ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3433/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 10.11.2021 по кримінальному провадженню № 0000139 від 11.07.2020

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 10.11.2021 по кримінальному провадженню № 0000139 від 11.07.2020.

Клопотання мотивоване тим, що арешт накладено в рамках кримінального провадження № 0000139 від 11.07.2020.

10.11.2021 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва накладено арешт на садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 000, 1/2 частки спільної часткової власності на даний об`єкт належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інша 1/2 частки спільної часткової власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; земельну ділянку з кадастровим номером :90:621:0002, площею 0,1200 га, на якій розташований будинок за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом встановлення заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Арешт накладався з огляду на те, що таке майно має правовий статус речових доказів, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, а також з метою забезпечення речових доказів, для запобігання злочинним посяганням на вказані об`єкти нерухомого майна під час розслідування, забезпечення його збереження та недопущення подальшого відчуження. Разом з тим, аналіз наявних як можливих в розпорядженні слідчого та суду матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність факту використання нерухомості по АДРЕСА_3 ОСОБА_5 , ОСОБА_4 які є її першими власниками з моменту виникнення такого майна як об`єктів нерухомості (власності), як доказу у кримінальному провадженні, в межах якого подано клопотання, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

З часу накладення арешту на спірне майно слідством проігноровані вимоги ст. 2 КПК України, яка зазначає, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Всупереч приписам ст. 64-2, ч. 7 ст. 173 КПК України, слідчим не забезпечено повідомлення власників спірного майна про наявність ухвали суду про його арешт. Слідчим за весь час досудового розслідування не вжито жодних слідчих розшукових дій в перевірку викладеного у заяві ОСОБА_6 на предмет правдивості обвинувачень конкретних осіб у вчиненні особливо тяжкого злочину, яким є розслідуваний злочин за правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 190 КК України. Не перевірено і наданих останньою в обґрунтування своєї заяви про злочин доказів на предмет штучного створення таких доказів в протиправних цілях, що суперечить ст. 2 КПК України та вказує про наявність випадку однобічності та поверхневості досудового розслідування за таким кримінальним провадженням.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.10.2023 клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна передано слідчому судді ОСОБА_7 .

06.11.2023 заявник ОСОБА_4 надіслав заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_7 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.11.2023 справу передано слідчому судді ОСОБА_8 для вирішення заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_8 від 07.11.2023 в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_7 відмовлено.

08.11.2023 від заявника ОСОБА_4 надійшло клопотання про долучення доказів.

08.11.2023 від заявника ОСОБА_4 надійшло клопотання про витребування речей чи документів.

22.11.2023 від заявника ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення у справі.

22.11.2023 слідчий суддя ОСОБА_7 заявила самовідвід від розгляду клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2023 справу передано слідчому судді ОСОБА_1 для вирішення заяви слідчого судді ОСОБА_7 про самовідвід.

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_1 від 23.11.2023 заяву слідчого судді ОСОБА_7 про самовідвід задоволено.

Згідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2023 справу за клопотанням ОСОБА_4 про скасування арешту майна передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

27.11.2023 від заявника ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи в режимі відеоконференції.

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_1 від 27.11.2023 задоволено клопотання ОСОБА_4 про проведення судового засідання яке призначене на 01 грудня 2023 року о «14»год. «30»хв. в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 01.12.2023 приймали участь заявник ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 .

У судовому засіданні 01.12.2023 було задоволено клопотання ОСОБА_4 про долучення доказів від 08.11.2023.

Ухвалою суду від 01.12.2023, яка занесена до журналу судового засідання, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 08.11.2023 про витребування матеріалів справи № 753/22941/21 1-кс/753/3433/23, відповідно до ст.ст. 171-174 КПК України.

Ухвалою суду від 01.12.2023, яка занесена до журналу судового засідання, долучено до матеріалів справи додаткові пояснення ОСОБА_4 від 22.11.2023.

22.11.2023 від прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва до суду надійшли письмові пояснення.

27.11.2023 від прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва до суду надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні 01.12.2023 заявник ОСОБА_4 заявив клопотання про надання часу для ознайомлення з письмовим поясненнями прокурора, після чого висловити свою позицію щодо долучення їх до матеріалів справи. Також просив проводити наступне судове засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 01.12.2023, яка занесена до журналу судового засідання, клопотання заявника ОСОБА_4 задоволено, оголошено перерву до 07 грудня 2023 року о «16»год. «00»хв. для ознайомлення заявником з письмовими поясненнями прокурора. Задоволено клопотання заявника про розгляд справи у режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 07.12.2023 приймали участь заявник ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 07.12.2023, яка занесена до журналу судового засідання, долучено до матеріалів справи письмові пояснення прокурора від 22.11.2023 та 27.11.2023.

07.12.2023 від заявника ОСОБА_4 надійшла заява про відвід прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Ухвалою слідчого судді ОСОБА_1 від 07.12.2023 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

07.12.2023 від заявника ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення.

В судовому засіданні оголошено перерву до 13 грудня 2023 року о «16»год. «20»хв.

В судове засідання 13.12.2023 заявник та його представник не з`явились, повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 13.12.2023 долучено додаткові пояснення ОСОБА_4 від 07.12.2023 до матеріалів справи.

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у судовому засіданні надав пояснення, в яких повідомив, що постановою Київського апеляційного суду відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді ОСОБА_7 від 10.11.2021 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000139 від 11.07.2020. Вказав, що розгляд кримінального провадження триває та саме завдяки арешту на майно нерухоме майно не відчужено та не переєстровано на інших третіх осіб. Просив відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, заслухавши осіб які приймали участь у розгляді справи, слідчий суддя встановив такі обставини.

Слідчим відділом Дарницького УП ГУНП у м. Києві розслідується кримінальне провадження № 0000139 від 11.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч.1 ст.129, ч.4 ст.190, ч.1 ст.366, ч.2 ст.162, ч.3 ст.365-2, ч.5 ст.185, ч.1 ст.209, ч.1 ст.125 КК України.

Постановою прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва від 09.11.2021 визнано речовим доказом садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 000, 1/2 частки спільної часткової власності на даний об`єкт належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інша 1/2 частки спільної часткової власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; земельну ділянку з кадастровим номером :90:621:0002, площею 0,1200 га, на якій розташований будинок.

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 10.11.2021 накладено арешт на садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 000, 1/2 частки спільної часткової власності на даний об`єкт належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інша 1/2 частки спільної часткової власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; земельну ділянку з кадастровим номером :90:621:0002, площею 0,1200 га, на якій розташований будинок за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом встановлення заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Підставою арешту майна слідчий суддя зазначив забезпечення збереження речових доказів вказавши, що зазначене майно є майном, яке відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК Україн.

Питання скасування арешту майна врегульовані ст. 174 КПК України, яка визначає, що арешт може бути скасовано, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на предмет доказування у кримінальному провадженні, в рамках якого накладався арешт, та беручи до уваги, що при арешті майна з метою забезпечення збереження речових доказів перевіряється лише доказове значення майна, на яке накладається арешт (ст. 98 КПК України), при цьому добросовісність набувача такого майна не є перешкодою для його арешту на цій підставі (ч. 10 ст. 170 КПК України), слідчий суддя дійшов висновку, що арешт на майно було накладено обґрунтовано, оскільки існують достатні підстави вважати, що арештоване нерухоме майно було об`єктом кримінально протиправних дій.

Розслідування у кримінальному провадженні № 0000139 від 11.07.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 356, ч.1 ст.129, ч.4 ст.190, ч.1 ст.366, ч.2 ст.162, ч.3 ст.365-2, ч.5 ст.185, ч.1 ст.209, ч.1 ст.125 КК України триває.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

У відповідності до частин першої, другої статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Згідно із частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частинами другою, третьою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При розгляді клопотання, поданого в порядку статті 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог статті 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно із частиною другою статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Враховуючи наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого накладено арешт на садовий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта: 000, 1/2 частки спільної часткової власності на даний об`єкт належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інша 1/2 частки спільної часткової власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; земельну ділянку з кадастровим номером :90:621:0002, площею 0,1200 га, на якій розташований будинок за адресою: АДРЕСА_2 , та на зважаючи на те, що, вказане майно відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій, зважаючи на правову підставу для арешту майна, враховуючи доводи клопотання про скасування арешту майна та докази долучені до нього, слідчий суддя вважає, що заявником не доведено факт необґрунтованості накладення арешту на вказане майно на цьому етапі здійснення досудового розслідування, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання та скасування арешту майна.

Керуючись статтями 93, 98, 131, 132, 167-168, 170-174 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 10.11.2021 по кримінальному провадженню № 0000139 від 11.07.2020 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: