Справа № 357/859/24
У Х В А Л А

13 січня 2024 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000081, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2024 стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Боярка Києва-Святошинського району Київської області, із неповною загальною середньою освітою, студента 3 курсу Білоцерківського механіко-енергетичного фахового коледжу, неодруженого, утриманців не має, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

сторони кримінального провадження: начальник Володарського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_6 ,

У С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 , погоджене заступником керівника Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000081, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2024.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, наявність ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування та суду обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Тяжкість інкримінованого правопорушення та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавленні волі вже само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_4 до втечі. ОСОБА_4 не має стійких морально соціальних зв`язків, тим більше на даний час на утриманні та вихованні не має малолітніх чи неповнолітніх дітей, не працюючий, а тому існує великий ризик переховування від органів слідства та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, обгрунтовує тим, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на свідків, потерпілу, які стали очевидцями вчинення даного кримінального правопорушення умовлянням, підкупом чи погрозами примушуючи їх змінити свідчення та приховати вчинення кримінального правопорушення.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення обгрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, що мало виняткову зухвалість, та поведінка підозрюваного як під час вчинення злочину так і після нього, вказують що особа схильна до вчинення кримінальних правопорушень.

Наведені вище обставини, свідчать що застосування більш м`яких окрім як тримання під вартою запобіжних заходів не може запобігти виникненню ризикам, існування яких обґрунтовано слідчим.

Таким чином, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків у провадженні, беручи до уваги неможливість запобіганню вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою та враховуючи особу підозрюваного, є обґрунтована необхідність у застосуванні щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Позиції сторін.

У судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині. Щодо незаконних методів досудового розслідування зазначив, що 09.01.2024 підозрюваному було вручено підозру. Оскільки був пізній час, то слідчі дії не проводились. На наступний день, 10.01.2024 йому було залучено захисника і 11.01.2024 у присутності захисника було проведено його додатковий допит. 08.01.2024 підозрюваний був запрошений до відділку поліції, у нього були відібрані пояснення, всі його пояснення фіксувалися технічними засобами фіксації. З 08.01.2024 по даний час не було заявлено про незаконні методи розслідування, тому вважає такі заяви позицією сторони захисту. Слідчий експеримент був проведений у відсутності захисника через його зайнятість, окрім того вказана стаття КК України не вимагає обов`язкової його присутності.

Підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що коли він 05.01.2024 приїхав у Білоцерківський відділ поліції, то його принижували, залякували, тиснули на нього. Він не встиг зайти в кабінет, як йому сказали помити підлогу, також сказали говорити, що він бив дитину, а якщо ні, то його за ногу викинуть з четвертого поверху донизу. Тілесних ушкоджень дитині він не наносив. Так дійсно він перебував сам дома із двома дітьми, одній дитині півтора місяці, іншій півтора року. Він вийшов із хати по дрова, повернувшись виявив смерть півторамісячної дитини, яка була у колисці. Інша дитина спала у своїй кімнаті. Після цього викликали швидку, яка приїхала і зафіксувала смерть дитини. Після цього він відразу пішов у сусіднє село до тітки, щоб позичити гроші на похорон. Запевняє, що він не буде переховуватися, впливати на свідків, тому просить не застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Під час відібрання пояснень, поліцейські примусили сказати, що він наносив тілесні ушкодження дитині. Як його привезли в поліцію, то сказали лягати на підлогу і все розповідати, а якщо він скаже так як вони йому кажуть, то вони його відтустять, а якщо ні, то за ногу з четвертого поверху донизу. Із відповідною заявою на дії поліцейських ще не звертався. Перед слідчим експериментом його залікували, слідчий йому не роз`яснювала права, він не знав, що можна вимагати присутність захисника при проведенні слідчої дії.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засідання послався на необгрунтованість підозри, оскільки стороною обвинувачення не додано жодних доказів. Протокол слідчого експерименту від 11.01.2024 не відображає ті обставини, які фактично були проведені. Сам слідчий експеримент і протокол це зовсім різні документи. Протоколом є той документ, який відображає ті обставини про який він складений. На безперервному відеозаписі, що застосовувався під час слідчого експерименту, не зафіксовано, що слідча роз`яснювала його клієнту право не свідчити проти себе та право на свободу від самовикриття. Вважає протокол слідчого експерименту явно недопустимим доказом. Підозра грунтується на самовикривальних показах, а тому враховуючи ті обставини, про які повідомляє його клієнт, є необгрунтованою. Слідчий експеримент був проведений з порушенням права на захист, тому що проведений без участі адвоката, який у клієнта був, та не був запрошений на вказану слідчу дію. Вказані обставини свідчать про явну недопустимість доказів. Вказує на незаконні методи досудового розслідування, враховуючи слідчий експеримент та відібрання пояснень у кримінальному провадженні, що не передбачено КПК. У клопотанні на проведення експертизи вбачається, що дитина направляється туди без видимих ознак насильства, наразі висновок експертизи у матеріалах справи відсутній. Будь яких інших доказів до клопотання не додано. Підозра необгрунтована, а ризики є нісенітницею та припущенням. Підозрюваний з`являвся на всі слідчі дії та самостійно прибув до суду для розгляду клопотання. Просить відмовити у задоволенні клопотання повністю.

Позиція слідчого судді.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та долучені до нього документи, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали, та проаналізувавши в системному зв`язку усі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме та опосередковане значення при вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п.1- п.3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний-обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного - обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; (9) дотримання підозрюваним- обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

У ході судового розгляду встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Так, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України за №64/2022 від 24.02.2022, о 05 годині 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан строком на 30 діб.

Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.01.2024 близько 14:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спальній кімнаті будинку за місцем свого проживання, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , під час дії правового режиму воєнного стану, на ґрунті раптово виниклої агресії, спричиненої криком, плачем та химеруванням доньки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень малолітній ОСОБА_8 , тримаючи останню на руках заподіяв два удари головою ОСОБА_8 об ручку дитячого візка, після чого поклав дитину до дитячого візка, який знаходився у цій же кімнаті.

В подальшому бригадою екстреної швидкої медичної допомоги, о 14 годині 37 хвилин 05.01.2024, констатовано смерть малолітньої ОСОБА_8 .

У результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_4 спричинив малолітній ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми, крововиливів під м`яку оболонку головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та які спричинили смерть останньої.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 вручено з дотриманням вимог ч. 2 ст. 278 КПК України 09.01.2024.

Щодо обґрунтованості підозри.

Вищезазначені обставини обумовлюють наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення на думку сторони обвинувачення, з чим слідчий суддя погоджується, виходячи з наступного.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри ОСОБА_4 щодо вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, а саме:

- рапортом чергового ВП № 4 Білоцерківського РУП про те що на лінію 102 надійшло повідомлення про те, що за місцем свого проживання померла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. На момент огляду видимих тілесних ушкоджень не виявлено;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 під час якого вилучено: труп малолітньої ОСОБА_8 , який направлено до КЗ КОБ СМЕ;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 5, виданим КЗ КОР «КОБСМЕ» від 08.01.2024, відповідно до якого причиною смерті малолітньої ОСОБА_8 є ушкодження внаслідок дії тупого предмету. До смерті призвели крововиливи під оболонки головного мозку, внутрішньочерепна травма, ушкодження внаслідок дії тупого предмету;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона проживає по сусідству з молодою сімейною парою ОСОБА_4 та ОСОБА_11 . Дана сімейна пара характеризується не з позитивної сторони. ОСОБА_4 зловживає алкогольними напоями, часто вона чула сварки між подружжям, а саме ОСОБА_12 ображає Єлизавету нецензурними словами та б`є її. ОСОБА_8 перебувала на лікуванні і з кінця грудня 2023 до початку січня 2024 з нею в лікарні знаходився батько ОСОБА_12 , а з початку січня до виписки дитини з лікарні, а саме до 04.01.2023 з дитиною була мама ОСОБА_13 . 05.01.2024, близько 14 години 30 хвилин до неї зателефонувала ОСОБА_13 та сказала, що йде до місцевого магазину сама, а донька залишається вдома з ОСОБА_12 , вона попросила її купити масло і через деякий час ОСОБА_13 повернулась з магазину віддала покупки і пішла до місця свого проживання, але через п`ять хвилин повернулась до місця її проживання і повідомила, що ОСОБА_14 померла. Прибувши до місця проживання ОСОБА_13 , вона побачила, що ОСОБА_14 знаходиться у візку, і почавши її оглядати вона побачила біля лівого вуха невеликий, ледь помітний синець, який згодом побілівши зник з тіла. Після чого ми одразу викликала швидку допомогу.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який пояснив що 05.01.2024 він забирав ОСОБА_11 , ОСОБА_16 з донькою ОСОБА_14 з дитячої лікарні м. Біла Церква, де остання перебувала на лікуванні. Дитина під час поїздки була спокійна, не плакала. Будь які відомості про стан здоров`я дитини сім`я не розповідала.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , яка пояснила, що вона працює продавцем у місцевому магазині та 05.01.2024, в обідню пору доби, до місцевого магазину, з метою здійснення покупок прийшла ОСОБА_11 . Здійснивши покупки вони пішли додому. Поведінка її була нормальна, в гуморі.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що її син ОСОБА_19 почав проживати з ОСОБА_11 . Між ними часто відбувались сварки та ОСОБА_12 бив Лізу, адже одного разу ОСОБА_13 прийшла до неї з синцем на обличчі. Життя між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 складалось не найкращим шляхом. У шлюбі в них народилась донька ОСОБА_14 . ОСОБА_8 перебувала на лікуванні і з кінця грудня 2023 до початку січня 2024 з нею в лікарні знаходився батько ОСОБА_12 , а з початку січня до виписки дитини з лікарні, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 з дитиною була мама ОСОБА_13 . Після виписки з лікарні вона не бачила онуку, в телефонні розумові ОСОБА_13 казала, що донці краще. Так, 05.01.2024, до неї зателефонувала ОСОБА_13 та повідомила, що ОСОБА_14 померла. Прийшовши до місця проживання останніх вона побачила, що працівники ШМД проводять дитині СЛР.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 . який пояснив, що його брат ОСОБА_19 почав проживати з ОСОБА_11 . Між ними часто відбувались сварки та ОСОБА_12 бив Лізу, він був свідком даних подій та неодноразово ставав на захист ОСОБА_21 . Також, вказує, що ОСОБА_12 також бив дітей ОСОБА_21 від першого шлюбу. Життя між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 складалось не найкращим чином. У шлюбі в них народилась донька ОСОБА_14 . ОСОБА_8 перебувала на лікуванні. З кінця грудня 2023 до початку січня 2024 з нею в лікарні знаходився батько ОСОБА_12 , а з початку січня до виписки дитини з лікарні, а саме до 04.01.2023 з нею була мама ОСОБА_13 . Він часто приходив до них в гості, де проводив своє дозвілля. 05.01.2024 він разом з ОСОБА_13 повертались з магазину додому і їм на зустріч вибіг ОСОБА_19 та повідомив, що ОСОБА_14 померла;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_22 , яка пояснила, що вона прокинулася близько 09:00 год., 05.01.2023, та пішла до ОСОБА_14 , щоб переодягнути останню після чого ОСОБА_12 почав годувати дитину сумішшю та наглядав за нею поки вона займалася хатніми справами. В подальшому, близько 11:00 год. вона пішла до магазину «Продукти», що розташований на відстані близько 2 км. від нашого будинку. По дорозі до магазину вона зустріла рідного брата ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , та вони вдвох направилися до вищевказаного магазину. Купивши продукти харчування вона разом з ОСОБА_23 направилася за місцем свого проживання. Дорогою додому вони зайшли до їхньої сусідки, ОСОБА_24 , якої придбали курині яйця, потім зайшла до сусідки, ОСОБА_25 , котрій занесли масло, яке вона просила придбати для неї. В подальшому вони з ОСОБА_23 направилися додому, коли на дорогу вибіг ОСОБА_12 та почав кричати, що ОСОБА_14 померла. Вона кинула пакети та побігла до приміщення будинку, де в колясці, в спальній кімнаті, виявила тіло ОСОБА_14 , яка лежала в положенні лежачи на спині. Побачивши, що дитина не дихає вона відразу побігла до сусідки, ОСОБА_25 та повідомила, що в неї померла ОСОБА_14 . ОСОБА_26 разом з нею побігла до приміщення будинку, яка почала робити дитині масаж серця, однак це не дало ніяких результатів. Приблизно через 40 хвилин до них приїхали працівники ШМД, які намагалися реанімувати дитину. Зазначає, що будь яких тілесних ушкоджень на Аріні вона не бачила.

- протоколами додаткового допиту свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , які надали в показах негативні характеристики, відносно ОСОБА_4 ; протоколами слідчого експерименту від 10.01.2024 зі свідком ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 ; протоколом слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_22 від 10.01.2024;

- протоколом слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_4 від 11.01.2024 під час якого він детально відтворив обставини нанесення малолітній дитині тілесних ушкоджень.

З приводу клопотання сторони захисту про визнання зібраних у кримінальному провадженні доказів недопустимими, слідчий суддя зазначає, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для обрання щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на наведені у клопотанні органу досудового розслідування докази у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Наявність ризиків та їх обґрунтованість.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків у даному кримінальному провадженні слідчий суддя вважає переконливими та погоджується із доводами прокурора про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на таке.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та/або суду обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку (кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі).

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Враховуючи ці обставини у сукупності з особою підозрюваного ОСОБА_4 та характером злочину у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризику того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Слідчий суддя також погоджується із доводами прокурора про обгрунтованість ризику незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, з урахуванням показань свідків про те, що підозрюваний схильний до зловживання алкогольними напоями та вчиняв домашнє насильство стосовно своєї співмешканки та її малолітніх дітей.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Поряд з тим, слідчий суддя вважає не переконливими та необгрунтованими доводи прокурора про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення зважаючи на висновки Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» про те, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Таким чином, посилання прокурора на існування вказаного у клопотанні ризику носять не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування на теперішній час слідчому судді не надано. З цих підстав, цей ризики не враховується слідчим суддею при вирішенні питання про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення посилається на неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наявність високого ступеню встановлених ризиків.

Слідчий суддя зазначає, що метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й такого виняткового, як тримання під вартою, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, при виборі між кількома запобіжними заходами, слід перевірити чи можуть більш м`які запобіжні заходи, запобігти ризикам, існування яких доведено прокурором.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання стосовно підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_4 неодружений, проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_27 та її двома малолітніми дітьми 2021 та 2022 року народження; утриманців не має; непрацевлаштований, разом зі співмешканкою поживали за рахунок отриманих від держави коштів на утримання малолітніх дітей; має місце реєстрації та має постійне місце проживання; є студентом; раніше не судимий; позитивно характеризується за місцем навчання; негативно характеризується за місцем проживання; має погану репутацію серед рідних та сусідів, схильний до зловживання алкогольними напоями та вчинення домашнього насильства в сім`ї.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування чи суду та незаконного впливу на потерпілу та свідків.

Сукупність вказаних обставин на переконання суду не дає підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який просить застосувати орган досудового слідства тримання під вартою.

Вирішуючи питання щодо обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує також вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначає, що "суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

За викладених встановлених слідчим суддею обставин, враховуючи, що підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не вбачається, та що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, на переконання слідчого судді переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, суд оцінює суворість можливого покарання ОСОБА_4 та визнає за реальну небезпеку можливість ухилення від слідства та суду, впливу на потерпілу та свідків у разі застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який просить застосувати орган досудового розслідування. Адже, на переконання слідчого судді, саме такий запобіжний захід, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, в повній мірі забезпечить запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України а також високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних про те, що ОСОБА_4 не може утримуватися в умовах СІЗО, слідчому судді не надано.

Зважаючи, що злочин вчинено із застосуванням насильства, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу не визначає розмір застави у кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч. 1 ст. 197 КПК України).

Слідчий суддя з урахуванням вищенаведених обставин визначає стосовно ОСОБА_4 тридцятиденний строк тримання під вартою, у зв`язку з чим клопотання сторони обвинувачення слід задовольнити частково.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заявив про вчинення працівниками Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області правопорушень щодо нього, а саме застосування недозволених методів під час проведення досудового розслідування.

Відповідно до ст.206 ч.6 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Так, виходячи з положень ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі- Конвенція), за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за ст. 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати те, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року), «Олексій Михайлович Захарків проти України» (рішення від 24 червня 2010 року), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року).

Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), у тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу на те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень усупереч ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом проведення ефективного офіційного розслідування уповноваженим органом.

Таким чином, слідчий суддя повинен забезпечити проведення відповідної перевірки заяви особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, в установлений законом спосіб.

Згідно п.1 ч.4 ст.216 КПК України слідчі органи державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування злочинів вчинених, зокрема, працівником правоохоронного органу.

Приймаючи до уваги той факт, що підозрюваним ОСОБА_4 під час розгляду клопотання про обрання стосовно нього запобіжного заходу повідомлено про факт застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування, слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, вважає за необхідне надати судове доручення з порушеного питання, і воно має бути адресоване директору Територіального управління ДБР у м. Києві (яке поширює свою діяльність в тому числі і на Київську область), з метою додержання вимог ст.9 КПК України щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність повідомлення директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві про вказані обставини для реагування в порядку ст.214 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Задовольнити частково клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000081 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_4 .

Обрати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 30 днів, тобто до 11 лютого 2024 року включно, без визначення розміру застави, взявши останнього під варту з-залу суду негайно та утримувати в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , рахувати з моменту його фактичного затримання 13.01.2024.

Надати судове доручення директору Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у м. Києві у рамках кримінального провадження № 0000081, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, організувати проведення перевірки щодо можливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 недозволених методів фізичного та психологічного впливу, недозволених методів слідства працівниками Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, під час досудового розслідування даного кримінального провадження.

Провести перевірку відповідно до вимог ст.214 КПК України.

Копію ухвали направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві (вулиця Олени Теліги, 8, Київ, 02000), для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 17.01.2024 о 08-30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_28