституції України, що передбачають право не свідчити проти себе.

3. Зміст відомостей, які 30 вересня 2014 року надав ОСОБА_5 , є таким же, як й зміст його показів під час судового розгляду цього кримінального провадження.

4. Матеріали кримінального провадження також свідчать, що відомості, отримані за вказаних обставин від ОСОБА_5 , декілька разів використовувались під час досудового розслідування.

До того ж, ОСОБА_5 брав участь в огляді місця події, про що свідчить його підпис під протоколом огляду та відповідною схемою.

ІІ……Оцінюючи посилання захисту в цій частині, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Перш за все, суд враховує процитовані вище приписи частини 2 статті 84 Кримінального Процесуального Кодексу України.

2. Далі, суд враховує процитовані вище приписи частини 1 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України та відповідні їм настанови судової практики.

Суд враховує також приписи пункту 1 частини 3 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до яких недопустимим є також докази, що були отриманими з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

3. Суд враховує також висновок про застосування цих норм права, що міститься у Постанові Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 162/512/16-к, відповідно до якого:

Зміст [пункту 1 частини 3 статті 87 Кримінального Процесуального Кодексу України] вказує на те, що [ця норма] має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

4. Далі, суд враховує, що у своїй послідовній практиці Європейський Суд з Прав Людини сформулював висновок про те, що

Для того, щоб право на справедливий судовий розгляд залишалось «практичним та ефективним», пункт 1 статті 6 Конвенції вимагає, щоб, як правило, доступ до захисника надавався з першого допиту підозрюваного працівниками міліції, за винятком випадків, коли за конкретних обставин відповідної справи продемонстровано, що існують вагомі підстави для обмеження такого права. Навіть якщо вагомі підстави можуть у виняткових випадках виправдовувати відмову у доступі до захисника, таке обмеження, незалежно від його підстав, не повинно невиправдано порушувати права обвинуваченого за статтею 6 Конвенції. Право на захист буде в принципі непоправно порушено, якщо визнавальні покази, отримані від особи під час допиту правоохоронними органами без забезпечення їй доступу до захисника, використовуватимуться з метою її засудження (див. рішення у справі «Сальдуз проти Туреччини» (Salduz v. Turkey) [ВП], заява № 36391/02, п. 55, ECHR 2008).

Згідно з практикою Суду особа набуває статусу підозрюваного, який обумовлює застосування гарантій статті 6 Конвенції, не тоді, коли їй цей статус надається офіційно, а тоді, коли національні органи влади мають достатні підстави підозрювати цю особу у причетності до злочину (див. рішення у справі «Брюско проти Франції» (Brusco v. France), заява № 1466/07, п. 47, від 14 жовтня 2010 року).

/див., окрім згаданих вище, рішення у справі "Собко проти України" /пункти 51 - 53/; "Євген Петренко проти України" тощо/

5. Поруч з цим, суд враховує процитовані вище висновки щодо ознак подібності правовідносин, що містяться у Постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 910/17999/16; від 25.04.2018 року у справі № 925/3/7; від 25.04.2018 року у справі № 910/24257/16.

6. Далі, суд враховує процитовані вище висновки про застосування норм права, що містяться у наведених вище Постановах Верховного Суду:

-від 28 січня 2020 року у справі № 359/7742/17;

-від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к

7. Насамкінець, суд враховує таке.

7.1. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 13 листопада 2019 року по справі № 1-07/07, окрім іншого, визначила, що:

Відповідно до … доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж

7.2. В той же час, Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати у Постанові від 26 вересня 2022 року у справі № 737/641/17 визначив, що:

якщо відповідний доказ із неминучістю був би отриманий незалежно від … порушення прав підозрюваного, такий доказ може бути визнаний допустимим (доктрина "неминучого виявлення" є одним із виключень з доктрини "плодів отруйного дерева")

7.3. Суть правила "неминучого виявлення" (іnevitable discovery) полягає в тому, що: "якщо звинувачення може встановити за переважаючими доказами, що інформація в кінцевому рахунку або неминуче була б виявлена законними засобами ... тоді для обґрунтування утримання від їх визнання допустимими існує так мало причин, що докази повинні бути прийняті. Все що менше цього, суперечить логіці, досвіду і здоровому глузду"3...Виключення доказів, які неминуче були б виявленими, не додає ані - чесності, ані - справедливості кримінальному процесу4

ІІІ……З огляду на ці приписи законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає наступне.

1. Відповідно до приписів статті 84 Кримінального Процесуального Кодексу України "пояснення" особи не є джерелом доказів у кримінальному провадженні.

За такого посилання захисту про те, що внаслідок отримання "пояснень" від ОСОБА_5 органи досудового розслідування та публічне обвинувачення отримали від нього відомості у непроцесуальний спосіб, є слушними.

2. Та з огляду на цю обставину суд відзначає, що ці "пояснення", як такі, судом не використовуються.

3. Стосовно ж посилань захисту про неможливість використання доказів, отриманих з огляду на відомості, що містились лише у згаданих "поясненнях" суд відзначає таке.

3.1. Під час судового розгляду кримінального провадження у присутності захисника обвинувачений ОСОБА_5 надав відомості, які геть не відрізняються від тих, що містяться у "поясненнях", на які звертає увагу захист.

Таке доводить, що відомості, що містяться у вказаних захистом "поясненнях", в кінцевому рахунку були б отриманими законним способом.

За такого в обставинах цього кримінального провадження виключення з числа доказів тих, у яких міститься посилання на відомості з "пояснень" лише в зв`язку із тим, що надана інформація була отриманою від ОСОБА_5 не у законний спосіб, вочевидь суперечить логіці, здоровому глузду та нездатне нічого додати ані - чесності, ані - справедливості кримінального процесу.

З огляду на це для обґрунтування утримання від визнання допустимими доказів, у яких містяться такі посилання, існує так мало причин, що докази повинні бути прийняті

3.2. До того ж, посилання захисту на практику Європейського Суду з Прав Людини в цьому випадку навряд можна вважати релевантними.

(а) Так, у принципах, сформульованих Європейським судом з Прав Людини, йдеться про випадки, коли на початкових стадіях кримінального провадження від особи отримуються визнавальні показання, які потім використовуються для обвинувачення цієї особи.

(б) В цьому ж випадку відомості, отримані від ОСОБА_5 , навряд можна вважати "визнавальними показами".

Так, у "поясненнях", на які вказує захист, ОСОБА_5 свою винуватість у порушенні Правил дорожнього руху України не визнає, стверджує про те, що дорожньо-транспортна подія, що є предметом розгляду цього кримінального провадження, сталась за вини пішоходів, які, виходячи на проїзну частину, знехтували вимогами цих правил.

(в) До того ж, як доведено вище, відомості, викладені ОСОБА_5 у цих "поясненнях", так само, як й його покази під час судового розгляду кримінального провадження, не можуть використовуватись та фактично не використовувались під час ухвалення вироку по суті цього кримінального провадження.

(г) Принагідно суд відзначає, що, як доведено вище, їх зміст не враховувався під час отримання інших доказів у цьому кримінальному провадженні.

Отже, посилання захисту про недопустимість низки доказів з огляду на отримання від ОСОБА_5 відомостей у непроцесуальний спосіб не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення по суті кримінального провадження.

Б……Під час судового розгляду кримінального провадження захист посилався й на таке.

ОСОБА_5 брав участь в огляді місця події, як "водій", хоча, на переконання захисту, на той момент кримінальне провадження вже фактично здійснювалось відносно нього.

З огляду на таке захист наполягав на визнанні результатів огляду місця події недопустимими доказами.

І……Оцінюючи посилання захисту в цій частині, суд, окрім врахованих під час наведеної вище оцінки результатів огляду місця подій приписів статті 237 Кримінального Процесуального Кодексу України та відповідних їй настанов судової практики, що викладені у процитованих вище Постановах Верховного Суду від 07 червня 2018 року у справі № 740/5066/15-к та від 05 вересня 2019 року у справі № 518/203/17, враховує таке.

Верховий Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного Кримінального Суду під час розгляду справи № 204/6541/16-к у постанові від 15 червня 2021 року дійшов таких висновків про застосування норм права:

"навіть якщо докази отримані в той час, коли сталося порушення того чи іншого права, однак це порушення прямо не впливало на отримання доказу, а лише співпадало у часі, це не є достатньою підставою для висновку, що докази отримані "внаслідок" такого порушення.

Таким чином, для вирішення питання, чи може порушення певних основоположних прав і свобод особи стати підставою для визнання доказів недопустимими, необхідно взяти до уваги не лише сам факт такого порушення, але й встановити його вплив на процес і характер отримання доказів"

/пункти 57 - 58/

Та далі:

Суд визнає, що засудженому не були роз`яснені права, що відповідно до пунктів 2 та 3 частини 2 статті 87 КПК має бути визнано істотним порушенням прав людини.

Суд послідовно визнає недопустимими показання, отримані від підозрюваної особи під час слідчих дій у випадку порушення її права зберігати мовчання і не свідчити проти себе. Це пояснюється тим, що право особи давати показання без застосування примусу лежить у самому серці кримінального процесу, тому для оцінки допустимості показань визначальним є дотримання права особи зберігати мовчання, і, відповідно, права бути поінформованим про такі права. Порушення цих прав має або може мати прямий вплив на зміст отриманих показань і, таким чином, такі порушення є релевантним фактором для оцінки допустимості показань.

Однак Суд підкреслює, що в цій справі не йдеться про допустимість свідчень, наданих затриманою особою, оскільки жодні відомості, які були повідомлені засудженим в цей час, не були використані під час судового розгляду і не бралися до уваги судом при оцінці обставин справи.

Питання, порушене стороною захисту, стосується допустимості речових доказів, виявлених під час особистого обшуку засудженого.

Суд не вважає виправданим беззастережно поширювати підходи, що застосовуються до оцінки показань, на оцінку допустимості речових доказів.

Підходи до оцінки допустимості показань і допустимості доказів, які хоча й можуть бути отримані примусово, але існують незалежно від волі особи, як, наприклад, документи, зразки дихання, крові, сечі або тканин тіла для проведення експертизи, суттєво відрізняються. Під час кримінального процесу вживаються всі можливі заходи, щоб речові докази не зазнали будь-якого впливу, особливо з боку зацікавлених осіб. Ці заходи включають несподівані обшуки, невідкладне фіксування доказів під час огляду місця події, детальні правила збереження речових доказів і навіть тримання особи під вартою для перешкоджання впливу на докази. Більше того, закон навіть передбачає кримінальну відповідальність за приховування слідів злочину. Мету убезпечення речових доказів від впливу особи має й обшук особи негайно після її затримання.

Таким чином, фактори, які можуть зумовити недопустимість показань особи, можуть не мати впливу на допустимість доказів, які мають зовсім іншу природу. Такий підхід до оцінки доказів, існування яких не залежить від волі особи, цей Суд сформулював у низці своїх рішень.

Виходячи з цього, Суд зазначає, що хоча при фактичному затриманні засудженого йому не було роз`яснено права зберігати мовчання і не свідчити проти себе, за обставин цієї справи в Суду немає підстав вважати, що виявлення в засудженого під час особистого обшуку речових доказів стало безпосереднім наслідком порушення цього права в значенні частини 1 статті 87 КПК, оскільки такі властивості цих доказів не залежали від волі особи і особистий обшук міг бути проведений без добровільної згоди особи, тобто без будь-якого впливу інформації, отриманої від неї.

Тим самим Суд відхиляє і той довід сторони захисту, що відсутність добровільної згоди особи на проведення її особистого обшуку зумовлює недопустимість результатів такого обшуку.

Суд також не вважає, що ці докази отримано внаслідок порушення права на допомогу захисника, виходячи з такого.

Затримання в порядку статей 207 або 208 КПК, за визначенням, є несподіваною для його учасників подією, що зумовлює й неможливість забезпечити присутність захисника в той час і в тому місці, де може відбутися таке затримання.

Таким чином, відсутність захисника під час затримання особи у випадку, передбаченому статтею 208 КПК, та під час її особистого обшуку не може вважатися порушенням кримінального процесуального закону. Тому відсутність роз`яснення права на захисника в обставинах затримання і особистого обшуку не призвело до обмеження у користуванні правовою допомогою, оскільки ці дії могли бути проведені без участі захисника.

Виходячи з встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, Суд вважає, що оспорені стороною захисту докази були отримані в ході законного особистого обшуку засудженого після його законного затримання за підозрою у вчиненні злочину. Не залишаючи поза увагою відсутність протоколу затримання, а також відсутність роз`яснення засудженому права зберігати мовчання і права користуватися допомогою захисника, Суд не вважає, що ці докази були отримані внаслідок цих порушень у значенні частини 1 статті 87 КПК. Таким чином, Суд відхиляє довід сторони захисту про їх недопустимість, а також про недопустимість інших доказів, які є похідними від цих доказів.

/пункти 59 - 71/

ІІ……З огляду на дороговкази, що запроваджені згаданими приписами законодавства та настановами судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає наступне.

1. Стосовно посилання захисту про те, що в момент проведення огляду місця події вже здійснювалось саме відносно ОСОБА_5 суд відзначає таке.

1.1. Відомостей про те, що дорожньо-транспортна подія, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, була заздалегідь спланованою та спровокованою, матеріали кримінального провадження не містять та сторони, зокрема - захист - про наявність таких відомостей не посилаються.

З огляду на таке ця подія, за визначенням, була несподіваною як для її учасників, так й - для працівників правоохоронних органів.

Таке, за визначенням, виключає можливість попереднього визначення як питання про початок кримінального провадження, так й - питання про майбутній процесуальний статус його учасників.

1.2. Далі, як свідчать відомості, відображені у проаналізованому вище протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, в цьому випадку огляд місця події був першочерговою слідчою дією, що вочевидь мала на меті лише з`ясування характеру події, що відбулася, та встановлення особи злочинця.

Наведене у сукупності доводить, що посилання захисту, ніби під час огляду місця події кримінальне провадження здійснювалось вже відносно ОСОБА_5 , не відповідають матеріалам кримінального провадження та є надуманими.

2. Далі, якщо пристати на хибну думку про те, що в момент огляду місця події ОСОБА_5 вже фактично підозрювався у вчиненні злочину, слід дійти такого.

2.1. Як доведено вище, результатом огляду місця події було ніщо інше, як фіксація слідів на місці дорожньо-транспортної пригоди.

2.2. Отже, в цьому випадку не йдеться про допустимість свідчень, наданих ОСОБА_5 , оскільки жодні відомості, які були повідомлені засудженим в цей час, не були використані ані - під час досудового розслідування, ані - під час судового розгляду.

2.3. Питання, порушене стороною захисту, стосується допустимості інформації, що збереглась на місці події.

За такого очевидним є й те, що наявність/відсутність такої інформації вочевидь не залежить від волі обвинуваченого.

Отже, стверджувані захистом порушення на результати огляду місця події не вплинули та й не могли вплинути.

Отже, посилання захисту про недопустимість результатів огляду місця події не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення по суті кримінального провадження.

В……Під час судового розгляду кримінального провадження захист посилався про те, що покази свідка ОСОБА_16 під час судового розгляду кримінального провадження не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, як недостовірні.

І......Зокрема, захисник та обвинувачений звертали увагу суду на ті обставини, що покази цього свідка::

не є послідовними. Зокрема:

під час досудового розслідування свідок вказував, що до моменту дорожньо-транспортної пригоди у другій смузі руху автомобіль стояв протягом 5 секунд, а під час судового розгляду кримінального провадження - що цей же автомобіль стояв близько 10 секунд;

під час досудового розслідування цей свідок вказував, що спостерігав постраждалих, коли ті стояли на бордюрі, але у суді - стверджував, що спостерігав, як ті підходили до бордюру

комплекс повідомлених цим свідком вихідних даних є технічно необґрунтованим.

Але ці посилання захисту не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

1. Так, теза захисту про непослідовність показів свідка ґрунтується на співставленні відомостей, отриманих від нього безпосередньо, із результатами слідчого експерименту, проведеного за участі цього свідка 21 жовтня 2014 року.

Проте, як доведено вище, результати цього слідчого експерименту є недопустимим доказом, через що не можуть використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження. Таке, в свою чергу, означає, що не можуть вони використовуватись й для спростування інших доказів, що досліджуються в межах цього кримінального провадження.

2. Теза захисту про те, що комплекс повідомлених свідком вихідних даних є технічно необґрунтованим, базується на наданому захистом висновку експерта № 1675 від 28 березня 2016 року.

Стосовно цієї тези суд відзначає таке.

2.1. "Комплекс повідомлених свідком вихідних даних", про який йдеться у цій частині заперечень захисту, був отриманий не від свідка безпосередньо, але - під час слідчого експерименту 21 жовтня 2014 року та є безпосереднім результатом цього слідчого експерименту. При цьому, як щойно зазначалось, ці результати не можуть використовуватись під час доказування в межах цього кримінального провадження навіть для мети спростування інших доказів.

2.2. До того ж, як доведено вище, висновок експерта № 1675 від 28 березня 2016 року також є недопустимим доказом, з огляду на що не може використовуватись під час подальшого доказування в межах цього кримінального провадження.

ІІ……Обвинувачений також наполягав на тому, що показання свідка ОСОБА_16 є неправдивими та в дійсності в місці події цього свідка не було взагалі.

Але ці посилання захисту не є підтвердженими жодним доказом.

До того ж, як доведено вище, розумні підстави для сумнівів у достовірності показань свідка ОСОБА_16 є відсутні; тим більше - відсутні підстави припускати, що він надав заздалегідь неправдиві показання, про що йдеться в посиланнях захисту у цій частині.

Отже, посилання захисту, що аналізуються, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, через що не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення.

Г……Обвинувачений акцентував увагу суду на тій обставині, що дорожньо-транспортна пригода сталась через дії пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , які, за його словами, "вибігли" на проїжджу частину дороги тоді, коли він вже не міг вжити адекватних заходів щодо запобігання наїзду.

Стосовно цих посилань обвинуваченого суд відзначає таке.

1.Твердження обвинуваченого про те, що, коли він отримав можливість виявити пішоходів ОСОБА_12 та ОСОБА_9 та фактично їх виявив, він не мав технічної можливості запобігти наїзду на них, підтверджуються висновком експертів № 33600/33601/19-52/33602/19-35.

2. Суд також погоджується з суттю посилань обвинуваченого в цій частині, а саме - у тому, що його /обвинуваченого/ дії щодо продовження руху в обраному напрямку з раніше обраною швидкістю самі по собі безпосередньо не тягнули настання дорожньо-транспортної події; ця подія відбулась лише завдяки тому, що пішоходи вийшли на проїзну частину дороги.

3. В той же час, суд нагадує, що, як зазначалось вище, склад злочину, передбаченого статтею 286 Кримінального Процесуального Кодексу України визначається не причинно-наслідковим зв`язком між діями та наслідками, але - причинно-наслідковим зв`язком між порушенням Правил дорожнього руху та наслідками.

3.1. З огляду на таке суд нагадує, що, як доведено вище, в цьому випадку пішоходи Правила дорожнього руху не порушували.

3.2. Обвинувачений же, порушивши пункт 18.4. Правил дорожнього руху, створив спочатку - необхідні, а потім - й достатні умови для настання дорожньо-транспортної пригоди.

Отже доводи обвинуваченого, що аналізуються, не свідчать про відсутність в його діях складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України, а за такого - про його невинуватість у вчиненні злочину.

Ґ……Захист вказував й про те, ніби усі докази у справі, зібрані під час досудового розслідування, мають бути визнаними недопустимими з огляду на те, що особа, яка здійснювала досудове розслідування - слідчий ОСОБА_15 - підлягав відводу, отже - не був компетентним здійснювати досудове розслідування цього кримінального провадження.

В обґрунтування такого захист посилався про те, що слідчий спілкувався зі свідком ОСОБА_17 , з порушенням встановленого порядку провів слідчий експеримент зі свідком ОСОБА_16 та взагалі не виявив належної ретельності та дбайливості під час дослідження обставин цього кримінального провадження.

Стосовно цих посилань захисту суд відзначає таке.

1. Посилання захисту про наявність підстав для відводу слідчого ОСОБА_15 не є підтвердженими у встановленому законом порядку.

Так, наявність таких підстав, відповідно до статті 81 Кримінального Процесуального Кодексу України, має бути встановленою під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді під час розгляду поданої в межах досудового розслідування заяви про відвід слідчого.

Проте, такі ухвали під час досудового розслідування не виносились.

2. Можливість розгляду питання про відвід слідчого під час здійснення кримінального провадження у суді першої інстанції діючим кримінальним процесуальним законодавством не передбачена взагалі.

3. Якщо ж пристати на хибну думку про можливість розгляду міркувань захисту, що аналізуються, під час здійснення кримінального провадження у суді першої інстанції, слід дійти такого.

3.1. Головним меседжем цих посилань є твердження про певну ступінь участі у досудовому розслідування ОСОБА_17 , який діяв в інтересах потерпілої ОСОБА_7 .

Стосовно цієї обставини суд відзначає таке.

(а) Посилання захисту про те, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження ОСОБА_17 , діяв в інтересах потерпілої, як доведено вище, відповідають дійсності.

(б) Проте, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 56 Кримінального Процесуального Кодексу України потерпіла має право мати представника, а відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, пункту 4 частини 2 цієї статті - під час досудового розслідування подавати докази, заявляти клопотання та брати участь у процесуальних діях.

При цьому потерпіла ОСОБА_60 у суді підтвердила, що бажала, щоб під час досудового розслідування ОСОБА_17 надавав їй допомогу.

За такого участь ОСОБА_17 у досудовому розслідуванні цього кримінального провадження хоча й не відповідала вимогам закону щодо форми представництва /той не є адвокатом/, проте за своєю суттю не була протиправною.

(в) Далі, суд нагадує, що, як встановлено вище, щирість та відкритість свідка ОСОБА_17 під час надання показань про обставини його участі у досудовому розслідуванні, а також - зміст показань цього свідка доводять, що під час проведеного досудового розслідування до протиправних дій він не вдавався.

Суд також відзначає, що його участь у досудовому розслідуванні вочевидь була очевидною для всіх учасників кримінального провадження, зокрема - не була таємною для обвинуваченого та його захисника.

Наведене у сукупності доводить, що хоча участь ОСОБА_17 у досудовому розслідуванні не відповідала вимогам закону щодо форми такої участі, проте вона не може бути сприйнятою, як протиправний вплив на слідчого або хід досудового розслідування.

3.2. Суд також нагадує, що зі змісту статті 77 КПК України вбачається, що підставою для відводу, зокрема, слідчого, можуть слугувати обставини, що свідчать про наявність в нього особистого /позаслужбового/ інтересу, який заважає йому належним чином виконувати його процесуальні обов`язки. При цьому вказаний інтерес має бути саме позаслужбовим /особистим/, обставини виконання, навіть - неналежне - слідчим своїх посадових обов`язків позаслужбового інтересу ж не утворюють.

В цьому ж випадку заявник про наявність в слідчого особистого інтересу не посилаються, натомість посилаються про процесуальні дії слідчого, які належним чином відображені у прийнятих ним процесуальних рішеннях та зафіксовані у документах, що свідчать про перебіг вчинених ним дій.

Оцінка ж таким діям та рішенням на цей час вже надана цим вироком у відповідних частинах.

Отже, міркування захисту, що аналізуються, по суті є неприйнятними.

4. Зрештою суд відзначає, навіть якщо пристати на хибну думку про те, що посилання захисту не є позбавленими певного підґрунтя, статтею 83 Кримінального Процесуального Кодексу України передбачено, що єдиним наслідком задоволення відводу слідчому є призначення іншого слідчого; визнання у такому випадку недопустимим відомості, отримані під час вчинених таким слідчим слідчих дій, діючим законодавством не передбачено.

Отже, посилання захисту про необхідність визнання недопустимими доказів у цьому кримінальному провадженні з огляду на наявність підстав для відводу слідчому є неприйнятними.

Отже посилання захисту, що аналізуються, не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення по суті справи.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду цього кримінального провадження не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду цього кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_5 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 2 статті 286 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, а також - особу винного.

При цьому суд враховує таке.

А……Стосовно ступеню тяжкості скоєного обвинуваченим злочину суд враховує таке.

1. Злочин, передбачений частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України, відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є тяжким.

2. Далі, суд враховує, що внаслідок дій обвинуваченого сталась смерть потерпілої ОСОБА_12 , крім того - малолітня ОСОБА_61 , якій на час подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження виповнилось лише 09 років, отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В зв`язку із таким суд враховує, що такі дії, за умови відсутності більш тяжких наслідків, самі по собі є передбаченими у частині 1 статті 286 Кримінального Кодексу України, та за їх вчинення може бути призначеним покарання у вигляді

-штрафу - у розмірі від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-виправних робіт - на строк до двох років

-арешту - на строк до шести місяців,

-обмеження волі - на строк до трьох років

Таке істотно збільшує ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину порівняно з іншими злочинами цієї категорії аж до ступеню тяжкості множинності злочинів.

3. Суд також враховує, що в цьому випадку обвинувачений вчинив необережний злочин.

В той же час суд враховує, що в обставинах цього кримінального провадження обвинувачений свідомо знехтував вимогами Правил дорожнього руху.

Отже, під час вчинення цього злочину він виявив не просте недбальство, але - зухвалість та зневагу до правил безпеки дорожнього руху та інших його /дорожнього руху/ учасників.

Таке також збільшує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним діяння.

Б……Стосовно особи винного суд відзначає таке.

І……Наявні в матеріалах кримінального провадження відомості про особу ОСОБА_5 доводять таке.

1. ОСОБА_5 на обліках в лікарів психіатра або нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, є одруженим, має доньку ОСОБА_62 , якій на теперішній час вже є повнолітньою.

Раніше він не засуджувався, за місцем проживання характеризується позитивно.

2. Суд враховує також, що він є інвалідом ІІ групи; 13 березня 2020 року йому була проведена ампутація стопи.

3. В той же час суд враховує ставлення обвинуваченого до скоєного, зокрема - ту обставину, що про вчинене він не шкодує, заходів щодо відшкодування шкоди, завданої потерпілим, не вживає.

4. Суд також враховує, що з моменту вчинення обвинуваченим злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, сплинуло більше 09 років, за цей період протиправних дій обвинувачений не вчиняв.

ІІ……Оцінка відомостей про особу обвинуваченого, що є в матеріалах кримінального провадження, свідчить про таке.

1. Наведені вище відомості, що характеризують спосіб його життя, доводять лише те, що обраний ним спосіб життя дозволив йому мати у власності транспортний засіб та отримати право на керування транспортними засобами.

Отже, для мети цього кримінального провадження ці відомості не свідчать про зниження ступеню суспільної небезпеки особи обвинуваченого.

2. Наявність в обвинуваченого інвалідності, як доведено вище, не перешкодила йому керувати транспортним засобом.

З огляду на таке суд вважає, що ОСОБА_5 , коли звертався за отриманням права керування транспортним засобом, будучи інвалідом ІІ групи, добровільно та свідомо взяв на себе обов`язки під час керування дотримуватись вимог Правил дорожнього руху, а також - свідомо взяв на себе відповідальність за наслідки порушення цих правил.

З огляду на таке суд вважає, що для мети цього кримінального провадження ці відомості не свідчать про зниження ступеню суспільної небезпеки особи або про наявність обставин, що тягнуть істотне зниження покарання, що має бути йому призначеним.

3. Ставлення обвинуваченого до скоєного суд враховує таким чином.

3.1. Таке ставлення свідчить, перш за все, про те, що він в дійсності не має почуття відповідальності такої міри, яка є достатньою для того, щоб керувати транспортним засобом.

3.2. Додатково таке ставлення доводить, що обвинувачений прагне ухились від виконання обов`язків володільця джерела підвищеної небезпеки

4. Ту обставину, що ОСОБА_5 продемонстрував тривалу законослухняну поведінку, суд враховує таким чином.

4.1. За визначенням, ця обставина свідчить про зменшення суспільної небезпечності вчиненого обвинуваченим злочину внаслідок спливу проміжку часу, що є домірним строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності

4.2. За презумпцією5, ця обставина свідчить й про те, що суспільна небезпечність особи обвинуваченого наразі певною мірою зменшилась, адже такою поведінкою він демонструє своє виправлення.

Оцінюючи обставини, що впливають на призначення покарання у їх сукупності, суд доходе висновку про те, що вчинення злочину в цьому випадку є зумовленим прагненням обвинуваченого нехтувати виконанням обов`язків володільця джерела підвищеної небезпеки.

Призначення покарання

І……Відповідно до санкції частини 2 статті 286 Кримінального Кодексу України, за вчинення цього злочину може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого..

ІІ……Вирішуючи питання про вид та міру основного покарання, яке має бути призначеним ОСОБА_5 , суд враховує таке.

1. В цьому випадку, як доведено вище, наявні:

-з одного боку - ту обставину, що в обставинах цього кримінального провадження обвинувачений свідомо знехтував вимогами Правил дорожнього руху - як таку, що підвищує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення;

-з іншого ж боку - законослухняну поведінку обвинуваченого

2. Суд також враховує, що в цьому випадку, як доведено вище, наявна ще одна обставина, що істотно підвищує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину аж до ступеню тяжкості множинності злочинів.

3. Враховує суд й те, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема - каяття у скоєному - в цьому випадку відсутні.

З огляду на таке, суд вважає, що за вчинення цього злочину обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 06 років 06 місяців.

ІІІ……Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 додаткового покарання за вчинення цього злочину, суд враховує таке.

Як зазначалось вище, в межах цього кримінального провадження доведено, що обвинувачений, бажаючи мати транспортний засіб та керувати ним, в той же час прагне нехтувати виконанням пов`язаних з таким обов`язків.

З огляду на це суд відзначає, що таке ставлення до обов`язків володільця джерела підвищеної небезпеки з наявністю права керувати ним не є сумісним взагалі.

З огляду на таке суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому додаткове

покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортним засобом на максимальний передбачений законом термін - строком на 03 роки.

Вирішення питання про запобіжний захід.

1. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 26 січня 2015 року відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Стосовно застосування цього запобіжного заходу суд відзначає таке.

1.1. Відповідно до частини 1 статті 179 Кримінального Процесуального Кодексу України

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до частини 7 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України такі обов`язки можуть бути покладеними на обвинуваченого на строк, не більший за два місця, після сплинення якого: "ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються".

Таке доводить, що слідчим суддею вказаний запобіжний захід відносно ОСОБА_5 був застосований на строк до 26 березня 2015 року включно.

1.2. Далі, під час здійснення цього кримінального провадження строк застосування відносно ОСОБА_5 цього запобіжного заходу жодного разу не продовжувався.

Наведене у сукупності доводить, що з 26 березня 2015 року обраний під час здійснення цього кримінального провадження відносно обвинуваченого запобіжний захід припинив свою дію та на теперішній час не застосовується.

2. Інші запобіжні заходи під час здійснення цього кримінального провадження не обирались.

3. Перед ухваленням вироку жодних клопотань про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого не заявлялось.

Отже, передбачені законом підстави для застосування до обвинуваченого запобіжних заходів до набрання вироком чинності є відсутніми.

Порядок застосування покарання.

З огляду на наведені вище обставини застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, строк відбуття ним призначеного судом покарання слід рахувати з моменту набрання чинності цим вироком.

Вирішення цивільного позову.

А……Під час здійснення цього кримінального провадження потерпіла ОСОБА_7 заявила цивільний позов до обвинуваченого, просила стягнути з відповідача

-27.168,25 грн. витрат на поховання ОСОБА_12 ;

-200.000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої їй /потерпілій/ смертю її матері

Вирішуючи цей позов, суд дійшов такого.

Позиції сторін під час судового розгляду кримінального провадження.

1. Під час судового розгляду кримінального провадження потерпіла та її представник заявлений позов підтримали та наполягали на його задоволенні.

2. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження цей позов не визнавав, спираючись про те, що його вина у смерті ОСОБА_12 є відсутньою, та загинула внаслідок того, що сама грубо порушила Правила дорожнього руху України.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

І……Під час вирішення цього цивільного позову суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що встановлені цим вироком.

ІІ……Окрім цих обставин, для мети вирішення цивільного позову, суд враховує й таке.

1. З залученої до матеріалів кримінального провадження копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 23 грудня 1989 року Калинівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, вбачається, що ОСОБА_12 є матір`ю потерпілої ОСОБА_7 .

2. З залученої до матеріалів кримінального провадження копії квитанції від 02 жовтня 2014 року вбачається, що на ритуальні послуги щодо поховання своєї матері ОСОБА_7 витратила загалом 19.800 грн.

3. Окрім того, з залучених до матеріалів кримінального провадження:

-рахунку-фактури № 1 від 03 жовтня 2014 року;

-накладної № 58526 від 03 жовтня 2014 року

вбачається, що на організацію поминального обіду Ірина витратила загалом (6.960 + 408,25) - 7.368 грн. 25 коп.

4. Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що до теперішнього часу потерпіла ОСОБА_7 або обвинувачений звертались до страхувальника цивільно-правової відповідальності власника автомобіля ГАЗ 2752 із заявою про страхове відшкодування.

5. Більше того, до теперішнього часу обвинуваченим не наданий поліс, який підтверджував би той факт, що станом на 30 вересня 2014 року цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля ГАЗ 2752 була застрахованою.

Зміст спірних правовідносин

Поза розумним сумнівом, зміст спірних правовідносин становлять правовідносини, що виникають в зв`язку із заподіянням шкоди внаслідок вчинення злочину у сфері безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Норми права.

Вирішуючи заявлені потерпілою вимоги, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Відповідно до статті 128 Кримінального Процесуального Кодексу України

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

/частина 1/

…

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

/частина 5/

2. Відповідно до частини 1 статті 1177 Цивільного Кодексу України

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

3. Відповідно до статті 1187 Цивільного Кодексу України

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

/частина 1/

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

/частина 2/

…

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

/частина 5/

4. Відповідно до статті 1201 Цивільного Кодексу України

Особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

/частина 1/

Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

/частина 2/

Відповідно до статті 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу"

поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству;

5. Відповідно до статті 1168 Цивільного Кодексу України

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

/частина 1/

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

/частина 2/

Відповідно до статті 23 Цивільного Кодексу України

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

/частина 2/

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

/частина 3/

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

/частина 4/

6. У Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц Великої Палати Верховного Суду зробила висновок про застосування норм права, відповідно до якого, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.

Верховний Суд Колегією суддів Другої судової палати Касаційного Кримінального Суду у складі Верховного Суду у Постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 489/2170/17 зробив такі висновки про застосування норм права

відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застраховано за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо згідно з цим договором або Законом України № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди та сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України № 1961-IV).

7. Відповідно до підпункту 37.1.4 Закону України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, окрім іншого

неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди;

Мотиви суду.

З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

І……Наведені вище докази доводять, що потерпіла ОСОБА_7 є донькою загиблої ОСОБА_12 ; до того ж вона /потерпіла/ понесла виплати на поховання матері.

Таке доводить, що вона має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди та витрат на поховання.

ІІ……Далі, суд відзначає таке.

1. Як доведено у цьому вироку, ОСОБА_5 , будучи водієм транспортного засобу /тобто - володільцем джерела підвищеної небезпеки/, порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого сталась смерть ОСОБА_12 .

Отже, в цьому випадку смерть загиблої сталась внаслідок винних дій обвинуваченого.

2. Як зазначалось вище, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що потерпіла або обвинувачений у передбачений законом трирічний строк з моменту дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження /до 30 вересня 2017 року/ звертались до страховика за отриманням регламентної виплати.

Стосовно цієї обставини суд відзначає таке.

2.1. Доказів такого звернення обвинувачений не надав, протягом судового розгляду про таке звернення він не посилався.

2.2. На теперішній час, з огляду на процитовану вище норму підпункту 37.1.4 Закону України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язок в страховика /навіть - за умови його наявності/ сплатити регламенті виплати є відсутнім.

Відповідно до процитованих вище настанов судової практики таке означає, що обов`язок по відшкодуванню шкоди в цьому випадку має нести саме обвинувачений.

3. Більше того, під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений жодного разу не посилався про те, що не є належним відповідачем у справі; доказів того, що автомобіль ГАЗ 2752 станом на 30 вересня 2014 року був застрахований у встановленому законом порядку, він не надав.

Наведене у сукупності доводить, що в обставинах цього кримінального провадження обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої злочином, має бути покладеним на обвинуваченого.

ІІІ……Стосовно вимог ОСОБА_63 про відшкодування матеріальної шкоди суд відзначає таке.

1. Вимоги ОСОБА_63 в частині, що стосується відшкодування витрат на ритуальні послуги у сумі 19.800 грн., є належним чином підтвердженими, вони ґрунтуються на процитованих вище приписах статті 1201 Цивільного Кодексу України та статті 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу"

Отже, в цей частині заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

2. Стосовно ж її вимог про відшкодування витрат на поминальний обід у сумі 7.368 грн. 25 коп. суд відзначає таке.

2.1. Поминальний обід, відповідно до прийнятих звичаїв та традицій, відбувається після поміщення труни з тілом у могилу.

За такого його організація не є елементом "поховання" у розумінні статті 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу"

2.2. Відповідно ж до процитованих вище приписів статті 1201 Цивільного Кодексу України винна особа зобов`язана відшкодувати лише витрати на "поховання", але - не

витрати на послідуючі передбачені звичаями та традиціями дії в зв`язку із смертю особи.

Отже, підстави для задоволення позову ОСОБА_7 в цій частині є відсутніми.

Таким чином, заявлений ОСОБА_7 позов про відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, на її користь з ОСОБА_5 на відшкодування такої шкоди слід стягнути 19.800 грн.

ІV……Стосовно вимог ОСОБА_63 про відшкодування моральної шкоди суд відзначає таке.

1. Ірина зазнала душевних страждань через смерть її матері в результаті протиправних дій обвинуваченого.

2. Аналізуючи обставини, що впливають на розмір відшкодування за завдану їй матеріальну шкоду, суд враховує таке.

2.1. Моральна шкода ОСОБА_21 була заподіяна внаслідок протиправних дій обвинуваченого, змістом яких було прагнення нехтувати своїми обов`язками володільця джерела підвищеної небезпеки.

2.2. Наслідки дій обвинуваченого у виді смерті матері ОСОБА_21 є непоправними і не можуть бути повною мірою компенсовані відшкодуванням шкоди у матеріальному виразі.

2.3. Під час заподіяння моральної шкоди обвинувачений, як встановлено вище, виявив не просте недбальство, але - зухвалість та зневагу до правил безпеки дорожнього руху та інших його /дорожнього руху учасників.

2.4. При цьому його послідуюча поведінка, як вже зазначалось вище, не може бути охарактеризованою інакше, ніж прагненням ухилитись від виконання своїх обов`язків володільця джерела підвищеної небезпеки.

З огляду на це показовим є факт, що задля досягнення цієї мети ОСОБА_5 вдався до твердження про протиправні дії як самої ОСОБА_21 , так й її загиблої матері, не зупиняючись перед наговором на саму ОСОБА_21 та осіб, які /до речі - замість обвинуваченого/ надавали їй допомогу.

Такі обставини, на переконання суду, свідчать про необхідність додаткового збільшення розміру відшкодування за заподіяну ОСОБА_21 моральну шкоду.

2.5. Під час визначення розміру відшкодування за заподіяну ОСОБА_21 моральну шкоду суд виходе також з того, що цим вироком ОСОБА_5 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, його діям надається належна оцінка та йому призначається суворе покарання, яке він має відбувати реально.

Та внаслідок такого потерпіла отримує не саме лише формальне визнання факту порушення її прав, але - визнання державою та суспільством того, що в її житті сталась трагедія, відповідь на питання про те, чому саме й яким чином таке сталось та визнання державою та суспільством того, що її вина, а також - вина її матері у цій трагедії є відсутньою.

Таке дозволяє до певної міри зменшити розмір відшкодування за моральну шкоду.

2.6. Під час визначення розміру відшкодування за заподіяну ОСОБА_21 моральну шкоду суд виходе також з вимог розумності та справедливості.

(а) З огляду на таке суд враховує, що обвинувачений є інвалідом ІІ групи, нещодавно переніс операцію та потребує подальшого лікування.

(б) Враховує суд також, що обвинувачений має автомобіль та, відповідно, засоби для його /автомобіля/ використання та утримання.

Ця обставина не дозволяє вважати матеріальний стан обвинуваченого незадовільним.

(в) Суд також враховує, що за умови іншого /такого, що відповідає обов`язкам володільця джерела підвищеної небезпеки/ ставлення до подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, протягом дев`яти років, що сплинули з моменту подій, що наразі розглядаються, обвинувачений поза розумним сумнівом мав можливість відшкодувати ОСОБА_21 моральну шкоду в окреслених нею межах, та таке відшкодування вочевидь не являло б для нього жодних складнощів.

Оцінюючи наведене у сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_63 відшкодування моральної шкоди у розмірі 150.000 грн., задовольнивши її вимоги в цій частині частково.

Б……Під час здійснення цього кримінального провадження представник потерпілої ОСОБА_9 заявила цивільний позов про стягнення на її користь з обвинуваченого 70.000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої їй обставинами дорожньо-транспортної пригоди та ушкодженням здоров`я.

Вирішуючи цей позов, суд дійшов такого.

Позиції сторін під час судового розгляду кримінального провадження.

1. Під час судового розгляду кримінального провадження представник потерпілої заявлений позов підтримував та наполягав на його задоволенні.

2. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження цей позов не визнавав, спираючись про те, що його вина у дорожньо-транспортній події, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, є відсутньою, тілесні ушкодження ОСОБА_9 отримала внаслідок того, що особа, яка її супроводжувала - ОСОБА_12 - грубо порушила Правила дорожнього руху України.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

І……Під час вирішення цього цивільного позову суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що встановлені цим вироком.

ІІ……Окрім цих обставин, для мети вирішення цивільного позову, суд враховує й таке.

1. Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що до теперішнього часу потерпіла ОСОБА_9 або обвинувачений звертались до страхувальника цивільно-правової відповідальності власника автомобіля ГАЗ 2752 із заявою про страхове відшкодування.

2. Більше того, до теперішнього часу обвинуваченим не наданий поліс, який підтверджував би той факт, що станом на 30 вересня 2014 року цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля ГАЗ 2752 була застрахованою.

Зміст спірних правовідносин

Поза розумним сумнівом, зміст спірних правовідносин становлять правовідносини, що виникають в зв`язку із заподіянням шкоди внаслідок вчинення злочину у сфері безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Норми права.

Вирішуючи заявлені потерпілою вимоги, суд враховує

-процитовані вище приписи статті 128 Кримінального Процесуального Кодексу України; статей 23, 1177, 1168, 1187 Цивільного Кодексу України; підпункту 37.1.4 Закону України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів";

-настанови судової практики, що містяться у процитованих вище Постановах Великої Палати Верховного Суду - від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц ; колегії суддів Другої судової палати Касаційного Кримінального Суду - від 11 лютого 2020 року у справі № 489/2170/17.

Мотиви суду.

З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, відзначає таке.

І……Наведені вище докази доводять, що внаслідок вчинення ОСОБА_5 злочину ОСОБА_64 Стефанії була заподіяна шкода здоров`ю

Таке доводить, що вона має право на відшкодування завданої їй моральної шкоди.

ІІ……Далі, суд відзначає таке.

1. Як доведено у цьому вироку, ОСОБА_5 , будучи водієм транспортного засобу /тобто - володільцем джерела підвищеної небезпеки/, порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого ОСОБА_65 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Отже, в цьому випадку шкода здоров`ю була заподіяною внаслідок винних дій обвинуваченого.

2. Як зазначалось вище, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що потерпіла ОСОБА_9 , її представники або обвинувачений у передбачений законом трирічний строк з моменту дорожньо-транспортної пригоди, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження /до 30 вересня 2017 року/ звертались до страховика за отриманням регламентної виплати.

Стосовно цієї обставини суд відзначає таке.

2.1. Доказів такого звернення обвинувачений не надав, протягом судового розгляду про таке звернення він не посилався.

2.2. На теперішній час, з огляду на процитовану вище норму підпункту 37.1.4 Закону України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", обов`язок в страховика /навіть - за умови його наявності/ сплатити регламенті виплати є відсутнім.

Відповідно до процитованих вище настанов судової практики таке означає, що обов`язок по відшкодуванню шкоди в цьому випадку має нести саме обвинувачений.

3. Більше того, під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений жодного разу не посилався про те, що не є належним відповідачем у справі; доказів того, що автомобіль ГАЗ 2752 станом на 30 вересня 2014 року був застрахований у встановленому законом порядку, він не надав.

Наведене у сукупності доводить, що в обставинах цього кримінального провадження обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої злочином, має бути покладеним на обвинуваченого.

ІV……Стосовно суті вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_64 Стефанії суд відзначає таке.

1. Стефанія зазнала душевних страждань через заподіяння шкоди її здоров`ю.

При цьому суд нагадує, що, як вже зазначалось вище, за наслідками дорожньо-транспортної пригоди Стефанія мала отримувати допомогу, зокрема, психолога.

2. Аналізуючи обставини, що впливають на розмір відшкодування за завдану їй матеріальну шкоду, суд враховує таке.

2.1. Моральна шкода Стефанії була заподіяна внаслідок протиправних дій обвинуваченого, змістом яких було прагнення нехтувати своїми обов`язками володільця джерела підвищеної небезпеки.

2.2. Наразі, наслідки дій обвинуваченого вочевидь усунуті

2.3. Під час заподіяння моральної шкоди обвинувачений, як встановлено вище, виявив не просте недбальство, але - зухвалість та зневагу до правил безпеки дорожнього руху та інших його /дорожнього руху учасників.

2.4. Під час визначення розміру відшкодування за заподіяну ОСОБА_21 моральну шкоду суд виходе також з того, що цим вироком ОСОБА_5 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, його діям надається належна оцінка та йому призначається суворе покарання, яке він має відбувати реально.

Таке дозволяє до певної міри зменшити розмір відшкодування за моральну шкоду.

2.5. Під час визначення розміру відшкодування за заподіяну ОСОБА_21 моральну шкоду суд виходе також з вимог розумності та справедливості.

(а) З огляду на таке суд враховує, що обвинувачений є інвалідом ІІ групи, нещодавно переніс операцію та потребує подальшого лікування.

(б) Враховує суд також, що обвинувачений має автомобіль та, відповідно, засоби для його /автомобіля/ використання та утримання.

Ця обставина не дозволяє вважати матеріальний стан обвинуваченого незадовільним.

(в) Суд також враховує, що за умови іншого /такого, що відповідає обов`язкам володільця джерела підвищеної небезпеки/ ставлення до подій, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, протягом дев`яти років, що сплинули з моменту подій, що наразі розглядаються, обвинувачений поза розумним сумнівом мав можливість відшкодувати ОСОБА_21 моральну шкоду в окреслених нею межах, та таке відшкодування вочевидь не являло б для нього жодних складнощів.

Оцінюючи наведене у сукупності, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_66 відшкодування моральної шкоди у розмірі 50.000 грн., задовольнивши вимоги в цій частині частково.

Вирішення питання про засоби забезпечення кримінального провадження.

1. В межах цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_67 від 29 грудня 2014 року був накладений арешт на належне обвинуваченому майно, а саме - на автомобіль ГАЗ 2752, а також - на автомобіль "УАЗ 3303" /реєстраційний номер НОМЕР_5 .

В обґрунтування необхідності застосування такого засобу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя послався на необхідність забезпечення цивільного позову у цьому кримінальному провадженні.

2. Вирішуючи питання про подальше застосування цього запобіжного заходу, суд враховує приписи частини 4 статті 174 Кримінального Процесуального Кодексу України, відповідно до яких

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

3. З урахуванням цих приписів діючого законодавства суд, відзначає, що у цьому кримінальному провадженні судом ухвалено про задоволення цивільних позовів.

Отже, передбачені законом підстави для скасування арешту з майна обвинуваченого є відсутніми.

Отже, до виконання цього вироку в частині цивільного позову цей захід забезпечення кримінального провадження слід залишити без змін.

Вирішення питання про долю речового доказу.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування ДТП слідчого управління УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_15 від 30 вересня 2014 року речовим доказом у справі був визнаний автомобіль ГАЗ 2752.

Стосовно цього речового доказу суд відзначає таке.

1. Процитовані вище дороговкази, що містяться, зокрема, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 682/956/17, доводять, що змістом дій/бездіяльності під час вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України є само по собі порушення правил дорожнього руху, але - не дії щодо спрямування транспортного засобу.

За такого стосовно злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України транспортний засіб виступає предметом злочину, але - не його засобом чи знаряддям.

Отже, автомобіль ГАЗ 2752 є предметом цього злочину.

2. Відповідно до пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального Процесуального Кодексу України предмет злочину повертається його власнику (законному користувачу).

3. При цьому, як вже зазначалось вище, автомобіль ГАЗ 2752 наразі залишається під арештом для забезпечення виконання вироку суду в частині цивільного позову.

Отже, автомобіль ГАЗ 2752 слід повернути його користувачу - ОСОБА_5 - задля подальшого вирішення питання про звернення стягнення на нього під час виконання цього вироку в частині цивільного позову.

Вирішення питання про розподіл судових витрат.

1. Під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного Центра МВС України було витрачено 4.796 грн. 22 коп.

Відповідно до статті 124 КПК України ці витрати слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 .

2. Під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експерта Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз було витрачено 430 грн. 50 коп.

Відповідно до статті 124 КПК України ці витрати слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 .

3. Під час судового розгляду цього кримінального провадження на залучення експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз було витрачено 31.201 грн. 98коп.

Відповідно до статті 124 КПК України ці витрати слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 06 /шість/ років 06 /шість/ місяців з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 03 /три/ роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення цього вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_68 до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_69 19.800 грн. 00 коп. витрат на поховання та 150.000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а загалом - 169.800 грн. 00 коп. /сто шістдесят дев`ять тисяч вісімсот грн. 00 коп./

Цивільний позов ОСОБА_10 /в інтересах ОСОБА_70 / до ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_70 50.000 грн. 00 коп. /п`ятдесят тисяч грн. 00 коп./ на відшкодування моральної шкоди.

Речовий доказ у справі - автомобіль "ГАЗ 2752" /реєстраційний номер НОМЕР_1 / - повернути ОСОБА_5 з метою подальшого звернення на нього стягнення під час виконання вироку в частині цивільних позовів.

Стягнути з ОСОБА_5 у прибуток держави 4.796 /чотири сімсот дев`яносто шість/ грн. 22 /двадцять дві/ коп. витрат на проведення експертиз експертами Миколаївського Науково-дослідного експертно-криміналістичного Центра МВС України.

Стягнути з ОСОБА_5 у прибуток держави 430 /чотириста тридцять/ грн. 50 /п`ятдесят/ коп. витрат на проведення експертиз експертом Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Стягнути з ОСОБА_5 у прибуток держави 31.201 /тридцять одну тисячу двісті одну/ грн. 98 /дев`яносто вісім/ коп. витрат на проведення експертиз експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_71 =

01.12.2023

1 - https://hudoc.echr.coe.int/eng#%22itemid%22:[%22001-203830%22]\

2 - https://slovnyk.ua/index.php?swrd=%D1%82%D0%B0; https://slovnyk.ua/index.php?swrd=%D1%96

3 - https://supreme.justia.com/cases/federal/us/467/431/

4 - тамо ж; мовою оригіналу - "Exclusion of … evidence that would inevitably have been discovered adds nothing to either the integrity or fairness of a criminal trial.

5 - Коментар до Кримінального Кодексу України за редакцією Мельника М.І. , Хавронюка М.І. , Київ, 2018 рік, а.144