Провадження № 1-кс/202/8427/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_6 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 06.10.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, учасника бойових дій, Народного героя України, начальник відділу в/ч НОМЕР_1 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2023 року старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, та у разі обрання альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 15000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займаючи посаду начальником групи інформаційних систем ІТЦ ІТВ в/ч НОМЕР_1 , пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, , а тому відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України був службовою особою

вчинив корупційний злочин у сфері службової діяльності за наступних обставин.

Так, 05.10.2023 приблизно о 21 годині ОСОБА_5 перебуваючи у м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, , діючи умисно, висловив ОСОБА_8 вимогу щодо надання йому неправомірної вигоди у сумі 150 тисяч гривень з нього та по 150 тисяч з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , за не перешкоджання подальшого нарахування грошових коштів за виконання бойових завдань та не створення в подальшому несприятливих умов проходження служби.

В подальшому, 12.10.2023, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись на парковці біля ТЦ «Епіцентр», що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Запорізьке шосе 62к, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, продовжуючи свої злочинні дії направлені на отримання від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 неправомірної вигоди, вимагав та одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 150 тисяч гривень з кожного з 4 (чотирьох) потерпілих, на загальну суму 600 тисяч гривень за вирішення питань щодо не перешкоджання подальшого нарахування грошових коштів за виконання бойових завдань та не перешкоджанні переведені їх до іншого підрозділу Збройних Сил України.

13.10.2023 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, що виразились в одержанні службовою особою, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди.

Повідомлення особи про підозру обґрунтовується такими доказами:

-Протоколами допиту потерпілих у вказаному кримінальному провадженні;

-Протоколом обшуку від 12.10.2023

-Протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку статті 208 КПК України.

Згідно санкції ч.3 ст.368 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час проведення досудового розслідування, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування або суду, так як у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, йому можливо призначення покарання в виді до 10 років позбавлення волі, та намагаючись ухилитись від можливого призначення реальної міри покарання, ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Також, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні.

Також, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість вчиняти інше кримінальне правопорушення, або чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підозрюваний, оскільки підозрюваний не має іншого заробітку.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

На підставі викладеного, просить застосувати щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Зважаючи на тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним визначити розмір застави у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, тобто такий, що перевищує 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та визначити її у розмірі 1500 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, а саме 4 026 000 гривень, оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_5 , покладених на нього обов`язків, зупинення його злочинної діяльності.

В ході розгляду клопотання прокурор клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, також, з урахуванням майнового стану підозрюваного та обставин справи просив встановити заставу у розмірі 1500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання. Вважає, що підозра необґрунтована, зазначивши, що він не будь-яких корисливих мотивів . Гроші збирались на закупівлю квадрокоптерів для відділення та необхідного обладнання. Просив не застосовувати до нього такий запобіжний захід, який позбавить його можливості нести віськову службу в період воєнного стану. Просив передати його на поруки депутату Верховної Ради України .

Захисник ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на необґрунтованість підозри та відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Просив застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід або передати підозрюваного на поруки депутату Верховної Ради України, який надає письмове клопотання про готовність взяти підозрюваного на поруки.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, та вручення стороні захисту копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Прокурор та слідчий довели, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 368 України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Із доданих матеріалів клопотання вбачається, що є всі підстави вважати повідомлення про підозру обґрунтованим, тому що достатньо підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту потерпілих у вказаному кримінальному провадженні; протоколом обшуку від 12.10.2023; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку статті 208 КПК України та іншими матеріалами клопотання в їх сукупності та взаємозв`язку.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Ризик, незаконно впливати на свідків, підтверджується тим, що ОСОБА_5 будучі знайомим зі свідками, може шляхом вмовлянь, погроз чинити вплив на свідків, щоб останні змінили свої показання, з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що оскільки ОСОБА_13 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець, може, з метою переховуватись від органів досудового розслідування, може залишити розташування військової частини та вчинити інший злочин пов`язаний з військовою службою.

Щодо доводів підозрюваного та його захисника про необґрунтованість підозри, суд зазначає, що на даній стадії кримінального провадження судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, зібраних органом досудового розслідування, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного, але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України слідчий суддя вважає доведеним, що на цій стадії досудового розслідування є неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, домашній арешт не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем, оскільки такий вид запобіжного заходу включає покладення обов`язку, як перебування за місцем проживання, а з урахуванням того, що місцем проживання підозрюваного є с. Шкарівка Київської області, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту виключає виконання ОСОБА_5 обов`язків військовослужбовця в умовах воєнного стану та по суті є взаємовиключними. Крім того, з урахуванням відстані, перебування особи за місцем проживання у Київській області, не за місцем розташування військової частини та органу досудового розслідування, фактично унеможливить здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного під час дії запобіжного заходу та ускладнить досудове розслідування, тим більше в умовах військового стану.

На думку слідчого судді запобіжний захід у вигляді передачі підозрюваного на поруки депутату Верховної Ради України ОСОБА_14 , про який просить сторона захисту, не може бути застосований тому що відповідно до ст.180 КПК України особиста порука полягає в наданні особами, яких слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу, а при розгляді клопотання, особа, яка виявила бажання бути поручителем, була відсутня під час судового розгляду, тому слідчий суддя був позбавлений можливості перевірити належним чином особу поручителя та зробити висновок про відповідність цієї особи критеріям, передбаченим ст.180 КПК України.

Окрім того, особа, яка виявила бажання бути поручителем ОСОБА_15 , який є народним депутатом України, заслуговує на довіру, але приймаючи до уваги введений в України воєнний стан, та знаходження військовослужбовця ОСОБА_5 в розташуванні військової частини або на позиціях Збройних сил України в зоні бойових дій, поручитель, який є цивільною особою , проживаючи в м. Києві, на думку слідчого судді, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з урахуванням особи підозрюваного, суд вважає за можливе визначити підозрюваному відповідний розмір застави.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

Так, у рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі Суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою. Сума шкоди може бути одним з факторів, що виправдовує вищий розмір застави, але лише в поєднанні з іншими критеріями серйозністю злочину, ризику втечі та ін.

З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя визначаючи підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та інкримінованим йому діянням, а також наслідками, які воно спричинило чи могло спричинити.

ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем, підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, який вчинено в умовах воєнного стану, за який покарання передбачено до 10 років позбавлення волі, що відповідно до ст.12 КК України відносить інкримінований злочин до тяжких кримінальних правопорушень.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує положення ч.4 ст.182 КПК України, а також відповідні висновки ЄСПЛ, надані при розгляді справи «Істоміна проти України».

З урахуванням наведеного вище, користуючись своїм правом, передбаченим ч.5 ст.182 КПК України, визначаючи підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави , з урахуванням виключних обставин - тяжкості інкримінованого злочину, його суспільну небезпеку для суспільства, тим більше в умовах воєнного стану, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки, та ризики, передбачені ст.177 КПК України, які суд вважає обґрунтованими та доведеними, слідчий суддя вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі більшому ніж передбачено п.2ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі 300 (трьохста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) грн. 00 коп..

На думку слідчого судді, застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

При цьому розмір застави, запропонований прокурором, враховуючи особу підозрюваного є неспівмірною та над обтяжливою для нього, а тому не може бути застосований.

У разі внесення застави, на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 10 грудня 2023 року включно.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу у розмірі 300 (трьохста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) грн. 00 коп., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити підозрюваного з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

- повернутися до місця розташування військової частини в якій проходить службу;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця перебування;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на підозрюваного строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 10 грудня 2023 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1