УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою освітою, уродженця м. Арциз, Болградського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 .

Згідно вказаного клопотання вбачається, що підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000007 від 09.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, за фактом виготовлення та збуту підробленої національної валюти України.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час та при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, у ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю постійного джерела доходу та з метою швидкого і незаконного збагачення, виник злочинний умисел направлений на виготовлення з метою подальшого збуту підробленої національної валюти України у виді банкнот, а саме паперових грошових знаків, випущених Національним Банком України, що перебувають в обігу і є законним платіжним засобом на території України, який він реалізував за наступних обставин.

Досудовим розслідування встановлено, що на початку жовтня 2023 року більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 09.10.2023, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на виготовлення з метою подальшого збуту підробленої національної валюти України, зателефонував своєму знайомому - ОСОБА_6 з пропозицією зустрітися у м. Одесі для обговорення вигідного варіанту «заробітку», на що останній, не будучи усвідомленим про злочинний намір останнього, погодився та повідомив ОСОБА_4 , що прибуде на зустріч зі своїм товаришем - ОСОБА_7 .

Так, на початку жовтня 2023 року більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, але не пізніше 09.10.2023, перебуваючи на площі Старосінній у м. Одесі, ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в ході розмови з якими повідомив останніх, що він має відповідний досвід виготовлення підробленої національної валюти України, які він має намір у подальшому збувати на території м. Одеси та Одеської області та запропонував знайти джерела збуту вказаних підроблених купюр та у подальшому налагодити відповідну схему їх реалізації.

Далі, ОСОБА_4 отримавши замовлення від ОСОБА_7 , при невстановлених слідством обставинах придбав матеріал необхідний для виготовлення підробленої національної валюти України, а саме факсимільний папір, клей карандаш, ручки різних кольорів, лаки для нігтів, та за допомогою наявних у нього за місцем фактичного мешкання, а саме з адресою: АДРЕСА_1 технічних засобів у виді комп`ютерної та розмножувально-копіювальної техніки з повно-кольоровим відтворенням зображень, виготовив 46 банкнот номіналом 500 гривень з серійними номерами: ВИ2025766 (10 штук); ЛИ5025065 (8 штук); ВИ2075767 (7 штук); ВИ6075768 (6 штук); ЛИ7025060 (6 штук); ЛИ2732046 (8 штук); ЛИ7025065 (1 штука), які за формою, розміром, кольором й іншими основними реквізитами подібні зі справжніми грошовими знаками, після чого, переслідуючи злочинні наміри на збут вищезазначених банкнот, усвідомлюючи існуючий в Україні порядок функціонування грошової системи, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, незаконно зберігав їх за місцем свого мешкання з метою їх подальшого збуту.

30.10.2023 ОСОБА_4 , приблизно о 16 години 05 хвилин маючи при собі підроблену національну валюту України у виді 46 банкнот номіналом 500 гривень з серійними номерами: ВИ2025766 (10 штук); ЛИ5025065 (8 штук); ВИ2075767 (7 штук); ВИ6075768 (6 штук); ЛИ7025060 (6 штук); ЛИ2732046 (8 штук); ЛИ7025065 (1 штука), достовірно знаючі про те, що вказані банкноти є підробленими та не відповідають аналогічним банкнотам, випущеним в обіг Національним банком України, з метою їх подальшого збуту прибув до міського парку м. Арциз, де попередньо домовився із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , про зустріч з метою збуту підробленої національної валюти України на оплатній основі.

У вказаний час, ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистої наживи, усвідомлюючи існуючий в Україні порядок функціонування грошової системи, розуміючи суспільну небезпечність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків збув ОСОБА_7 підроблені банкноти, передавши останньому підроблену національну валюту України у виді 46 банкнот номіналом 500 гривень з серійними номерами: ВИ2025766 (10 штук); ЛИ5025065 (8 штук); ВИ2075767 (7 штук); ВИ6075768 (6 штук); ЛИ7025060 (6 штук); ЛИ2732046 (8 штук); ЛИ7025065 (1 штука), які мав при собі, за що отримав від ОСОБА_7 , грошову винагороду в сумі 7 500 гривень.

31.10.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, за кваліфікуючими ознаками: виготовлення, зберігання з метою збуту, а також збут підробленої національної валюти України у виді банкнот.

30.10.2023 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, чим припинено протиправну діяльність останнього.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечував, зазначав, що ОСОБА_4 має хронічні тяжкі та невиліковні захворювання. Підозрюваного вже звільняли на цих підставах з під варти. Підозрюваний при цьому визнає свою провину.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема: заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 від 09.10.2023, показами свідка ОСОБА_7 від 09.10.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_7 від 09.10.2023, показами свідка ОСОБА_6 від 11.10.2023, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_6 від 11.10.2023, висновком експерта № СЕ-19/116-23/18054-ДД від 17.10.2023 за результатами проведення судово-технічної експертизи, протоколом огляду покупця від 30.10.2023, протоколом огляду та вручення грошових коштів від 30.10.2023, протоколом огляду місця події від 30.10.2023, протоколом обшуку від 30.10.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , показами свідка ОСОБА_7 від 30.10.2023

Таким чином, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності досліджених під час розгляду клопотання доказів, які об`єктивно вказують на обґрунтованість припущення про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.199 КК України, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню за № 0000007 від 09.10.2023 року відносно ОСОБА_4 .

Слідчий суддя приходить до висновку, що у ОСОБА_4 мають місце процесуальні ризики, передбачені п.1,3, ч.1 ст.177 КПК України.

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у позбавленням волі на строк від трьох до семи років. З урахуванням відсутності у підозрюваного ОСОБА_4 міцних соціальних зав`язків в місці його проживання на території України, у тому числі родини й утриманців, наявність судимості за аналогічну категорію злочинів, інших кримінальних проваджень, враховуючи тяжкість передбаченого покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . Зазначений ризик підвищений відсутністю легальних джерел доходів.

- може незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні. Наразі в кримінальному провадженні ще не допитано осіб, які ймовірно приймали безпосередню участь у виготовлені підроблених банкнот, зокрема особи, які збували ОСОБА_4 засоби для виготовлення вказаних банкнот, у кримінальному провадження планується призначення інших судових експертиз, що дає підстави вважати, що підозрюваний для уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на свободі, зможе самостійно або через інших осіб незаконно впливати на допитаних, а також ще не допитаних осіб у цьому провадженні, здійснювати вплив на експертів, з метою викривлення, перекручування ними дійсних фактичних обставин, зміни останніми свідчень, приховування доказів тощо.

В той же час надані стороною захисту характеризуючі та медичні документи підозрюваного із врахуванням специфіки інкримінованого йому злочину, який є службовим та корупційним суттєво не знижують встановлених ризиків. Захистом не надані документи, що свідчать про неможливість утримання ОСОБА_4 в умовах СІЗО з медичних підстав.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема цілодобового домашнього арешту не зможуть забезпечити усунення встановлених ризиків, через те, що ОСОБА_4 зможе покинути місце проживання та територію України, а також спілкуватися із іншими свідками провадження за допомогою електронних засобів зв`язку, а також здійснювати вплив іншим чином.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 199 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, згідно ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді обґрунтовується розмір застави.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Гафа проти Мальти», було встановлено що гарантія, передбачена статтею 5 §3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого. Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити.

Також, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого кримінального злочину в умовах воєнного стану, а також ступінь встановлених ризиків, наявність тяжкість хворіб, то слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 107 360 грн. зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 181, 183, 196 КПК України, слідчий

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 грудня 2023 року включно.

Визначити розмір застави в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 107 360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_4 , слід негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок №UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки строком до 25 грудня 2023 року включно, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1