Cправа № 127/1695/24
Провадження № 1-кс/127/701/24
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Іменем України

22 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000159, внесеного до ЄРДР 15.04.2022, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, народився в с. Кіблич, Гайсинського району Вінницької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, раніше не судимий,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло вищевказане клопотання слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що слідчим провадиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000159 від 15.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, в ході розслідування якого виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що згідно з Постановою Тульчинської міської територіальної виборчої комісії Тульчинського району Вінницької області від 20.11.2020 № 55 «Про оголошення результатів виборів в єдиному одномандатному виборчому окрузі з виборів Тульчинського міського голови» та Рішення 1 сесії 8 скликання Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області № 2 від 20.11.2020 «Про початок повноважень Тульчинського міського голови», відповідно до ч. 1 ст. 42, ч. 3 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 11, 14, 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ОСОБА_4 розпочав повноваження на посаді Тульчинського міського голови та за ним збережено 7 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах 4 категорії посад.

У свою чергу рішенням 7 (позачергової) сесії 7 скликання Тульчинської міської ради № 500 від 16.06.2017 затверджено Статут Тульчинської міської об`єднаної територіальної громади (далі - Статут).

Згідно з пунктом 1.1.1. розділу «Загальна характеристика Тульчинської міської об`єднаної територіальної громади» Статуту, Тульчинська міська об`єднана територіальна громада з адміністративним центром в місті Тульчині (далі - Територіальна громада) утворена шляхом добровільного об`єднання територіальних громад міста Тульчина, села Суворовське, селища Пестеля, сіл Тиманівка, Дранка, Одаї та Ганнопіль Тульчинського району Вінницької області.

У пункті 2.2.3. розділу «Територіальна громада - первинний суб`єкт права на місцеве самоврядування» Статуту вказано, що Територіальна громада є суб`єктом права комунальної власності, володіє, користується та розпоряджається майном комунальної власності.

Згідно з пунктом 2.15.1. розділу «Міська рада та її виконавчий комітет» Статуту, міський голова є головною посадовою особою Територіальної громади та забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організовує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету; підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

Відповідно до п. 3.1.1. розділу «Матеріальна основа місцевого самоврядування Територіальної громади» матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальної громади, а також об`єкти її спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Розпорядженням міського голови від 24.12.2020 № 02-05-315 затверджено розподіл обов`язків між Тульчинським міським головою, секретарем міської ради, заступниками міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючим справами (секретарем) виконавчого комітету (далі - Розподіл обов`язків), згідно з п. п. 1.1., 1.2., 1.3., 2.2., 2.3., 2.15., 1.19., 2.24., 5.1. якого Тульчинський міський голова ОСОБА_4 , крім іншого:

1.1. Є головною посадовою особою Тульчинської міської ради ТГ, призначається на посаду в порядку, визначеному законодавством України про вибори.

1.2. Міському голові безпосередньо підпорядковані секретар ради, заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючий справами (секретар) виконавчого комітету, начальник фінансового управління, начальник відділу освіти, молоді та спорту, начальник відділу культури, туризму та охорони культурної спадщини та начальник юридичного відділу.

1.3. Міський голова, в межах своїх повноважень, забезпечує виконання положень Конституції України, Законів України, Постанов Верховної Ради України, Актів Президента України та Кабінету Міністрів України, рішень обласної та районної державної адміністрації, рішень міської ради та її виконавчого комітету, власних розпоряджень.

2.2. Організовує в межах, визначених цим Законом, роботу відповідної ради та її виконавчого комітету.

2.3. Підписує рішення ради та її виконавчого комітету.

2.15. Є розпорядником бюджетних, позабюджетних цільових коштів, використовує їх лише за призначенням, визначеним радою.

2.19. Укладає від імені територіальної громади, ради та її виконавчого комітету договори, контракти та угоди відповідно до законодавства, а з питань, віднесених до виключної компетенції ради, подає їх на затвердження відповідної ради.

2.24. Керує, контролює та координує діяльність виконавчого комітету, підприємств комунальної власності щодо підготовки та реалізації програм соціально-економічного і культурного розвитку ТГ, формування та виконання бюджету; контролю, аналізу та оцінки стану економічного та соціального розвитку ТГ, проведення засідань, нарад та інших заходів, що проводяться в громаді, має право готувати та подавати на розгляд ради та виконавчого комітету проекти рішень.

5.1. Міський голова несе персональну відповідальність за здійснення наданих йому законом повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Кримінального кодексу України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_4 , якого Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Статутом та Розподілом обов`язків наділено адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими функціями є службовою особою в розумінні ч. 3 ст. 18 КК України.

Згідно з ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України «Про оренду землі» передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їхніми повноваженнями. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до положень ст. ст. 46, 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради. Постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету. Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Також ст. 125 Земельного кодексу України установлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

ОСОБА_4 підозрюється в умисному використанні службового становища всупереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи, якщо воно спричинило тяжкі наслідки, вчиненому за наступних обставин:

Досудовим розслідуванням установлено, що на виконання та у відповідності до вимог Закону України № 1423-IX від 28.04.2021 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», 19.08.2021 на земельну ділянку загальною площею 68,7289 га, кадастровий номер :01:001:0298, зареєстровано право комунальної власності за Тульчинською міською радою.

Надалі 12.08.2021 за вхідним № 06-02-3880 до Тульчинської міської ради надійшла заява директора ТОВ «Кирнасівський цукровий завод» ОСОБА_7 про укладення угод про добровільну сплату за використання земельних ділянок, на яку Тульчинським міським головою ОСОБА_4 накладено резолюцію наступного змісту: « ОСОБА_8 , на розгляд постійної комісії міської ради (гол. ОСОБА_9 )».

У подальшому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, переслідуючи мету одержання неправомірної вигоди

ТОВ «Кирнасівський цукровий завод» у виді несплати орендної плати за користування землею згідно з нормативними розрахункіами та надання факту використання зазначеним суб`єктом господарювання легітимної форми, зловживаючи службовим становищем та повноваженнями Тульчинського міського голови, надав протиправну вказівку начальнику відділу земельних відносин ОСОБА_8 заяву за вхідним № 06-02-3880 на розгляд постійної комісії міської ради з земельних питань не скеровувати.

На виконання протиправної вказівки ОСОБА_4 . 20.08.2021 ОСОБА_8 надано усну вказівку інспектору із землевпорядкування відділу земельних відносин ОСОБА_10 про підготовку добровільної угоди про сплату за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0298, яку ОСОБА_10 виконано, а саме - підготовлено та передано ОСОБА_8 проєкт зазначеної угоди.

Надалі 01.09.2021, незважаючи на власну резолюцію, достовірно знаючи, що у період часу з 12.08.2021 по 01.09.2021 постійною комісією з земельних відносин Тульчинської міської ради та сесією Тульчинської міської ради заява директора ТОВ «Кирнасівський цукровий завод» ОСОБА_7 про укладення угод про добровільну сплату за використання земельних ділянок не розглядалася, Тульчинський міський голова ОСОБА_4 як розпорядник земель, будучи службовою особою, умисно діючи всупереч вимогам ст. 122-124 Земельного кодексу України, якими визначено порядок передачі земель в оренду, підписав та передав для подальшого підпису директору ТОВ «Кирнасівський цукровий завод» ОСОБА_7 угоду про добровільну сплату за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності загальною площею 68,7289 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, кадастровий номер :01:001:0298, яка розташована за межами населеного пункту с. Богданівка Тульчинського району Вінницької області, внаслідок чого ТОВ «Кирнасівський цукровий завод» отримало фактичне право на землекористування зазначеною земельною ділянкою.

При цьому сторонами угоди, усупереч вимогам ст. 125 Земельного кодексу України, державна реєстрація права користування земельною ділянкою комунальної власності не здійснювалася та не могла бути здійсненою, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація тимчасової угоди про добровільну сплату за фактичне користування земельною ділянкою не передбачена.

Крім того, статтею 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Таким чином, ОСОБА_4 , уклавши угоду про добровільну сплату за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності загальною площею 68,7289 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, кадастровий номер :01:001:0298, яка розташована за межами населеного пункту с. Богданівка Тульчинського району Вінницької області, здійснив правочин щодо зазначеної земельної ділянки в інтересах ТОВ «Кирнасівський цукровий завод», який суперечить вимогам Земельного кодексу України та виключає в діях службових осіб вказаного товариства факт самовільного зайняття цієї земельної ділянки.

Також, згідно із зазначеною угодою, нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки становить 1 868 326,42 грн та ТОВ «Кирнасівський цукровий завод» зобов`язувалось добровільно сплатити до місцевого бюджету 3 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки, що становить, згідно з обрахунками, 56 049,79 грн. Термін дії зазначеної угоди визначено з 01.09.2021 по 01.09.2022.

Відповідно до ст. ст. 5, 20 Закону України «Про оцінку земель» визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Також ст. 13 Закону України «Про оцінку земель», визначено, що обов`язкове проведення грошової оцінки земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оцінку земель», підставою для проведення оцінки земель (бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок) є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок може проводитися також на підставі договору, який укладається заінтересованими особами в порядку, встановленому законом.

У відповідності до ст. 300 Земельного кодексу України, нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.

Установлено, що ОСОБА_4 , у порушення ст. ст. 5, 13,15, 20 Закону України «Про оцінку земель», не вжито заходів з метою проведення нормативної грошової оцінки земель на вказану земельну ділянку.

Відповідно до листа ДП «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 20.06.2022 № 263 «Про розрахунок нормативно-грошової оцінки земельної ділянки», нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0298 становить 95 321 761,00 грн.

Згідно з вимогами ст. 64 Бюджетного кодексу України та ст. 288 Податкового кодексу України, орендна плата за земельні ділянки, що належать до комунальної власності Тульчинської міської ради, надходить до бюджету Тульчинської міської територіальної громади.

Крім того, у ході досудового розслідування Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області проведено розрахунки можливого розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером :01:001:0298, що викладені в інформації від 22.06.2022 № 0-2-0.6-2014/2-22, згідно з яким при нормативній грошовій оцінці земельної ділянки 95 321 761,00 грн та ставці орендної плати 3 % розмір орендної плати становить 2 859 652,83 грн (95 321 761,00 грн * 3 %).

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається: неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Так, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 4336/22-21 від 25.06.2022, розмір матеріального збитку у формі недоотриманого прибутку за 2021-2022 роки,

завданого бюджету Тульчинської міської територіальної громади внаслідок укладання тимчасової угоди б/н від 04.01.2021 «Про добровільну сплату за фактичне користування земельною ділянкою» з кадастровим номером :01:001:0298, укладену між Тульчинським міським головою ОСОБА_4 та фактичним землекористувачем директором ТОВ «Кирнасівський цукровий завод» ОСОБА_7 , становить 2 803 603,04 грн.

Викладені обставини свідчать про те, що будучи наділеним організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, ОСОБА_4 01.09.2021 перебуваючи у м. Тульчин Вінницької області, будучи головою органу місцевого самоврядування, діючи умисно, грубо порушуючи вимоги ст. ст. 122,123, 124 Земельного кодексу України, ст. 16 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 5, 20 Закону України «Про оцінку земель» та ст. ст. 224, 225 Господарського кодексу України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та негативні (збиткові) наслідки, які настануть для Тульчинської міської територіальної громади, зловживаючи своїм службовим становищем, одноосібно, діючи всупереч інтересам служби на користь іншої юридичної особи, достовірно знаючи, що на сесію Тульчинської міської ради дане питання не виносилося та рішення сесії, яким ОСОБА_4 наділений правом підписання такої угоди відсутнє, підписав угоду про добровільну сплату за фактичне користування земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0298 від 01.09.2021, внаслідок чого ТОВ «Кирнасівський цукровий завод» отримало фактичне право на землекористування зазначеною земельною ділянкою.

Внаслідок умисних, протиправних дій ОСОБА_4 бюджету Тульчинської міської територіальної громади заподіяно шкоду в сумі 2 803 603,04 (два мільйони вісімсот три тисячі шістсот три гривні чотири копійки) грн, що, згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, станом на 01.09.2021 становить 2444,29 (дві тисячі чотириста сорок чотири цілих та двадцять дев`ять сотих) (2803603,04:1147) неоподаткованих мінімумів доходів громадян та відповідно до примітки 4 ст. 364 КК України є тяжкими наслідками.

З огляду на зазначені вище встановлені досудовим розслідуванням обставини 15.01.2024 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для іншої юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам.

Так, відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Seria А №182 термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться могла вчинити правопорушення». До категорії об`єктивного спостерігача відносяться також і судді, які, при здійсненні правосуддя, керуються принципами всебічності, повноти та об`єктивності на засадах змагальності сторін. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням Управління Служби безпеки України у Вінницькій області № 53/5/1/125-144ві від 14.04.2022 про вчинення кримінального правопорушення;

рішенням 52 сесії 7 скликання Тульчинської міської ради № 1729 від 18.06.2020 та додатком № 1 до рішення про встановлення ставок орендної плати за земельні ділянки на території Тульчинської міської ради на 2021 рік, затвердженого міським головою ОСОБА_12 ;

угодою від 01.09.2021 про добровільну сплату за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності загальною площею 68,7289 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, кадастровий номер :01:001:0298, яка розташована за межами населеного пункту с. Богданівка Тульчинського району Вінницької області;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 02.05.2022;

протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 19.09.2022;

протоколом обшуку від 13.05.2022, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду № 127/9176/22 від 05.05.2022 за місцем роботи Тульчинського міського голови ОСОБА_12 ;

протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 25.05.2022, проведеного на підставі постанови прокурора щодо руху коштів по рахунку НОМЕР_1 Тульчинської міської ради;

інформацією Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 0-2-0.61-1778/2-22 від 06.06.2022;

інформацією Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» № 263 від 20.06.2022 щодо розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0298;

інформацією Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 0-2-0.6-2014/2-22 від 22.06.2022 щодо розрахунку орендної плати;

протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.06.2022 - інспектора із землевпорядкування відділу земельних відносин Тульчинської міської ради;

висновком експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 4336/22-21 від 25.06.2022;

листом № 12 від 11.08.2021 ТОВ «Кирнасівський Цукровий Завод» щодо укладання угод з резолюцією ОСОБА_4 ;

актом перевірки № 2315-ДК/6/АП/09/01/-22 від 12.01.2022 ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0298;

висновком експерта № 2/24-21 від 02.01.2024 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи по підпису ОСОБА_4 .

Із врахуванням рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чеботар проти Молдови», № 35615/06, від 13 листопада 2007 року, п. 48, у якому судом зазначено про те, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданим у відповідності до ст. 5 п. 1(с), поліція не повинна мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Так само не обов`язково, щоб затриманій особі в подальшому було пред`явлено обвинувачення або ця особа постала перед судом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень.

З урахуванням зазначеного, досудовим розслідуванням зібрано достатньо доказів для твердження про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обсяг яких є достатнім для застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У ході досудового розслідування є необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Визначений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним тяжкого злочину, пов`язаного з корупцією, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, тоді на день повідомлення про підозру ОСОБА_4 виповнилос 68 років, що дозволяє вільно перетинати державний кордон України у період правового режиму воєнного стану.

Передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик знищення, приховування або спотворення речей чи документів, полягає в тому, що ОСОБА_4 , будучи Тульчинським міським головою в силу наданих йому повноважень має реальну можливість доступу до усіх документів, які знаходяться у володінні Тульчинської міської ради та її виконавчих органів.

Встановлений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ризик незаконного впливу на свідків наявний в силу того, що значна кількість свідків кримінального правопорушення є працівниками Тульчинської міської ради та її виконавчих органів, що в силу займаної ОСОБА_4 посади та налагоджених ділових звязків створює можливості для впливу на свідків у тому числі шляхом підкупу, психологічного тиску тощо на свідків так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які наразі перебувають у статусі свідків, зокрема ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення підтверджується тим, що н даний час аналогічним за змістом діям ОСОБА_4 надається правова оцінка в інших кримінальних провадженнях, що вказує на систематичність протиправної діяльності та свідчитьпро наявність зазначеного ризику.

З огляду на вищезазначене, також наявна вірогідність, а отже і ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином

Відповідно до ч. ч. 4, 7 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно даних щорічної декларації про майновий стан осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, у власності ОСОБА_4 перебували квартира у м. Тульчин Вінницької області площею 61 м2, квартира у м. Вінниці площею 46 м2, садовий дачний будинок площею 64,3 м2 у с. Капки, Тульчинського району Вінницької області та земельна ділянка у с. Заозерне Тульчинського району Вінницької області. Окрім того задекларований дохід за 2022 рік складає 645 020 грн.

Однак, згідно сформованої 11.01.2024 інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності ОСОБА_4 задекларовані об`єкти нерухомого майна відсутні, що вказує на ймовірне вчинення ОСОБА_4 дій, спрямованих на приховування майна у зв`язку із проведенням досудового розслідування та ймовірного притягнення до кримінальної відповідальності а також про викривлення дійсного майнового стану підозрюваного.

Відповідно до ч. 4 п. 3 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім того, Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

З урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_4 жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України не забезпечить належну поведінку підозрюваної, виконання з нею процесуальних дій та спробам останньої перешкоджати досудовому розслідуванню.

Сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого тяжкого злочину, пов`язаного з корупцією за який передбачено покарання у виді позбавлення волі, на даний час підозрюваний перебуває у віці, який дозволяє вільно пересуватись, взаємодіяти із громадянами, усвідомлювати наслідки своїх дій, має задовільний стан здоров`я та транспортний засіб.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання заявленим ризикам. З огляду на встановлені досудовим розслідуванням обставин, існує обґрунтований ризик здійснення ОСОБА_4 впливу на свідків, знищення важливих доказів у справі, а також ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Саме тому, однією із цілей обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є зведення до мінімуму можливості ОСОБА_4 контактувати з іншими особами, окрім як у межах, достатніх для забезпечення та реалізації визначених законом прав підозрюваного.

Водночас, застосування запобіжного заходу навіть у вигляді домашнього арешту не позбавлятиме ОСОБА_4 можливості користуватись сучасними засобами комунікації, приймати відвідувачів тощо, а також не убезпечить від ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи суспільний резонанс дій ОСОБА_4 в умовах сьогодення, суспільний осуд, а також враховуючи те, що у зв`язку із тяжкістю вчиненого злочину, наявний ризик переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків з метою зміни ними показань на його користь, а також може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою на 60 діб, а тому керуючись вимогами ст. 36, 40, 131, 132, 176 - 178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існує ризик, зокрема те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, тому може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що унеможливлює обрання йому менш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили слідчого суддю застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, а також зменшити розмір застави, який буде співмірним матеріальному стану підозрюваного.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Стаття 177 КПК України, передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до вимог ст. 184 КПК України під час досудового розслідування слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, працює, позитивно характеризується як за місцем роботи, так і за місцем проживання.

Разом із тим, органом досудового розслідування обґрунтовано наявність низки ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

При цьому, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий суддя не вбачає.

На час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України - обґрунтована.

Прокурором в ході розгляду даного клопотання доведено, що вказані в клопотанні ризики, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним та не можливим і саме - тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому дане клопотання слідчий суддя вважає обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, доведеності клопотання слідчого щодо необхідності визначення застави, підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Враховуючи те, що стороною обвинувачення в клопотанні та в судовому засіданні доведено виключний випадок того, що розмір застави за тяжке кримінальне правопорушення не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, тому слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, який перевищує встановлений КПК України розмір для тяжкого кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Затримати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в залі суду, відразу після проголошення даної ухвали слідчого судді.

Строк тримання під вартою діє протягом 54 (п`тдесяти чотирьох) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 15 березня 2024 року (час рахувати відповідно до протоколу затримання).

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 15 березня 2024 року.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 800 000 (вісімсот тисяч) гривень, які необхідно внести на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 будуть покладені наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту с. Капки, Тульчинського району, Вінницької області Вінницької області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого або прокурора про зміну свого місця проживання або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , іншими особами з приводу обставин кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі території України.

Якщо ОСОБА_4 не виконає покладені на нього обов`язки, то застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

У разі внесення застави та покладення обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 - визначити термін їх дії відповідно до ч. 6 ст. 194 КПК України, тобто в межах строку досудового розслідування на час покладення обов`язків.

Організацію затримання ОСОБА_4 та складання протоколу затримання покласти на слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, майор Державного бюро розслідувань ОСОБА_6 .

Контроль за проведенням належного затримання підозрюваного ОСОБА_4 покласти на прокурора ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_1