Справа №766/9837/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку дії запобіжного заходу

08.02.2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області колегіально судом в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченої: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника: ОСОБА_7

під час відкритого судового засідання, з розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 01.05.2023 за №0000673 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України, -

в с т а н о в и в:

На розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 01.05.2023 за №0000673 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 111-2 КК України. Відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в останнє продовжено до 19.02.2024 року.

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу, у зв`язку з відсутністю підстав для його скасування або заміни, просив суд звернути увагу на обставину, що ризики, які існували на момент його обрання не зменшились, зокрема ОСОБА_6 вчинила особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, що може стати причиною для переховування від суду; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник надав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки не доведено наявність на теперішній час ризиків, не доведено, що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків. Обвинувачена характеризується позитивно, має неповнолітню дитину, з якою проживала разом та утримувала, є матір`ю одиночкою, на теперішній час дитина перебуває у родичів та позбавлена материнського піклування, на момент затримання обвинувачена працювала в Херсонському краєзнавчому музеї, тобто є особою офіційно працевлаштованою.

Прокурор під час розгляду клопотання про продовження тримання під вартою підтримав, просив продовжити раніше обраний запобіжний захід, оскільки ризики, які мали місце на момент його обрання не зменшились. Просив відмовити у задоволенні клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт, оскільки на даному етапі ризики не зменшились та продовжують існувати.

Захисник в судовому засіданні підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт. Заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою, вважав клопотання прокурора необґрунтованим.

Обвинувачена ОСОБА_6 підтримала позицію захисника.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про доцільність продовження щодо ОСОБА_6 терміну раніше обраного запобіжного заходу, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, заслухавши думку учасників судового засідання, суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, суд при вирішенні питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого, повинен враховувати зокрема таке: чи не зменшився заявлений ризик або чи не з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За матеріалами справи ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

З огляду на положення ч. 3 ст. 199 КПК України, вирішуючи вказане клопотання, суд враховує обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_6 може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, так як усвідомлює, що санкція ч. 1 ст. 111-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років; у разі застосування іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; може незаконно впливати на свідків, у даному кримінальному провадженні, шляхом залякування, оскільки у зв`язку з врученням обвинуваченій копій матеріалів, остання володіє інформацією про місце проживання та іншими контактними даними вказаних осіб. Таким чином, ОСОБА_6 , перебуваючи не під вартою, може здійснювати вплив на вказаних осіб з метою зміни їх показів чи відмову від них; може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на неї як на обвинувачену у кримінальному провадженні в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу, а також невиконання обов`язків шляхом неявки до суду. Крім того, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки станом на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а отже, перебуваючи не під вартою, матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування та, як наслідок, ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ними кримінальні правопорушення.

Крім того, при вирішенні зазначеного клопотання суд бере до уваги в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою. Судом також враховуються вік та стан здоров`я обвинуваченої, які не перешкоджають подальшому утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання обвинуваченої під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що її здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст. 176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам її можливого впливу на свідків; можливість переховування від органу досудового розслідування та суду; можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши у сукупності всі обставини, з метою запобігти спробам обвинуваченої ухилитися від суду, від виконання процесуальних дій, перешкодити встановленню істини у справі, забезпечити виконання нею процесуальних рішень, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченою ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, вважає доцільним, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу строком до 07 квітня 2024 р.

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну обвинуваченій запобіжного заходу на домашній арешт, оскільки зазначені в клопотанні прокурора ризики переважають дані обставини і виправдовують тримання обвинуваченої під вартою.

При цьому суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та не зможе запобігти вказаним ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 197, 199, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу.

Продовжити строк «тримання під вартою» ОСОБА_6 до «07» квітня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченою, її захисником, прокурором протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Повний текст ухвали оголошено у приміщенні суду «08» лютого 2024 р. о 14:55 годині.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3