Провадження № 1-кс/947/1804/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000284 від 25.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Київського районного суду м. Одеси найшла клопотання слідчого, погоджене прокурором про арешт майна на майно яке належить підозрюваному ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 із забороною користуванням, розпоряджанням та відчуженням майна, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля марки «MitsubishiLancer» державний номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіль марки «MitsubishiLancer» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Сторона обвинувачення зазначає, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було частково задоволено клопотання про арешт зазначеного автомобіля із наданням права користування, у зв`язку із тим, що він є речовим доказом в зазначеному кримінальному провадженні. Однак, якщо автомобіль марки «MitsubishiLancer» державний номерний знак НОМЕР_2 буде перебувати у праві користуванні підозрюваному ОСОБА_5 , він може зіпсувати, втратити, перетворити, що в подальшому може негативно вплинути на завдання кримінального провадження та порушення права потерпілого на відшкодування шкоди завданим кримінальним провадженням.

Метою накладення арешту згідно п. 1, п. 11 ч. 2 ст. 170 КПК України, є збереження речових доказів, оскільки майно, яке було вилучено в ході проведеного обшуку, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їх арешт потрібен для позбавлення власника можливості відчужувати вказане майно, або псування, втрати, знищення, перетворення, передачі, що в свою чергу в подальшому унеможливить прийняття законного, та об`єктивного рішення.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

Прокурор та слідчий у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та дату судового засідання.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_6 у судове засідання також не з`явився, про приини неявки слідчого суддю не повідомив.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Так, в клопотанні сторони обвинувачення зазначено, що вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому сторона обвинувачення з метою запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження просить накласти арешт на нього.

Разом з тим, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25.01.2024 року аналогічне клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000284 від 25.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України було частково задоволено. Тим самим, накладено арешт із забороною розпорядження та відчуження на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_1 ; ключ від автомобіля марки «MitsubishiLancer» державний номерний знак НОМЕР_2 ; автомобіль марки «MitsubishiLancer» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Слідчий суддя враховує, що наразі стороною обвинувачення ставиться аналогічне питання, оцінка якому слідчим суддею надавался в ході розгляду відповідного першочергово поданого клопотання про арешт майна.

При цьому, слідий суддя зауважує, що таке клопотання слідчим суддею було задоволено частково, відтак сторона обвинувачення мала процесуальну можливість звернутися з апеляційною скаргою на означене рішення слідчого судді.

В цьому розрізі додатково слідчий суддя акцентує увагу, що якогось нового обгрунтування, з відповідним письмовим підтвердженням подане на теперішній час клопотання не містить.

Сторона обвинувачення до судового засідання не заявилася, будь якого додаткового обґрунтування в судовому засіданні не надала.

На підставі викладеного, враховуючи необґрунтованість клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000284 від 25.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її отримання до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1