ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/401/23 Справа № 705/4125/22 Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 на вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.,

ВСТАНОВИЛА

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він на початку вересня 2020 року, точну дату в ході проведення дізнання встановити не надалось можливим, знаходячись біля свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на городі виявив дикоростучі рослини коноплі. Після чого у останнього виник злочинний умисел, спрямований на незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

У подальшому, на початку вересня 2020 року, точну дату в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_7 , відокремив стовбура рослин із листям та насінням від кореневих систем виявлених рослин коноплі, тим самим незаконно придбав нарковмісні рослини коноплі.

Після цього, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що рослини, які він зірвав є нарковмісними, приніс їх до свого будинку, розташованого за вищевказаною адресою, де умисно висушив, відокремив листя та насіння від стовбура та шляхом перетирання у долонях рук, подрібнив та розсипав наркотичну речовину у прозорі поліетиленові пакети із пазовим замком, з метою власного вживання, тим самим здійснив незаконне виготовлення особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабісу, загальною масою у перерахунку на суху речовину 312,04 грам.

У подальшому, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що речовина рослинного походження, яку він виготовив, є нарковмісною, умисно заховав її у потаємному місці свого житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав для особистого вживання без мети збуту з початку вересня 2020 року по 12 вересня 2022 року, таким чином, здійснив незаконне виготовлення та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, без мети збуту.

12.09.2022, під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва № 757/23926/22-к, за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , на другому поверсі житлового будинку у спальній кімнаті виявлено та вилучено 277 поліетиленових пакетиків із пазовим замком, в середині яких виявлено та вилучено наркотичну речовину рослинного походження особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину складає 312,04 г, яку ОСОБА_7 придбав, виготовив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вищевказаний вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст. 309 КК у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до вимог ч.4 ст.70, ст. 72 КК вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2023 за ч.1 ст.263 КК виконувати самостійно. У решті вирок залишити без змін.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вважає, що даний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Прокурор, спираючись на відомості про особу обвинуваченого, вказує, що вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2023 ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.263 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Зазначає, що відповідно до оскаржуваного вироку, інкриміноване кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив 12.09.2022, тобто до ухвалення попереднього вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.03.2023.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на ч.4 ст.70 КК щодо визначення остаточного покарання за сукупністю злочинів, з врахуванням попереднього вироку, за правилами, передбаченими ст. 72 КК.

З цього приводу приводить сталу правову позицію касаційного суду, викладену в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 у справі № 760/26543/17.

У зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, на думку апелянта, покарання, призначене ОСОБА_7 , не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- прокурор, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- обвинувачений та його захисник, які не заперечили щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, також обвинувачений повідомив, що, як він пам`ятає, то районний суд першим ухвалив вирок за ч.1 ст.309 КК, а за ч.1 ст.263 КК - другим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дотримано цих вимог закону.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені кримінального проступку, а також кваліфікація його дій за ч.1 ст.309 КК не оспорюється апелянтом, через що не переглядаються апеляційним судом.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, оскільки судом першої інстанції при призначенні остаточного покарання не було застосовано положення ч. 4 ст. 70 КК, є непереконливими.

З матеріалів цього кримінального провадження, зокрема журналу судового засідання від 24.03.2023 вбачається, що розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК було розпочато 24.03.2023 о 12.06 год. з оголошенням вироку в цей день о 12.53 год. Судове засідання завершено о 13.01 год.

Разом з тим, відповідно до журналу судового засідання кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 263 КК - розгляд справи розпочато 24.03.2023 о 13.02 год. та в цей день о 13.07 год. суд вийшов до нарадчої кімнати. Після чого було оголошено вирок без його фіксації, у зв`язку з відсутністю усіх учасників судового процесу. Вказане також підтверджується довідкою наданою заступником керівника апарату Уманського міськрайонного суду Т.Хворостяною.

Таким чином, можна стверджувати, що обвинувальний вирок за ч.1 ст.309 КК відносно ОСОБА_7 був ухвалений, до проголошення вироку щодо нього за ч. 1 ст. 263 КК, що виключає можливість призначення судом остаточного покарання при ухваленні вироку, що оскаржується, за сукупністю кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

При цьому прокурор не позбавлений права вирішити питання щодо виконання вироків суду відносно ОСОБА_7 відповідно до ст. 537 КК.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2023 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4