Справа № 212/9806/21
У Х В А Л А

іменем України

14 грудня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу кримінальне провадження №0000593 від 16.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 заперечувала проти продовження строку тримання її під вартою, просила застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем її реєстрації, де проживають троє її неповнолітніх дітей, яких вона за рішенням суду зобов`язана утримувати, а також її матір.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_5 подала письмове заперечення проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просила застосувати до підзахисної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, посилаючись на відсутність ризиків, на які посилається прокурор.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17.10.2023 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 15.12.2023 року включно.

Суд зазначає, що за ч. 1, 3 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

Так, з матеріалів справи судом встановлено, що судове слідство по зазначеному кримінальному провадженню триває, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Обвинувачена ОСОБА_6 не має міцних соціальних зав`язків, бо не перебуває у шлюбі та позбавлена батьківських прав у відношення трьох її неповнолітніх дітей, на утримання яких, згідно рішення суд, зобов`язана сплачувати аліменти, але на момент затримання не була працевлаштована та не мала офіційного джерела доходу, хоча працездатна та не має інвалідності.

За таких підстав суд вважає, що на теперішній час, продовжують існувати ризики , передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачена може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, на підставі викладеного суд, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченої запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке їй інкримінуються, а разом з іншим, допомагає уникнути ризиків, існування яких доведено, і які не зменшилися, є реальними, тому суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченої строком на 60 днів.

При цьому доводи сторони захисту про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд визнає необґрунтованими, оскільки обставини, на які посилається сторона захисту у своєму клопотання, були враховані при обранні запобіжного заходу, та доказів на підтвердження наявності будь яких змін, які б могли суттєво вплинули а обрання запобіжного заходу суду не надано.

За таких підстав клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 331,176 - 178, 183, 194 ,196- 199, 372, 376, 392 - 395 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11 лютого 2024 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження, направити уповноваженій особі за місцем ув`язнення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1