Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/370/2024 Справа № 641/604/24
УХВАЛА
01 лютого 2024 року м. Харків
Слідчий суддя Комінтернівського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Харкова, громадянину України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, на військовому обліку не перебуває, -
До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого погоджене з прокурором, в якому просить застосувати до 10.11.1972 р.н., запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком на 60 діб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , працюючи на посаді інспектора Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції та будучи працівником правоохоронного органу, 30.01.2024 року о 15 год. 00 хв. разом з інспектором Управління патрульної поліції у м. Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції ОСОБА_8 заступили на чергування та здійснювали охорону громадського порядку у складі екіпажу пішого патрулю № 7008.
30.01.2024 о 15 год. 40 хв. вищевказані працівники поліції під час патрулювання в районі Комунального ринку, а саме поряд з б. 134-ж по просп. Байрона у м. Харкові побачили, як повз них проїхав автомобіль «Chevrolet Aveo» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 який зупинився з порушенням правил дорожнього руху, а саме вимог п. 15.9.г Правил дорожнього руху України.
З метою виконання своїх функціональних обов`язків пов`язаних з охороною громадського порядку, працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи у однострої працівника поліції, відповідно до наказу МВС України №718 від 19.08.2017 «Про затвердження правил носіння однострою поліцейських» знаками розрізнення, підійшли до автомобіля «Chevrolet Aveo» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 представились водію ОСОБА_5 та його пасажиру ОСОБА_9 , назвавши свої прізвища та займані ними посади, діючи правомірно та у відповідності до вимог передбачених ст.ст. 18, 23, 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію».
Після чого, водій ОСОБА_5 також представився та надав за вимогою працівника поліції своє водійське посвідчення для перевірки. В ході перевірки було встановлено, що на останнього неодноразово складалися протоколи за порушення вимог ПДР України, а також у встановленому законом порядку в 2020 та 2022 році вказане водійське посвідчення вилучалось.
Під час перевірки посвідчення водія, працівниками поліції ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у ОСОБА_5 виявлено ознаки алкогольного чи наркотичного сп`яніня, у зв`язку із чим, йому було запропоновано проїхати до КНП ХОР ОКНЛ та здати аналізи на наявність алкогольного чи наркотичного сп`яніня, на що останній погодився.
В подальшому, 30.01.2024 приблизно о 15 год. 40 хв., ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є працівниками правоохоронного органу, так як останні представилися та знаходилися в однострої працівників поліції, з відповідними знаками розрізнення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, безпідставно та без попередження, почав хапати обома руками службові речі, а саме планшет та документи ОСОБА_7 та подряпав останній праву руку в області пальців. Нехтуючи законними вимогами працівників поліції щодо припинення протиправних дій, виражаючись в їх бік нецензурною лайкою, знаходячись на вулиці поблизу будівлі № 134-ж по просп. Байрона, знаючи та усвідомлюючи, що вказані співробітники поліції перебувають при виконанні своїх службових обов`язків відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», маючи умисел на здійснення їм опору, ігноруючи законні вимоги, схопив патрульну ОСОБА_7 правою рукою за лівий рукав верхньої одежі патрульної, а лівою рукою схопив за капюшон та почав тягнути на землю обличчям до низу, від чого ОСОБА_7 впала на землю та вдарилася колінами.
В наслідок протиправних дій ОСОБА_5 , потерпілій ОСОБА_7 завдано тілесні ушкодження у вигляді садна проксимальної фаланги третього пальця правої кисті, забій м`яких тканин верхньої третини правої гомілки, забій м`яких тканин середньої третини лівої гомілки.
31.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України - тобто опору працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
Під час проведення досудового розслідування отримані докази, які свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні злочину, тому орган досудового розслідування вважає, що існують обґрунтовані ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважати що ОСОБА_5 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки дії ОСОБА_5 свідчать про зневагу останнього до державних органів правопорядку та вимог закону в цілому, а також переконують у відсутності бажання у останнього дотримуватись своїх процесуальних обов`язків, зокрема, щодо прибуття за викликом до органів досудового розслідування чи суду. У разі застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, останній може незаконно впливати на потерпілих та свідків у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свідчення. У зв`язку із чим слідчий та прокурор вважають за необхідне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 підтримали у повному обсязі, наполягали на його задоволенні.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 зазначив, що ризики, на які посилається прокурор необґрунтовані, та тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення не відповідає меті застосування найбільш суворого запобіжного заходу, у зв`язку із чим вважав за можливе застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри належить прийняти до уваги дані, які містяться в наданих суду матеріалах.
Крім того, суд приймає до уваги п. 57 рішення Європейського суду з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини», згідно з яким наявність «обґрунтованої підозри» означає, що вже існують факти або інформація, які спроможні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа, ймовірно, вчинила правопорушення, а також рішення ЄСПЛ по справі «Мюрей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, в якому зазначено, що факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування, тобто факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку.
Крім того, слід врахувати правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, досягнення цілей якого і є тримання під вартою.
31.01.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України - тобто опору працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
Надані докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, що підтверджується протоколом огляду місця події від 30.01.2024; показаннями потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ; пред`явленням потерпілим для впізнання за фотознімками ОСОБА_5 ; консультаційним медичним висновком № 2989.
При цьому слідчий суддя, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване підозрюваній діяння.
Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені, ст. 178 КПК України, у тому числі тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному, суд вважає, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих, свідків, а зважаючи на те, що на теперішній час кримінальне провадження знаходиться на стадії досудового розгляду, існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування/суду.
В зв`язку з викладеним, суд вважає ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, доведеними.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Так, у судовому засіданні слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, а тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .
У судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 має постійне місце реєстрації та проживання, з неповною вищою освітою, офіційно не працевлаштований, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимий, не військовому обліку не перебуває.
Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, доведених прокурором в суді, тяжкості покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає необхідним застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, у вигляді домашнього арешту, оскільки прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків.
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 194, 196, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
В задоволенні старшого слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, тобто до 31 березня 2024 року включно, заборонивши підозрюваному залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин ранку наступної доби, за виключенням необхідності перебувати в безпечному місці в період оголошення сигналу тривоги.
Зобов`язати ОСОБА_5 протягом часу дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту:
- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 21 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин ранку наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- прибувати до слідчого, прокурора чи до суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця мешкання та місця роботи;
- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у вказаному кримінальному провадженні;
Встановити строк дії ухвали до 31 березня 2024 року включно.
Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу про застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до органу Національної поліції за місцем мешкання ОСОБА_5 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора-стажиста на посаді прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .
Про виконання ухвали повідомити суд.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя- ОСОБА_1