Справа № 357/9732/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.01.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000513 від 27.11.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. П`ятигори, Білоцерківського району, Київської області, українця, громадянина України, працюючого на посаді комірника ПП «Анрі-Маркет», маючого на утириманні малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованому в АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

У С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

26.11.2022 близько 16:30 год на 96 км. + 700 м., автодороги Київ-Одеса» в межах Білоцерківського району Київської області, рухаючись в напрямку м. Одеса, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Nissan Аlmera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п. 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху) відповідно до якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, в порушення вимог п. 12.2 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги» не врахував дорожню обстановку, у встановлених межах не обрав безпечну відстань, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження у вигляді численних ушкоджень кісток скелета та внутрішніх органів з крововтратою, від яких загинув на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3 б) д) та 12.2 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_7 .

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України, за кваліфікуючими ознаками, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце, мотив та спосіб вчинення ним інкримінованого злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності.

2.2. Обсяг доказів.

Судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання щодо доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Судом роз`яснено обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав уважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 дослідженням письмових матеріалів щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

2.3. Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав в повному обсязі, щиро покаявся, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, попросив вибачення у потерпілого та додатково пояснив, що відшкодував завдані збитки в повному обсязі, також зазначив, що має на утриманні малолітнього сина.

2.4. Дослідження письмових матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо процесуальних витрат та речових доказів.

До матеріалів судового провадження надано документи, зокрема, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення від 27.11.2022, постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 27.11.2022, копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2022 та розписку від 26.11.2022 про отримання транспортного засобу для зберігання на майданчику тимчасового утримання, постанову про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 27.11.2022, копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2022, акт здачі приймання висновку експерта № 206/23-52 від 01.05.2023, довідку про витрати на проведення інженерно-технічної експертизи від 12.06.2023 № СЕ-19/111-23/26997-ІТ у сумі 2390,00 грн, копію паспорта ОСОБА_5 на підтвердження особи обвинуваченого, , вимогу про судимості ОСОБА_5 , копії посвідчення водія ОСОБА_5 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копію свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

3.Кваліфікація дій обвинуваченого судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі щодо речових доказів та процесуальних витрат, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, а тому просить суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням терміном 1 (один) рік, поклавши обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляду обвинувального акту без її участі, в якій просила призначити обвинуваченому покарання без позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 просили призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України та характеризується необережною формою вини, фактичні обставини кримінального правопорушення, тяжкість заподіяних злочином наслідків, особу винного, який має постійне місце проживання, працевлаштований, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судимий, його ставлення до вчиненого, обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин та вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства та призначає йому покарання наближене до мінімального розміру у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки зі звільненням його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки, а також покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у виді позбавлення права керувати транспортними засобами суд приходить до наступного висновку.

Аналіз характеру та обсягу допущених обвинуваченим порушень Правил дорожнього руху, з огляду на обставини кримінального провадження, а також на той факт, що обвинувачений проживає в м. Київ, та працює на посаді комірника ПП «Анрі-Маркет», до місця роботи добирається за допомогою транспортного засобу, при цьому зважуючи на думку захисника, прокурора та потерпілої, котрі, кожен окремо, просили застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання, , суд приходить до висновку про можливість застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь, саме така міра покарання буде необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

6. Цивільний позов не заявлено.

7. Вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні щодо обвинуваченого запобіжний захід не обирався.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення експертиз: висновок експерта від 12.06.2023 № СЕ-19/111-23/26997-ІТ у сумі 2390,00 грн).

Керуючись приписами частини четвертої статті 174 КПК України щодо вирішення одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, питання про скасування арешту майна, зокрема, у випадку непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, суд вбачає наявними підстави для скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06.12.2022.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, ст.286 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування призначеного судом покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

У силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, що передбачені пп.1,2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

Згідно з ч. 1 ст.165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 16 січня 2024 року.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-автомобіль марки «Nissan Аlmera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 27.11.2022 зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Білоцерківський район, 4 й кілометр автодороги - повернути користувачу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- туфлі чорного кольору 1 пара, , які відповідно до постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 27.11.2022, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження зберігаються у кімнаті речових доказів ВП № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області знищити;

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати за проведення експертизи, висновок експерта від 12.06.2023 № СЕ-19/111-23/26997-ІТ у сумі 2390,00 грн на користь держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2022 по справі № 761/26807/22 (провадження 1-кс/761/14933/2022) на автомобіль марки «Nissan Аlmera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого ОСОБА_11 із забороною використовувати вказане майно за призначенням, а також забороною розпоряджатися будь-яким чином арештованим майном до прийняття рішення у даному кримінальному провадженні.

На вирок суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: Олександр ШОВКОПЛЯС