печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

слідчого: ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2022 року за № 0002070 від 06.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України майор поліції ОСОБА_3 , за погодженням прокурора третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002070 від 06.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, сторона обвинувачення вказує, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002070 від 06.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.07.2005 наказом Голови Служби безпеки України № 1471-ос від 05.08.2005 громадянина України ОСОБА_5 прийнято на військову службу до Служби безпеки України.

З 25.07.2012 на підставі наказу начальника Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України № 108-ос від 17.08.2012 ОСОБА_5 призначено на посаду командира групи 2 сектору 1 відділу 3 управління (з дислокацією в м. Сімферополь АР Крим) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України. Наказом Голови Служби безпеки України № 879-ос від 30.06.2012 ОСОБА_5 присвоєно військове звання "майор".

З 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до складу РФ.

Одночасно з цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих РФ, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і до нині.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації РФ окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими РФ (зокрема окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України та окупацією частини території України

У березні 2014 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , в порушення військової присяги, ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про Службу безпеки України», ст. 11 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних сил України», будучи військовослужбовцем Служби безпеки України та займаючи посаду командира групи 2 сектору 1 відділу 3 управління (з дислокацією в м. Сімферополь АР Крим) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, достовірно володіючи інформацією, що з лютого 2014 року РФ здійснюється військова агресія відносно України та вчиняються дії, направлені на зміну меж території України, перебуваючи в приміщенні актового залу ГУ СБ України у АР Крим за адресою: АР Крим, м. Сімферополь, пров. Елеваторний, 6, враховуючи його професійні навички та обізнаність в сфері здійснення контррозвідувального захисту в сфері безпеки України, отримав пропозицію від невстановлених на даний час представників Федеральної служби безпеки РФ (далі - ФСБ РФ) щодо подальшого проходження служби на території АР Крим у новоствореній іноземній організації. Отримавши вказану пропозицію, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на вчинення державної зради, перебуваючи на території АР Крим, з метою вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та свідомо, прийняв рішення зрадити військовій присязі під час збройного конфлікту та перейшов на бік ворога, добровільно вступивши на військову службу до створеного РФ незаконного окупаційного органу, так званої «служби безпеки Республіки Крим», з подальшою її реорганізацією у ФСБ РФ по Республіці Крим та місту Севастополю, тим самим вчинивши державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості, обороноздатності, державної безпеки України, а саме перехід на бік ворога, тобто РФ в період збройного конфлікту.

Також, встановлено, що 24.02.2022 президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії РФ проти України», п. п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 2 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (далі - Конвенції), ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03 липня 1954 року, ця Конвенція застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни.

Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив. Згідно ч. 1 ст. 4 Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 6 Конвенції, вона повинна застосовуватися з самого початку будь-якого конфлікту або окупації, зазначених у статті 2 цієї Конвенції. На території сторін конфлікту застосування Конвенції припиняється після загального припинення бойових дій. На окупованій території застосування цієї Конвенції припиняється через рік після загального припинення бойових дій.

Згідно зі ст. 3 Конвенції з особами, які не беруть активної участі в бойових діях поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої слугують раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії. Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб: a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури; b) захоплення заручників; c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження; d) засудження та застосування покарання без попереднього судового рішення, винесеного судом, який створено належним чином і який надає судові гарантії, визнані цивілізованими народами як необхідні.

Відповідно до ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу та повагу до своєї честі. До них завжди слід ставитися гуманно та захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, та від образ.

Згідно з положеннями ст. 31 Конвенції визначено право цивільних осіб, за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, встановлено, що жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Відповідно до ст. 32 Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Відповідно до ст. 33 Конвенції жодну особу, що перебуває під захистом, не може бути покарано за правопорушення, якого вона не вчинила особисто. Колективні покарання, так само як і будь-які залякування чи терор, забороняються. Пограбування забороняються. Репресалії стосовно осіб, які перебувають під захистом, та їхнього майна забороняються.

Згідно із ст. 51 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І) від 08.06.1977 (ратифіковано із заявою Указом Президії Верховної Ради УРСР від 18.08.1989, далі - Додатковий протокол І) цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин слід додержувати таких норм. Цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів. Цивільні особи користуються захистом, передбаченим цим розділом, за винятком окремих випадків і на такий період, поки вони беруть безпосередню участь у воєнних діях.

Відповідно до ст. ст. 28, 42, 46, 47 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, яке є додатком до IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, які Нотою Міністерства закордонних справ СРСР відносно Гаазької конвенції і декларацій 1899 і 1907 років від 07.03.1955 визнані Урядом СРСР, територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Разом з цим зазначено, що приватна власність, повинна поважатися та не підлягає конфіскації. Забороняється віддавати на розграбування місце або місто, навіть узяті приступом. Приватна власність не підлягає конфіскації. Грабіж категорично забороняється.

Не пізніше 01.03.2022 військовими ЗС РФ, інших збройних формувань РФ, у тому числі співробітниками ФСБ РФ, підконтрольних РФ угруповань іррегулярних незаконних збройних формувань розпочато окупацію території м. Херсона, яка тривала до 11.11.2022.

Під час окупації м. Херсона представники ЗС та інших збройних формувань РФ, створених ними незаконних органів влади, з метою утвердження окупаційної влади на території міста, з мотивів ненависті до патріотичної проукраїнської позиції громадян України, систематично проводили незаконні обшуки та затримання цивільних осіб, а також створили мережу місць несвободи, де насильно утримували осіб з патріотичною проукраїнською позицією, застосовуючи до них фізичне та психологічне насильство.

Не пізніше квітня 2022 року ОСОБА_5 , будучи співробітником ФСБ РФ, разом із іншими співробітниками ФСБ РФ прибув на тимчасово окуповану територію м. Херсона.

Приблизно о 08 годині 06.07.2022 ОСОБА_5 , будучи співробітником ФСБ РФ, разом із п`ятьма невстановленими представниками Збройних сил та інших збройних формувань РФ, прибув до будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить громадянину України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де на той час постійно проживали та знаходились громадяни України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які не брали участь у бойових діях та відносилися до категорії цивільного населення.

Після чого, ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено із зазначеними особами, незаконно проник до вказаного житлового приміщення та почав проводити у ньому обшук.

Під час проведення обшуку ОСОБА_5 , усвідомлюючи свій статус як представника окупаційної влади, та невстановлені представники Збройних сил та інших збройних формувань РФ, діючи за попередньою змовою, реалізовуючи спільний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно розуміючи, що вони є учасниками збройного конфлікту та діють в умовах збройної агресії РФ проти України та перебувають на території, яка окупована і контролюється РФ, використовуючи обставини та умови збройного конфлікту, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є цивільною особою та перебуває під захистом Конвенції, протиправно, в порушення вимог ст. ст. 3, 27, 33 Конвенції, ст. 51 Додаткового протоколу І, ст. ст. 28, 46, 47 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, знаючи про заборону мародерства, грабежу, конфіскації майна у цивільного населення, демонструючи ОСОБА_7 та іншим присутнім під час обшуку особам вогнепальну зброю та подолавши таким чином можливість будь-якого опору з боку потерпілого, відкрито, протиправно заволодів майном ОСОБА_7 , а саме: зовнішнім жорстким диском "Seagate Basic 5TB USB 3.0 External Black, ноутбуком "Microsoft Surface Pro X/Microsoft SQ1/8Gb ОЗП", мобільним телефоном "Realme C21Y 4/64 GB Black (RMX3263)", ноутбуком "Asus X75VC (X75VC-TY014D) White", грошовими коштами у розмірі 13000 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 58058 гривень 15 копійок, чим вчинив разом із невстановленими військовослужбовцями РФ порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також, у ході обшуку ОСОБА_5 та указаними особами відшукано та вилучено у ОСОБА_7 червоно-чорний прапор із символікою «Правого сектору» та подяку від ГО «Правий сектор», у зв`язку із чим у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення жорсткого поводження стосовно ОСОБА_7 шляхом його незаконного затримання, позбавлення волі та застосування фізичного і психологічного насильства.

Так, після проведення обшуку, приблизно о 08 годині 40 хвилин 06.07.2022 ОСОБА_5 , усвідомлюючи свій статус як представника окупаційної влади, та невстановлені представники Збройних сил та інших збройних формувань РФ, діючи за попередньою змовою, реалізовуючи спільний умисел, направлений на застосування стосовно патріотично налаштованих громадян України фізичного та психологічного насильства, діючи умисно, з мотивів ненависті до патріотичної проукраїнської позиції громадян України, достовірно розуміючи, що вони є учасниками збройного конфлікту та діють в умовах збройної агресії РФ проти України та перебувають на території, яка окупована і контролюється РФ, використовуючи обставини та умови збройного конфлікту, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 має свідому проукраїнську позицію, є цивільною особою та перебуває під захистом Конвенції, протиправно, в порушення вимог ст. ст. 3, 31, 32, 33 Конвенції, ст. 51 Додаткового протоколу І, проти волі потерпілого, застосовуючи відносно ОСОБА_7 фізичне насильство у вигляді заламування рук, вивели потерпілого з будинку, посадили на заднє сидіння автомобіля УАЗ Патріот та доставили його до місця несвободи, а саме до приміщення Херсонського ізолятору тимчасового утримання, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, з метою його подальшого незаконного утримання, пов`язаного із застосуванням психологічного та фізичного насильства.

У подальшому невстановлені представники Збройних сил та інших збройних формувань РФ, діючи за попередньою змовою, продовжуючи реалізовувати спільний із ОСОБА_5 умисел, направлений на здійснення фізичного та психічного насильства стосовно цивільних осіб, які мають патріотично налаштовану проукраїнську позицію, утримували ОСОБА_7 з 06.07.2023 по 29.08.2023 проти його волі у камерних приміщеннях другого поверху будівлі Херсонського ізолятору тимчасового утримання, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, застосовуючи до потерпілого психологічне насильство у вигляді погроз фізичною розправою та фізичне насильство у вигляді подавання струму через тіло, чим вчинили жорстоке поводження із ОСОБА_7 , заподіявши потерпілому сильний фізичний біль та страждання.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні:

- державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, а саме перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України;

- жорстокого поводження з цивільним населенням та інших порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами, в тому числі:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.04.2023;

- протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 18.04.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20.04.2023;

- протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 20.04.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.05.2023;

- протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 19.05.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 26.05.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 05.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 16.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 21.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 23.06.2023;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 10.08.2023;

- протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_7 від 10.08.2023;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 29.09.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.09.2023;

- протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 29.09.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 29.09.2023;

- протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 від 29.09.2023;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 5209/23 від 03.10.2023;

- протоколом огляду інформації від 20.10.2023;

- іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності беззаперечно підтверджують вчинення ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення.

23.10.2023 Головним слідчим управлінням Національної поліції України, у кримінальному провадженні № 0000421, складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

ОСОБА_5 26.10.2023 повідомлено про підозру, відповідно до ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на тимчасово окупованій території України, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до вимог абзацу 3 ч. 8 ст. 135 КПК України копію повідомлення про підозру ОСОБА_5 27.10.2023 вручено під розпис його захиснику - адвокату ОСОБА_19 .

Одночасно, в указаний вище спосіб опубліковано повістки про виклик ОСОБА_5 як підозрюваного до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на 01.11.2023, 02.11.2023 та 03.11.2023.

Враховуючи викладене, в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 , умисно переховується від органів слідства та суду.

Слідчий вважає наявними підстави, з якими КПК України пов`язує надання слідчим суддею дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, захисника та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно клопотання слідчого та долучених в його обґрунтування матеріалів встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0002070 від 06.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 31.07.2005 наказом Голови Служби безпеки України № 1471-ос від 05.08.2005 громадянина України ОСОБА_5 прийнято на військову службу до Служби безпеки України.

З 25.07.2012 на підставі наказу начальника Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України № 108-ос від 17.08.2012 ОСОБА_5 призначено на посаду командира групи 2 сектору 1 відділу 3 управління (з дислокацією в м. Сімферополь АР Крим) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України. Наказом Голови Служби безпеки України № 879-ос від 30.06.2012 ОСОБА_5 присвоєно військове звання "майор".

З 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до складу РФ.

Одночасно з цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих РФ, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і до нині.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації РФ окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими РФ (зокрема окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України та окупацією частини території України

У березні 2014 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , в порушення військової присяги, ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 2 Закону України «Про Службу безпеки України», ст. 11 Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних сил України», будучи військовослужбовцем Служби безпеки України та займаючи посаду командира групи 2 сектору 1 відділу 3 управління (з дислокацією в м. Сімферополь АР Крим) Центру спеціальних операцій боротьби з тероризмом, захисту учасників кримінального судочинства та працівників правоохоронних органів Служби безпеки України, достовірно володіючи інформацією, що з лютого 2014 року РФ здійснюється військова агресія відносно України та вчиняються дії, направлені на зміну меж території України, перебуваючи в приміщенні актового залу ГУ СБ України у АР Крим за адресою: АР Крим, м. Сімферополь, пров. Елеваторний, 6, враховуючи його професійні навички та обізнаність в сфері здійснення контррозвідувального захисту в сфері безпеки України, отримав пропозицію від невстановлених на даний час представників Федеральної служби безпеки РФ (далі - ФСБ РФ) щодо подальшого проходження служби на території АР Крим у новоствореній іноземній організації. Отримавши вказану пропозицію, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на вчинення державної зради, перебуваючи на території АР Крим, з метою вчинення дій на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та свідомо, прийняв рішення зрадити військовій присязі під час збройного конфлікту та перейшов на бік ворога, добровільно вступивши на військову службу до створеного РФ незаконного окупаційного органу, так званої «служби безпеки Республіки Крим», з подальшою її реорганізацією у ФСБ РФ по Республіці Крим та місту Севастополю, тим самим вчинивши державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальної цілісності та недоторканості, обороноздатності, державної безпеки України, а саме перехід на бік ворога, тобто РФ в період збройного конфлікту.

Також, встановлено, що 24.02.2022 президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії РФ проти України», п. п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 2 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (далі - Конвенції), ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03 липня 1954 року, ця Конвенція застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни.

Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив. Згідно ч. 1 ст. 4 Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 6 Конвенції, вона повинна застосовуватися з самого початку будь-якого конфлікту або окупації, зазначених у статті 2 цієї Конвенції. На території сторін конфлікту застосування Конвенції припиняється після загального припинення бойових дій. На окупованій території застосування цієї Конвенції припиняється через рік після загального припинення бойових дій.

Згідно зі ст. 3 Конвенції з особами, які не беруть активної участі в бойових діях поводяться гуманно, без будь-якої ворожої дискримінації, причиною якої слугують раса, колір шкіри, релігія чи вірування, стать, походження чи майновий стан чи будь-які інші подібні критерії. Із цією метою є забороненими й залишатимуться забороненими будь-коли та будь-де такі діяння стосовно зазначених вище осіб: a) насилля над життям й особистістю, зокрема всі види вбивств, завдання каліцтва, жорстоке поводження й тортури; b) захоплення заручників; c) наруга над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження; d) засудження та застосування покарання без попереднього судового рішення, винесеного судом, який створено належним чином і який надає судові гарантії, визнані цивілізованими народами як необхідні.

Відповідно до ст. 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу та повагу до своєї честі. До них завжди слід ставитися гуманно та захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, та від образ.

Згідно з положеннями ст. 31 Конвенції визначено право цивільних осіб, за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, встановлено, що жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Відповідно до ст. 32 Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Відповідно до ст. 33 Конвенції жодну особу, що перебуває під захистом, не може бути покарано за правопорушення, якого вона не вчинила особисто. Колективні покарання, так само як і будь-які залякування чи терор, забороняються. Пограбування забороняються. Репресалії стосовно осіб, які перебувають під захистом, та їхнього майна забороняються.

Згідно із ст. 51 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І) від 08.06.1977 (ратифіковано із заявою Указом Президії Верховної Ради УРСР від 18.08.1989, далі - Додатковий протокол І) цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин слід додержувати таких норм. Цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів. Цивільні особи користуються захистом, передбаченим цим розділом, за винятком окремих випадків і на такий період, поки вони беруть безпосередню участь у воєнних діях.

Відповідно до ст. ст. 28, 42, 46, 47 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, яке є додатком до IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, які Нотою Міністерства закордонних справ СРСР відносно Гаазької конвенції і декларацій 1899 і 1907 років від 07.03.1955 визнані Урядом СРСР, територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Разом з цим зазначено, що приватна власність, повинна поважатися та не підлягає конфіскації. Забороняється віддавати на розграбування місце або місто, навіть узяті приступом. Приватна власність не підлягає конфіскації. Грабіж категорично забороняється.

Не пізніше 01.03.2022 військовими ЗС РФ, інших збройних формувань РФ, у тому числі співробітниками ФСБ РФ, підконтрольних РФ угруповань іррегулярних незаконних збройних формувань розпочато окупацію території м. Херсона, яка тривала до 11.11.2022.

Під час окупації м. Херсона представники ЗС та інших збройних формувань РФ, створених ними незаконних органів влади, з метою утвердження окупаційної влади на території міста, з мотивів ненависті до патріотичної проукраїнської позиції громадян України, систематично проводили незаконні обшуки та затримання цивільних осіб, а також створили мережу місць несвободи, де насильно утримували осіб з патріотичною проукраїнською позицією, застосовуючи до них фізичне та психологічне насильство.

Не пізніше квітня 2022 року ОСОБА_5 , будучи співробітником ФСБ РФ, разом із іншими співробітниками ФСБ РФ прибув на тимчасово окуповану територію м. Херсона.

Приблизно о 08 годині 06.07.2022 ОСОБА_5 , будучи співробітником ФСБ РФ, разом із п`ятьма невстановленими представниками Збройних сил та інших збройних формувань РФ, прибув до будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить громадянину України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де на той час постійно проживали та знаходились громадяни України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які не брали участь у бойових діях та відносилися до категорії цивільного населення.

Після чого, ОСОБА_5 , діючи спільно та узгоджено із зазначеними особами, незаконно проник до вказаного житлового приміщення та почав проводити у ньому обшук.

Під час проведення обшуку ОСОБА_5 , усвідомлюючи свій статус як представника окупаційної влади, та невстановлені представники Збройних сил та інших збройних формувань РФ, діючи за попередньою змовою, реалізовуючи спільний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, діючи умисно, з корисливих мотивів, достовірно розуміючи, що вони є учасниками збройного конфлікту та діють в умовах збройної агресії РФ проти України та перебувають на території, яка окупована і контролюється РФ, використовуючи обставини та умови збройного конфлікту, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є цивільною особою та перебуває під захистом Конвенції, протиправно, в порушення вимог ст. ст. 3, 27, 33 Конвенції, ст. 51 Додаткового протоколу І, ст. ст. 28, 46, 47 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, знаючи про заборону мародерства, грабежу, конфіскації майна у цивільного населення, демонструючи ОСОБА_7 та іншим присутнім під час обшуку особам вогнепальну зброю та подолавши таким чином можливість будь-якого опору з боку потерпілого, відкрито, протиправно заволодів майном ОСОБА_7 , а саме: зовнішнім жорстким диском "Seagate Basic 5TB USB 3.0 External Black, ноутбуком "Microsoft Surface Pro X/Microsoft SQ1/8Gb ОЗП", мобільним телефоном "Realme C21Y 4/64 GB Black (RMX3263)", ноутбуком "Asus X75VC (X75VC-TY014D) White", грошовими коштами у розмірі 13000 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 58058 гривень 15 копійок, чим вчинив разом із невстановленими військовослужбовцями РФ порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Також, у ході обшуку ОСОБА_5 та указаними особами відшукано та вилучено у ОСОБА_7 червоно-чорний прапор із символікою «Правого сектору» та подяку від ГО «Правий сектор», у зв`язку із чим у ОСОБА_5 виник умисел на вчинення жорсткого поводження стосовно ОСОБА_7 шляхом його незаконного затримання, позбавлення волі та застосування фізичного і психологічного насильства.

Так, після проведення обшуку, приблизно о 08 годині 40 хвилин 06.07.2022 ОСОБА_5 , усвідомлюючи свій статус як представника окупаційної влади, та невстановлені представники Збройних сил та інших збройних формувань РФ, діючи за попередньою змовою, реалізовуючи спільний умисел, направлений на застосування стосовно патріотично налаштованих громадян України фізичного та психологічного насильства, діючи умисно, з мотивів ненависті до патріотичної проукраїнської позиції громадян України, достовірно розуміючи, що вони є учасниками збройного конфлікту та діють в умовах збройної агресії РФ проти України та перебувають на території, яка окупована і контролюється РФ, використовуючи обставини та умови збройного конфлікту, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 має свідому проукраїнську позицію, є цивільною особою та перебуває під захистом Конвенції, протиправно, в порушення вимог ст. ст. 3, 31, 32, 33 Конвенції, ст. 51 Додаткового протоколу І, проти волі потерпілого, застосовуючи відносно ОСОБА_7 фізичне насильство у вигляді заламування рук, вивели потерпілого з будинку, посадили на заднє сидіння автомобіля УАЗ Патріот та доставили його до місця несвободи, а саме до приміщення Херсонського ізолятору тимчасового утримання, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, з метою його подальшого незаконного утримання, пов`язаного із застосуванням психологічного та фізичного насильства.

У подальшому невстановлені представники Збройних сил та інших збройних формувань РФ, діючи за попередньою змовою, продовжуючи реалізовувати спільний із ОСОБА_5 умисел, направлений на здійснення фізичного та психічного насильства стосовно цивільних осіб, які мають патріотично налаштовану проукраїнську позицію, утримували ОСОБА_7 з 06.07.2023 по 29.08.2023 проти його волі у камерних приміщеннях другого поверху будівлі Херсонського ізолятору тимчасового утримання, розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Теплоенергетиків, 3, застосовуючи до потерпілого психологічне насильство у вигляді погроз фізичною розправою та фізичне насильство у вигляді подавання струму через тіло, чим вчинили жорстоке поводження із ОСОБА_7 , заподіявши потерпілому сильний фізичний біль та страждання.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні:

- державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, а саме перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України;

- жорстокого поводження з цивільним населенням та інших порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування доказами, в тому числі:

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.04.2023;

- протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 18.04.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 20.04.2023;

- протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_12 від 20.04.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 19.05.2023;

- протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 19.05.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 26.05.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 05.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 16.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 21.06.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 23.06.2023;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 10.08.2023;

- протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками потерпілому ОСОБА_7 від 10.08.2023;

- протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 29.09.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.09.2023;

- протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 29.09.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 29.09.2023;

- протоколом пред`явлення ОСОБА_5 для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 від 29.09.2023;

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 5209/23 від 03.10.2023;

- протоколом огляду інформації від 20.10.2023;

- іншими матеріалами вказаного кримінального провадження, які у своїй сукупності беззаперечно підтверджують вчинення ОСОБА_5 вищевказаного кримінального правопорушення.

23.10.2023 Головним слідчим управлінням Національної поліції України, у кримінальному провадженні № 0000421, складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

ОСОБА_5 26.10.2023 повідомлено про підозру, відповідно до ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України, через неможливість вручення у день складення, у зв`язку із його перебуванням на тимчасово окупованій території України, шляхом публікації письмового повідомлення про підозру в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, тобто газеті «Урядовий кур`єр», та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до вимог абзацу 3 ч. 8 ст. 135 КПК України копію повідомлення про підозру ОСОБА_5 27.10.2023 вручено під розпис його захиснику - адвокату ОСОБА_19 .

Одночасно, в указаний вище спосіб опубліковано повістки про виклик ОСОБА_5 як підозрюваного до слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України на 01.11.2023, 02.11.2023 та 03.11.2023.

Згідно абзацу 2 ч. 8 ст. 135 КПК України ОСОБА_5 , вважається таким, який належним чином повідомлений про підозру і про виклики до слідчого, з моменту опублікування повідомлення про підозру та повісток про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрюваний ОСОБА_5 до Головного слідчого управління Національної поліції України відповідно до опублікованих повісток безпідставно не з`явився, про причини неявки не повідомив.

У зв`язку з переховуванням підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, останнього 07.11.2023 оголошено в розшук, проведення якого доручено Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України.

Згідно інформації Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України підозрюваний ОСОБА_5 може знаходитися на тимчасово окупованій території України, де приймає участь у військовій агресії ЗС РФ проти України, або на території держави агресора.

Матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, 06.11.2023 виділені з кримінального провадження № 0000421 в окреме провадження № 0002070.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 умисно переховується від слідства та суду на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, тобто РФ, або тимчасово окупованій території України з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені ним особливо тяжкі кримінальні правопорушення, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна або без такої. Притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Частина 2 ст. 297-1 КПК України передбачає можливість здійснення спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні у тому числі щодо злочинів, передбачених статтями 111 та 438 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

З вказаних мотивів, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, в порядку ст. ст. 297-1, 297-2, 297-3, 297-4 КПК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у кримінальному провадженні № 0002070 від 06.11.2023 року.

Керуючись ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 1-го відділу (розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту) управління організації розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2022 року за № 0002070 від 06.11.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002070 від 06.11.2023 стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Кишинів Республіка Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч.12 ст. 438 КК України.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні відомості про здійснення спеціального досудового розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1