Справа № 553/2207/23
Провадження № 1-в/553/359/2023
У Х В А Л А

Іменем України

13.10.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» - ОСОБА_4 ,

захисника засудженого ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Хорол Полтавської області, освіта середня спеціальна, не одружений, неповнолітніх дітей не має, до арешту зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 15.06.2017 Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 186 КК України до штрафу у розмірі 850,00 грн. (виконувати окремо відповідно до вироку Київського районного суду м. Полтави від 27.10.2027),

- засудженого 27 жовтня 2017 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі; ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави зарахувати в строк покарання час тримання під вартою з 17.06.2017 по 28.11.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду міста Полтави надійшло клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання згідно ст. 81 КК України.

В обґрунтування клопотання захисник зазначає, що ОСОБА_6 відбув 2/3 призначеного строку покарання, термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання 05.05.2022, провину за вироком суду визнав повністю, міру покарання вважає справедливою, працевлаштований на виробництві установи, в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)» характеризується посередньо, мав стягнення, які погашені, адміністрацією установи заохочувався п`ять разів, під час відбування покарання стає на шлях виправлення.

Захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 , підтримав своє клопотання, зазначив, що засуджений ОСОБА_6 , працевлаштований на виробництві установи, виконує роботи з благоустрою, переглянув свою поведінку, зробив висновки, отримав спеціальність «Електромонтер» в Полтавському навчальному центрі (№64) при установі. Вину в вчиненому визнає, усвідомив протиправність своєї поведінки, судові витрати за вироком Київським районним судом м. Полтави від 27.10.2017 сплачено. ОСОБА_6 відбув 2/3 призначено строку покарання, стягнення погашені, має 6 заохочень (подяка), позитивну характеристику, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів виправлення, у зв`язку з чим просив задовольнити клопотання та звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_6 на невідбуту частину строку покарання на підставі ст. 81 КК України. Також надав для долучення до матеріалів справи характеристику на ОСОБА_6 , яка надана депутатом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Полтавська виправна колонія (№64)» засуджений ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та просив його задовольнити. Зазначає, що переглянув свою поведінку, зробив висновки, отримав спеціальність «Електромонтер» в Полтавському навчальному центрі (№64) при установі, працевлаштований на виробництві установи, працює на дільницях по обробці деревини та металу, виконує роботи з благоустрою. Вину в вчиненому визнає, судові витрати за вироком суду сплачені, має намір після звільнення працювати, проживати разом із матір`ю за місцем реєстрації. Мав стягнення, які на даний час погашені, так як потрапив під вплив інших засуджених, зробив відповідні висновки, став на шлях виправлення після покарання у виді ДІЗО у 2021 році, більше порушень не допускав, в період 2022-2023р. має заохочення. Зазначив, що поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор заперечував проти задоволення подання про застосування умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, так як на даний час підстави стверджувати, що ОСОБА_6 довів своє виправлення відсутні.

Представник ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)», зазначив, що засуджений ОСОБА_6 працевлаштований на виробництві установи, виконує роботи з благоустрою, був порушником та з березня 2022 року став на шлях виправлення. На даний час засуджений має позитивну характеристику, виправився та до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення.

Суд, заслухавши засудженого, захисника засудженого, представника колонії, прокурора, перевіривши доводи подання, надані матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 537, 539 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Нормами ч. 2 ст. 81 та п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст. ст. 81, 82 КК України є:

- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

- участь у суспільно-корисній праці;

- участь у виховних заходах;

- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд виходить з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Слід ретельно з`ясувати той факт, що засуджений став на шлях виправлення, що вбачається із сукупності даних, а саме: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Київським районним судом м. Полтави від 27.10.2017 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави зарахувати в строк покарання час тримання під вартою з 17.06.2017 по 28.11.2017 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 28.11.2017.

Початок строку відбуття покарання 17.06.2017, кінець строку 05.01.2025 року.

Згідно клопотання, характеристики на засудженого та матеріалів особової справи, ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.06.2017. За період перебування у ДУ «Полтавська установа виконання покарання (№23)» характеризувався задовільно. Стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався.

З 13.12.2017 по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)». За час відбування покарання заохочувався шість разів (15.06.2023, 15.09.2022, 15.12.2022, 15.03.2022, 15.06.2023, 15.09.2023) оголошенням подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання 14 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, в тому числі двічі поміщався до ДІЗО (04.04.2018, 27.04.2018, 06.06.2018, 28.12.2018, 31.05.2019, 14.11.2019 (ДІЗО 10 днів), 25.03.2020, 17.04.2020, 08.02.2021, 24.02.2021, 26.05.2021, 14.07.2021, 20.09.2021, 12.10.2021 (ДІЗО 10 діб)), стягнення погашені у встановленому законом порядку.

На виробництві працевлаштований в бригаді по обробці металу, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, спальне місце утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд, до праці та до виконання покладених обов`язків ставиться з розумною ініціативою, не допускає порушення вимог пожежної та безпеки та безпеки праці. За час відбування покарання реалізував програму диференційного виховного впливу «Правова просвіта», «Духовне відродження», відвідує лекції правового характеру, культурно-масові заклади.

Отримав спеціальність «Електромонтер» в Полтавському навчальному центрі (№64) при установі. Згідно ст. 118 КВК України залучається до виконання робіт з благоустрою установи та відділення, до виконання робіт відноситься сумлінно. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Роботи із самообслуговування виконує самостійно. Підтримує стосунки з матір`ю та дядьком.

Рішення комісії виправної колонії від 16.09.2019 відмовлено в зміні умов тримання (ст. 101 КВК України) як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Рішенням комісії виправної колонії від 16.01.2021 відмовлено в зміні невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Термін застосування умовно-дострокового звільнення від покарання згідно ст. 81 КК України за відбуттям 2/3 призначеного строку покарання, а саме, не раніше 05.05.2022. Рішенням комісії виправної колонії від 17.05.2022 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання відмовлено, як особі, яке не довела свого виправлення.

Згідно з вироком Київського районного суду м. Полтави від 27.10.2017 провину у скоєному злочині визнав повністю.

За вироком Київського районного суду м. Полтави від 27.10.2017 засуджений мав виконавчі листи на суму 1397,49 грн. Утримано достроково 1086, 44 грн. Виконавчі листи в установі відсутні, відправлені до Автозаводського ВДВС 16.11.2018.

Станом на 01.09.2023 дана оцінка ступеня виправлення став на шлях виправлення.

Згідно довідки від 08.09.2023, заробітна плата засудженому ОСОБА_6 за період з вересня 2020 року по березень 2023 року, і становить 7928,53 грн. Засуджений мав виконавчі провадження на користь держави в сумі 1397,49 грн, утримано 1397, 49 грн. Стягнення на судові витрати не проводилися. Станом на 08.09.2023 на особовому рахунку у засудженого ОСОБА_6 залишок коштів становить 3539,51 грн.

Згідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення має середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства.

Так, висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

У даному випадку, хоча відбутий засудженим строк покарання і узгоджується з вимогами частини 3 статті 81 КК України, проте наразі застосування положень статті 81 КК України є передчасним та невиправданим, оскільки необхідність у подальшому відбуванні покарання не відпала і до моменту звільнення мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, наразі не досягнута.

Наявність заохочень, сама по собі, не доводить виправлення засудженого в розумінні положень частини другої ст. 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

Додержання правил поведінки, дотримання правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці, що зазначено як підстави заохочень, є обов`язками засуджених, встановленими КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України 28 серпня 2018 року № 2823/5.

При цьому, утримання від порушень правил внутрішнього розпорядку є прямим обов`язком засудженого, передбаченим ст.107 КВК України, та не є підтвердженням того, що він повністю став на шлях виправлення.

Сплата судових витрат за вироком суду не є безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення останнього, оскільки має враховуватись у сукупності з іншими обставинами.

Щодо характеристика, яка надана депутатом Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, суд зазначає, що при розгляді питання про умовно дострокове звільнення, суд досліджує період відбування покарання засудженим, його поведінку, ставленням до праці.

Із встановлених судом обставин вбачається, що у поведінці ОСОБА_6 спостерігаються позитивні тенденції та останній стає на шлях виправлення, отримав спеціальність, працевлаштований на виробництві установи, однак за весь час відбування покарання поведінка засудженого не була стабільною та послідовною.

На даний час неможливо переконливо стверджувати, що засуджений досяг необхідного ступеню виправлення, а лише можливо констатувати, що відбулися позитивні зміни в поведінці засудженого.

В контексті доводів клопотання суддя звертає увагу на нестабільну поведінку засудженого під час відбування покарання, а особливо у період його відбування покарання з 2018 року по 2022 рік (14 стягнень). Рішенням комісії виправної колонії від 17.05.2022 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженому відмовлено, як особі, яке не довела свого виправлення. Повторно вказане питання на розгляд комісії не виносилося.

Наявність заохочення, зокрема 15.09.2023, хоча і вказує на позитивні зміни у поведінці засудженого та може свідчити лише про те, що він стає на шлях виправлення, однак є недостатнім для висновку про його остаточне виправлення та не можуть слугувати доказом того, що засуджений став на шлях виправлення та заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи наведені обставини, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 376, 537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів через Ленінський районний суд м. Полтави, а засудженим в той же строк з дня отримання ним копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 20.10.2023.

Головуючий: суддя ОСОБА_1