Номер провадження: 11-кп/813/2616/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу Суворовського райсуду м. Одеси від 21.11.2023 якою в межах к/п № 0000810 від 07.12.2022 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Красний Луч, Луганської обл., громадянина України, з вищою освітою, працюючого ФОП, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 20.01.2024 із визначенням застави;

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Донецьк, громадянина України, із середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 20.01.2024 із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою Суворовського райсуду м. Одеси від 21.11.2023було задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20.01.2024 із утриманням в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" відносно ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч .3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 грн.

Окрім того, зазначеної ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 310 КК України.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд 1-ої інстанції врахував тяжкість інкримінованих злочинів, відомості про особу обвинувачених, констатував, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України продовжують існувати, в той же час зазначив, що у зв`язку з тим, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на протязі тривалого часу утримуються під вартою не маючи альтернативного запобіжного заходу прийшов до високу про доцільність визначення застави в межах, передбачених ст. 182 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що висновок суду про необхідність визначення розміру застави є необґрунтованим з таких підстав:

- оскаржуваною ухвалою обвинуваченим надана можливість внесення застави, що не було передбачено попередніми ухвалами та клопотаннями прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою;

- відповідно до приписів ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави вирішується саме при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не при продовженні строку його застосування;

- приписами ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Водночас, оскаржуваною ухвалою було відмовлено у задоволенні клопотання захисників про зміну запобіжного захожу відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися. Водночас, визначаючи мінімальний розмір застави поза увагою суду залишилася підвищена суспільна небезпека інкримінованих злочинів та фактичні обставини їх вчинення. Окрім того, обвинувачені на наступний день після постановлення оскаржуваної ухвали внесли заставу і були звільнені з-під варти, у зв`язку з чим такий розмір застави не здатний достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Суворовського райсуду м. Одеси від 21.11.2023 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 без визначення застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість обвинувачені та їх захисника заперечували проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Суворовському райсуді м. Одеси перебуває к/п № 0000810 від 07.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 310 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження - це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду 1-ої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги прокурора в частині визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На переконання апеляційного суду суд 1-ої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у вказаному провадженні продовжують існувати такі ризики як переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає помилковими доводи прокурора відносно того, що питання застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави вирішується саме при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а не при продовженні строку його застосування, оскільки відповідно до ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що відповідно до сформованої практики, суд 1-ої інстанції при вирішенні питання про застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави не обмежений попередніми ухвалами та клопотаннями прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Водночас, апеляційний суд погоджується із доводами прокурора відносно того, що судом не було належним чином аргументовано доцільність застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави відносно обвинувачених, окрім того у мінімальному розмірі з таких підстав.

Відповідно до п. 5) ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Апеляційний суд у даному контексті враховує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, роль обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинів як співорганізатора та виконавця.

Окрім того, колегія суддів враховує, що у в провадженні Суворовського райсуду м. Одеси перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, про що також не заперечувала сторона захисту.

Апеляційний суд враховує доводи сторони захисту стосовно того, що обвинувачені з моменту внесення застави, не порушували покладених на них обов`язків однак вважає, що у даному випадку ці обставини не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігання процесуальним ризикам.

Водночас, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Орім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», оскільки злочини, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_10 та ОСОБА_9 пов`язані із незаконним обігом психотропних речовин в особливо великих розмірах, які в свою чергу мають негативний вплив на осіб, які їх вживають, що в подальшому тягне за собою систематичність такого вживання та подальші непоправні наслідки для осіб, які вживають такі речовини.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом 1-ої інстанції, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Разом з тим, відповідно до пояснень сторони захисту було встановлено, що за обвинувачених була внесена застава особами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . В той же час, оскільки апеляційному суду не було надано будь-яких документів на підтвердження факту внесення застави саме вказаними особами, колегія суддів, скасовуючи оскаржувану ухвалу в цій частині позбавлений можливості вирішити питання щодо повернення застави особам які її внесли.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, в частині визначення обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, із постановленням в цій частині нової ухвали про задоволення клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовження зазначеним обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави.

З урахуванням того, що обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення застави, а ухвала суду апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, колегія суддів вважає за необхідне затримати обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в залі апеляційного суду та під вартою доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», при цьому, організацію виконання ухвали, в частині доставки обвинувачених до ДУ «Одеський слідчий ізолятор», покласти на прокурора ОСОБА_6 ..

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 422-1, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Суворовського райсуду м. Одеси від 21.11.2023 якою був призначений судовий розгляд провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та стосовно ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України та ОСОБА_10 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави скасувати в частині продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 ..

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 20.01.2024 без визначення розміру застави.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 20.01.2024 без визначення розміру застави.

Обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 затримати в залі Одеського апеляційного суду та доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Організацію виконання ухвали апеляційного суду в частині доставки обвинувачених до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» покласти на прокурора ОСОБА_6 .

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3