Провадження 1-в/193/23/24
У Х В А Л А

іменем України

29 січня 2024 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Дніпропетровської області у режимі відеоконференції з ДУ "Софіївська виправна колонія (№45) клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення на підставі ст.81 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2024 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Софіївська ВК (№ 45)», згідно якого останній просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Представник виправної колонії в судовому засіданні висловив думку про прийняття рішення за клопотанням засудженого на розсуд суду, враховуючи негативний висновок щодо ступеня виправлення засудженого.

У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_5 не став на шлях виправлення.

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання засудженого, суд дійшов такого висновку.

По даній справі ОСОБА_5 засуджений 18.01.2021 року вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу за ст. 15ч .2, 185 ч.2, 190 ч.1, 190 ч.2, 70 ч.1КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. 05 квітня 2021 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2021 року змінено в частині призначеного покарання та призначено за ст. 190 ч.1 КК України 2 роки обмеження волі; ч. 2 ст. 190 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15, 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 КК України остаточно призначено покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок залишено без змін. Знову засуджений 15.07.2021 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів часткового складання призначених цим вироком, та вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.01.2021 року, зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 05.04.2021 року, остаточно призначено покарання у виді 2(двох) років та 7 (семи) місяців позбавлення волі. Знову засуджений: 18.08.2021 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу за ст. 185 ч.2КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно ст. 70 ч. 4 КК України призначено ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком, та вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.07.2021 року, остаточно призначено покарання у виді 2(двох) років 8(восьми) місяців позбавлення волі. Знову засуджений: 22.09.2021 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу за ст. 185 ч.2КК України до 2 років позбавлення волі. Згідно ст. 70 ч.4 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 з ураxуванням вироку Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року, визначити шляхом часткового складання призначених покарань - 3 (три) роки позбавлення волі. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання відбуте за попереднім вироком за правилами передбаченими ст. 72 КК України. Знову засуджений: 28.06.2022 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 369ч.1,70 Ч.4 КК України до З років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання: 23 вересня 2021 року, кінець строку: 23 жовтня 2024 року.

ОСОБА_5 раніше був засуджений 23.06.2018 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі. На основі ст. 75, 76 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

Засуджений фактично відбув визначені п. 2 ч. 3ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання.

На підставі ч. 2ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 2 ч. 3ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування ним у Софіївській ВК-45, а й увесь період його відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 , в місцях позбавлення волі перебуває з 07.09.2021 року. Під час утримання в Державній установі «Установа виконання покарань №3». З 13.12.2021 року міру кримінального покарання відбував в Державній установі «Софіївська виправна колонія №45». З 15.01.2022 року міру кримінального покарання відбував в Державній установі «Установа виконання покарань №3» .З 09.09.2022 року міру кримінального покарання відбуває в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)». Соціальні зв`язки підтримуються, а саме з: ОСОБА_6 , братом- ОСОБА_7 , дружиною- ОСОБА_8 , та донькою- ОСОБА_9 шляхом телефонних розмов та посилок. Стабільні зв`язки з рідними та близькими, які позитивно впливають на засуджену особу. 17.07.2023 року отримав заохочення у виді «Подяка» за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці у 2 кварталі 2023 році. Стягнень не має. Працездатний, за власним бажанням без оплати праці виконує роботи з благоустрою установи. Спальне місце утримує у належному санітарному стані, зовні охайний, дотримується встановлених санітарно-гігієнічних вимог. Заходи виховного характеру відвідує регулярно, реагує на них не завжди правильно. Залучений до участі в реалізації програми диференційованого виховного впливу «Знайте свої права та обов`язки». У стосунках з представниками адміністрації колонії ввічливий, тактовний. За характером емоційно врівноважений, до проявів внутрішньої або зовнішньої агресії не схильний. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них посилки, передачі, цінує ці зв`язки. Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого затверджений наказом Міністерства юстиції України №294/5, доданого до характеристики, засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення).

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за умисні злочини проти власності, звільнявся від відбування покарання з іспитовим строком, але знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, суд приходить до висновку, що хоча у поведінці ОСОБА_5 існують позитивні зміни, а саме наявність заохочення, однак це в повній мірі не дає підстави вважати, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Також, суд враховує, що з моменту попереднього звернення засудженого обставини та підстави щодо застосування ст..81 КК України не змінились.

Отже, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_5 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт відбуття засудженим 2/3 строку призначеного покарання та наявність заохочення, не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

З огляду на зазначене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, що виключає можливість його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Керуючись ст.81,376,537,539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор може подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання копії повного тексту цієї ухвали.

Повний текст ухвали суду оголошено 30 січня 2024 року о 14:20 год.

Суддя ОСОБА_1