Ухвала

Іменем України

19 жовтня 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.2 ст.146, ст.386 КК України, -

встановив:

Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , відповідно до змісту якого просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- квартиру загальною площею (кв.м): АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить батьку підозрюваного ОСОБА_6 ;

- будинок, загальною площею (кв.м): 63,0, за адресою: АДРЕСА_2 , на праві власності належить батьку підозрюваного ОСОБА_6 , з метою недопущення можливості відчужувати його та розпоряджатись ним будь-яким чином, для забезпечення заходу кримінального провадження - конфіскація майна, як виду покарання.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий ОСОБА_3 зазначає, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000373 від 14.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.2 ст.146, ст.386 КК України, зокрема за фактом діяльності на території Житомирської області групи осіб, які за попередньою змовою вчиняють фізичний та психологічний тиск на соціально вразливі верстви населення, які перебувають у скрутному фінансовому становищі, поєднаний з насильством над потерпілими, з метою вимагання передачі майна потерпілих чи права на майно, вчинене в умовах воєнного стану.

17.08.2023 ОСОБА_5 в межах вказаного кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України.

Необхідність накладення арешту слідчий ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що вищезазначене майно може бути конфісковане, як вид покарання.

Крім того, з метою забезпечення арешту майна та для запобігання його відчуження слідчий просить провести розгляд клопотання за відсутності підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідчий ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій розгляд клопотання просить провести без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Згідно ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням положень ч.2 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути подане клопотання про арешт майна без участі підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання учасників судового розгляду, фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 17 серпня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України, з яких, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Положеннями статті 170 КПК України закріплено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи (п.3 ч.2 ст.170 КПК України); відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч.5 ст.170 КПК України).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч.10 ст.170 КПК України).

Згідно ч.1 ст.59 КК України конфіскація майна - це додаткове покарання, що передбачає примусове безоплатне вилучення у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до інформаційної довідки №343400335 від 18.08.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є власником наступного нерухомого майна: квартири АДРЕСА_3 ; житловго будинку АДРЕСА_2 .

З огляду на вищевикладене, вказане слідчим ОСОБА_3 в поданому клопотанні майно не належить підозрюваному у кримінальному провадженні ОСОБА_5 отже не може бути конфісковано у останнього як вид покарання, у зв`язку з чим клопотання про арешт майна не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 132, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000373 від 14.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.2 ст.146, ст.386 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1