ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5910/21 Номер провадження 11-кп/814/152/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 грудня 2020 року за №0003175, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 14 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 3 місяці арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Залишено без розгляду цивільні позови ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із роз`ясненням їм права на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у сумі 980 гривень 70 копійок стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави.

Арешти, накладені за ухвалами слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 16 грудня 2020 року на автомобілі «OPEL COMBO», н.з. НОМЕР_1 , та «MITSUBISHI LANCER», н.з. НОМЕР_2 , скасовано й повернуто ці транспортні засоби законним володільцям.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 14 грудня 2020 року приблизно о 05 годині 40 хвилин, керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем «OPEL COMBO», н.з. НОМЕР_1 , у порушення вимог п.п.10.1, 1.3 Розділу 34 ПДР України», повертаючи праворуч на нерегульованому перехресті з вул. Хорольської на вул. Вадима Пугачова в м. Кременчук Полтавської обл., не переконався у безпеці виконуваного маневру, змінив напрямок свого руху та допустив зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI LANCER», н.з. НОМЕР_2 , у результаті чого пасажиру останнього транспортного засобу ОСОБА_10 було спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив змінити вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 14 січня 2022 року та призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді штрафу в розмірі 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у іншій частині вирок залишити без зміни. Свої вимоги мотивував тим, що місцевий суд: безпідставно відмовив у задоволенні клопотання захисника про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи та допиту лікаря, який описував рентген знімок по експертному дослідженню, так як у даному кримінальному провадженні наявні два висновки експерта з приводу визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_10 , які суперечать один одному, рентген знімок двома експертами оцінено по різному, що має суттєве значення, оскільки заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, виключає наявність у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України; при призначенні покарання не врахував те, що обвинувачений учинив нетяжкий злочин з необережності, не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, працевлаштований директором ТОВ «Трансмагістраль», де характеризується позитивно, має обставини, які пом`якшують покарання повне визнання вини та щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Під час провадження в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 і його захисник ОСОБА_7 заявили клопотання, в якому просять скасувати вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 14 січня 2022 року, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України через закінчення строків давності, передбачених ст.49 КК України, та закрити кримінальне провадження щодо останнього відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

В окремій заяві обвинувачений надав добровільну згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності й закриття кримінального провадження з наведеної вище підстави, підтвердив те, що йому зрозуміла ця підстава звільнення від кримінальної відповідальності, її правові наслідки нереабілітуючий характер.

Учасники судового провадження належним чином повідомлялись про місце, дату й час апеляційного розгляду. Водночас обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник ОСОБА_7 , потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та представник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 , до суду апеляційної інстанції не з`явились і заявили клопотання про здійснення розгляду провадження в апеляційному суді за їх відсутності, що підтверджується поданими ними заявами й телефонограмою, складеною секретарем судового засідання.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора про наявність підстав для задоволення клопотання сторони захисту, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи клопотання та дійшла висновку про те, що воно підлягає до задоволення з огляду на таке.

Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Виходячи з положень п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених уст.49 КК Українипідстав та наявності згоди з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності.

Тобто суд повинен звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цією підставою незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження, але до набрання вироком суду законної сили.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, згідно з ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином, санкцією якого передбачено найбільш суворе покарання у вигляді обмеження волі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше 2 років, минуло 3 роки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, 14 грудня 2020 року.

Строки давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності не зупинялись, не переривались і станом на час апеляційного розгляду закінчились, оскільки з дня вчинення ОСОБА_8 зазначеного вище кримінального правопорушення до дня набрання вироком місцевого суду законної сили минуло 3 роки.

На підставі викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний вирок належить скасувати та відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності, визначених у п.2 ч.1 ст.49 КК України.

Отже, клопотання сторони захисту підлягає до задоволення.

Оскільки кримінальним процесуальним законом установлено імперативну вимогу з приводу невідкладності розгляду наведеного вище клопотання та у зв`язку із його задоволенням, що передбачає звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності й закриття кримінального провадження щодо нього (за наявності відповідного волевиявлення обвинуваченого), то доводи апеляційної скарги захисника не вирішуються.

При цьому, за змістом ст.129 КПК України суд наділений правом розгляду цивільних позовів у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру та позбавлений можливості вирішити цивільні позови в разі постановлення ухвали про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття провадження, у зв`язку з чим цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 не підлягають вирішенню по суті та їх слід залишити без розгляду.

До того ж, цивільні позови потерпілих було залишено без розгляду й місцевим судом за змістом оскаржуваному вироку, а за апеляційною скаргою, в якій би порушувалось питання про їх задоволення та стягнення з ОСОБА_8 відшкодувань, провадження в апеляційному суді не здійснювалось.

Разом з цим, колегія суддів роз`яснює, що ця обставина не перешкоджає ОСОБА_10 та ОСОБА_9 звернутися з відповідними цивільними позовами в порядку цивільного судочинства, так як закриття справи на нереабілітуючій підставі у зв`язку із закінченням строків давності не звільняє ОСОБА_8 та/або страхову компанію (в залежності від установлених правовідносин) від обов`язку відшкодувати завдані діями обвинуваченого збитки та шкоду.

Відповідно до правового висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного в постанові від 12 вересня 2022 року (справа №203/241/17), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З матеріалів справи вбачається, що в даному кримінальному провадженні документально визначені та підтверджені за відповідною довідкою експертного центру витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/117-21/1834-ІТ від 16 лютого 2021 року, яка проводилась на підставі постанови слідчого від 09 лютого 2021 року, становлять 980 гривень 70 копійок (т.1 а.п.149-150).

За таких обставин, оскільки ініціатором проведення зазначеної вище експертизи був орган досудового розслідування, то відповідно до приписів ч.2 ст.122, ст.124 КПК України ці процесуальні витрати не підлягають стягненню з ОСОБА_8 , а покладаються на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 і його захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук від 14 січня 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цивільні позови ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без розгляду.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 980 гривень 70 копійок віднести на рахунок держави.

Арешти, накладені за ухвалами слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчук від 16 грудня 2020 року (провадження №1-кс/524/3335/20, №1-кс/524/3336/20) на автомобілі марки «OPEL», моделі «COMBO», н.з. НОМЕР_1 , та марки «MITSUBISHI», моделі «LANCER», н.з. НОМЕР_2 , скасувати.

Речові докази:

автомобіль «OPEL», моделі «COMBO», н.з. НОМЕР_1 , повернути власнику та володільцю ОСОБА_8 ;

автомобіль «MITSUBISHI», моделі «LANCER», н.з. НОМЕР_2 , повернути власнику та володільцю ОСОБА_9 .

Оригінали медичної документації ОСОБА_10 , отримані в порядку тимчасового доступу до них за ухвалою Полтавського апеляційного суду від 28 липня 2023 року, повернути володільцю КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька», яке розташоване за адресою: вул. Парнети Лікаря, 2 м. Кременчук Полтавської обл.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4