№ 1-кп/183/1139/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0001277 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, з повною середньою освітою, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11.02.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 роки;

- 27.03.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 3 роки. Знятий з обліку у зв`язку з новою судимістю;

- 26.06.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати 7 місяців по вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2015 до відбуття 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 28.07.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати 6 місяців по вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.06.2015 до відбуття 4 роки позбавлення волі. Звільнений 28.11.2017 року умовно достроково, невідбутий термін 1 рік 2 місяці 20 днів;

- 30.05.2018 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років 1 місяць позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано 5 місяцівпозбавлення волі за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2015 року, звільнений 23.08.2021 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та продовжував діяти станом на 06 листопада 2023 року.

Так, ОСОБА_4 , 26 вересня 2023 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 та в цей момент через вікно побачив, як з його під`їзду вийшла раніше знайома ОСОБА_5 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , та попрямувала у невідомому напрямку.

Достовірно знаючи, що ОСОБА_5 мешкає за вказаною адресою одна, у ОСОБА_4 виник умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло, яке знаходиться за місцем мешкання ОСОБА_5 та належить останній.

Реалізуючи свій умисел, 26 вересня 2023 року, приблизно о 09 годині 25 хвилин, ОСОБА_4 вийшов з квартири на вулицю та побачив, що балконні двері квартири, яка розташована на другому поверсі п`яти поверхового будинку АДРЕСА_4 , в якій мешкає ОСОБА_5 , відчинені на режим «провітрювання», переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, розуміючи, що вчиняє злочин в умовах воєнного стану, за допомогою фізичної сили заліз на вищевказаний балкон та через відчинені на режим «провітрювання» двері балкону, незаконно проник всередину квартири, де відшукав та зібрав з метою викрадення майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: гіпсову скарбничку у формі слона коричневого кольору, вартістю 114,50 грн., гіпсову скарбничку у формі мишеня блакитного кольору, вартістю 88,00 грн., які знаходились у приміщенні спальної кімнати, жіночу сумку - шоппер «BBG-12-15-18» з малюнком у вигляді сови білого кольору, вартістю 184,00 грн., яка знаходилася у приміщенні коридору, всередині якої у дипломі про закінчення професійного технічного училища №23м. Дніпродзержинська знаходилися грошові кошти у сумі 2 800,00 гривень, номіналом по 200 гривень, паспорт громадянки України, серії НОМЕР_1 виданий Новомосковським МВ УМВС України в Дніпропетровській області від 23.05.2002 року, на ім`я ОСОБА_5 , код ІНН № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_5 , та визначивши дане майно об`єктом свого злочинного посягання, поклав його у одну із знайдених жіночих сумок, та викрав вказане майно.

Після чого, ОСОБА_4 з викраденим майном, покинув місце скоєння злочину, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3 186,50 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та показав, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. Вказав, що гроші він витрати на власні потреби. Наразі сплатив потерпілій 300,00 гривень в рахунок відшкодування шкоди. У скоєному він щиро кається.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_4 скоєно злочини, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає рецидив злочинів.

Разом з тим суд приймає до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_4 має непогашену судимість за вчинення, зокрема, корисливих злочинів, вчинив тяжкий злочин.

Однак, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Крім того, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, потерпіла не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

За таких обставин, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання без ізоляції його від суспільства, а саме у виді позбавлення волі на певний строк, та на підставі ст. 75 КК України звільнення його від відбування покарання з випробуванням, однак з максимальним іспитовим строком, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у вигляді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд вважає, що запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту, слід залишити до набрання вироком законної сили, оскільки на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні та продовженні застосування обвинуваченому цього виду запобіжного заходу.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний цілодобовий домашній арешт.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2023 року на купюру, номіналом двісті гривень серія та номер «ТЖ9435658», на одній стороні якої зверху мається напис олівцем «2800» скасувати після набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-диск формату СД-R диск, марки «Titanum» 700МВ, білого кольору залишити в матеріалах кримінального провадження;

-грошові кошти, а саме одну купюру, номіналом двісті гривень серія та номер «ТЖ9435658», на одній стороні якої зверху мається напис олівцем «2800» - повернути потерпілій ОСОБА_5 ;

-кофту спортивну червоного кольору; штани джинсові сірого кольору; кепку залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1