Провадження № 1-кс/752/8151/23
У Х В А Л А

10.10.2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУ НП в АР Крим та м.Севастополі ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури АР Крим та м.Севастополя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000190 від 16.10.2018 р.,

в с т а н о в и в:

слідчий СУ ГУ НП в АР Крим та м.Севастополі ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором прокуратури АР Крим та м.Севастополя ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000190 від 16.10.2018 р.

Клопотання обґрунтовано тим, що СУ ГУ НП в АР Крим та м.Севастополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000190 від 16.10.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що наприкінці лютого 2014 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням встановити не надалося можливим, на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим створено не передбачене конституцією та законами України збройне формування - так звана «Самооборона Криму», яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, а також озброєння вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Також, у зазначеному формуванні визначено механізм вступу до нього та порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, що полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки збройним силам Російської Федерації, придушення організованого опору «проукраїнсько» налаштованого населення на тимчасово окупованій території півострову Крим, депортації населення з Автономної Республіки Крим, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, нападі на підприємства, установи, організації, громадян, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах та місцевостях півострову Крим та мало загальну координацію керівництва.

Відповідно до ч. 6 ст. 17 Конституції України на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Так, із появою в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі у вишезазначений час непередбаченого конституцією та законами України збройного формування так званого «Самооборона Криму», ОСОБА_5 , діючи навмисно, з метою участі у його діяльності, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено особливий порядок та умови створення і функціонування збройних формувань в Україні, знаходячись на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим у м. Сімферополі, після співбесіди з невстановленими y ході досудового розслідування «ватажками» незаконного збройного формування «Самооборона Криму», ознайомившись з правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, а також їх злочинними намірами та планами, спрямованими на вчинення вище зазначених дій, дав свою згоду на їх дотримання та виконання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, добровільно вступив до непередбаченого конституцією та законами України збройного формування «Самооборона Криму» на посаду «бійця».

У подальшому, на початку березня 2014 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , будучи «бійцем так званої Самооборони Криму», разом із іншими невстановленими особами вказаного збройного формування, маючи на озброєнні придатну для використання вогнепальну, вибухову та іншу зброю, відповідно до розподіленої йому ролі, проходив службу на блокпосту «Орловка» (Орловський міст), розташованому при в`їзді в с. Орловка Нахімовського району м. Севастополя Автономної Республіки Крим.

Так, у зазначений період, ОСОБА_5 , спільно з іншими особами зі складу «Самооборони Криму», виконуючи протиправні накази невстановлених осіб із числа «ватажків» зазначеного збройного формування, відповідно до розподіленої йому ролі, перебуваючи за місцем розташування вказаного блокпосту, шляхом погроз застосування фізичної сили та вогнепальної зброї, у випадку непокори, здійснював контрольно-пропускний режим, перевірку документів громадян, обшукував транспортні засоби, які рухались у напрямку м. Севастополь, з метою виконання завдань незаконного створених на тимчасово окупованій території АР Крим органів влади громадсько - політичного характеру методами військових операцій.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

14.09.2018 слідчим у кримінальному провадженні - старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за погодженням із прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 260 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 особисто вручено не було, оскільки останній перебуває на території Автономної республіки Крим, яка тимчасово окупована російською федерацією, яка, відповідно до постанови Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором», визнана державою-агресором.

Разом з цим, з метою виконання вимог КПК України, повідомлення про підозру ОСОБА_5 опубліковано на офіційному вебсайті ГУНП в АР Крим та м. Севастополі.

15.08.2023 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у державний та міжнародний розшук, оскільки на час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного не відоме.

Відповідно до рапорту працівника ВКП ГУНП в АР Крим та

м. Севастополі підозрюваний ОСОБА_5 державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями Донецької, Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинав, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_5 переховується на території Автономної Республіки Крим, яка окупована державою-агресором - російською федерацією.

Таким чином вищевказані факти свідчать, що підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду на території Автономної Республіки Крим, яка окупована державою-агресором - російською федерацією, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Так, повістки про виклик ОСОБА_5 на 02.10.2023, 03.10.2023,

04.10.2023 - опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 13.09.2023 за № 193 (7591), та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора 26.09.2023.

02.10.2023 р., 03.10.2023р., 04.10.2023 р. підозрюваний ОСОБА_5 до органу досудового розслідування не з`явився, поважних причин неприбуття не повідомив.

Слідчий зазначає, що підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є його переховування на території Автономної Республіки Крим, оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук, обґрунтована підозра останнього у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, уже переховується від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інший злочин.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в АР Крим та м.Севастополі проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000190 від 16.10.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України.

ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Слідчий СУ ГУ НП в АР Крим та м.Севастополі ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором прокуратури АР Крим та м.Севастополя ОСОБА_8 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000190 від 16.10.2018 р.

Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Слідчим суддею встановлено, що 15.08.2023 підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ст. 280 КПК України оголошено у міжнародний розшук.

Відповідно до рапорту працівника ВКП ГУНП в АР Крим та

м. Севастополі підозрюваний ОСОБА_5 державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями Донецької, Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинав, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_5 переховується на території Автономної Республіки Крим, яка окупована державою-агресором - російською федерацією.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Згідно з ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В силу положень ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм і застосування більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини.

Так у своїх рішеннях у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» Європейський суд зазначив, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Під час розгляду клопотання встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.260 КК України, що підтверджується: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 , в ході якого останній впізнав ОСОБА_5 ; протоколом огляду відомостей інтернет-сайту у загальнодоступній мережі «Інтернет» від 12.09.2018, яким зафіксовано відомості про ОСОБА_5 .

Слідчий суддя не надає оцінку належності і допустимості даних доказів для підтвердження винності особи у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки зазначені обставини підлягають встановленню в ході судового розгляду кримінального провадження, а лише оцінює в даному випадку їх достатність для підтвердження того, що підозрюваний може бути причетний до вчинення злочину.

Слідчий суддя при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховує, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, за викликами не з`являється, що свідчить про наявність ризики подальшого переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, на момент розгляду клопотання наявні відомості, що підозрюваний лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями Донецької, Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинав і знаходячись на непідконтрольній території може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, пов`язані з участю у незаконних збройних формуваннях.

Крім того, слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, приймає до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Оцінюючи в сукупності встановлені у даному кримінальному провадженні ризики, передбачені ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, наявні ризики, вважаю, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, оскільки вони не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, запобігти існуючим ризикам та дієвість кримінального провадження, яке на даний час триває і проводяться слідчі дії, спрямовані на встановлення всіх обставин його вчинення та зібрання необхідних доказів.

Враховуючи викладене, вважаю, за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

клопотання слідчого СУ ГУ НП в АР Крим та м.Севастополі ОСОБА_3 , погоджене прокурором прокуратури АР Крим та м.Севастополя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України, ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000190 від 16.10.2018 р. задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.260 КК України.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Відповідно до ч. 4ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі ч. 6ст. 193 КПК Українистрок дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя