КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 11-кп/824/62/2023 Головуючий у першій інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 03.11.2022 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дерев`яна Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, який не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючогоза адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Обухівського районного суду Київської області від 08.07.2020 за ч. 2 ст. 309 КК України на чотири роки позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком три роки, -

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 186 КК України - у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано покарання, призначене вироком Обухівського районного суду Київської області від 08 липня 2020 року за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 4 років позбавлення волі, та визначено остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Строк відбуття призначеного покарання обраховувати із дня набрання вироком законної чинності, зарахувавши ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи із 14 лютого 2022 року і до набрання вироком законної чинності із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишено тримання під вартою в державній установі «Київський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної чинності.

Цивільний позов АТ «Укртелеком» до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» на відшкодування матеріальної шкоди 5582,32 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в розмірі 150 грн.

Судом визнано доведеним, що 31 серпня 2020 року близько 05 години 15 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: Київська область, місто Обухів, вулиця Каштанова, поблизу будинку №14, а саме біля під`їзду № 1, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, відкрито шляхом ривка з рук потерпілого заволодів чужим майном, а саме: мобільним телефоном марки «Xiaomi RedmiNote 8 Pro» mineralgrey, який належить ОСОБА_9 , заподіявши своїми діями матеріальну шкоду ОСОБА_9 на суму 5500 грн.

Окрім цього, 14 лютого 2022 року близько 02:15 год., ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку по вул. Київській 109, м. Обухів, маючи прямий умисел на незаконне заволодіння чужим майном, поєднаним з проникненням у інше приміщення, діючи з корисливих мотивів, таємно, повторно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, шляхом зняття каналізаційної кришки, незаконно проник до приміщення телекомунікаційного колодязя, в якому зберігаються кабелі діючого електрозв`язку АТ «Укртелеком»,та, застосовуючи кусачки, зрізав кабелі електрозв`язку марки «ТПП 100?2?0,4» загальною довжиною 58,64 метри, загальною вартістю 465,92 грн., витягнув їх у бухту.

В подальшому, ОСОБА_7 умисно, таємно, переніс кабелі електрозв`язку до ділянки біля будинку №107 по вул. Київській в м. Обухів, Київської області, де він був помічений та зупинений працівниками поліції, тобто ОСОБА_7 , виконав всі дії, які вважав за необхідними для доведення злочину до кінця, але його не закінчив, з причин які не залежали від його волі.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Обухівського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року у кримінальному провадженні №0000490 за обвинуваченням ОСОБА_7 скасувати і закрити кримінальне провадження. Звільнити від покарання ОСОБА_7 за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до п. 2 ст. 84 КК України

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, не доведена, оскільки слідча дія - пред`явлення для впізнання за фотознімками від 08.10.2020, де ОСОБА_9 вказав на ОСОБА_7 як на особу, яка вирвала у нього із рук мобільний телефон, - є незаконною, так як проведена без дотримання вимог ст. 228 КПК України, оскільки представлені особи не були одягнуті в маски, а потерпілий ОСОБА_9 при цьому зазначав, що незнайомий йому чоловік, який заволодів його майном, був в масці. Тобто відсутні докази, що зазначене правопорушення вчинив ОСОБА_7 .

Також захисник стверджує про безпідставність засудження ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки на прохання знайомого ОСОБА_7 лише допоміг перенести кабель до автомобіля, не знаючи, що він викрадений, а отже у його діях відсутній склад злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги; обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, обґрунтованим.

З огляду на доведеність винності вірною є й кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України - як відкрите викрадення чужого майна (грабіж); за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України- як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

На переконання колегії суддів, доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновки суду, покладені в основу обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Так, із показань, наданих в судовому засіданні суду першої інстанції потерпілим ОСОБА_9 , убачається, що раніше йому невідомий чоловік вихопив в нього із руки мобільний телефон, і втік.

Показання потерпілого узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції про те, що він на прохання ОСОБА_7 у ломбарді «Скарбниця» за своїм паспортом здав сенсорний телефон, який йому дав ОСОБА_7 , за що отримав 3000 грн., які передав ОСОБА_7 ; при огляді фотознімків, долучених до протоколу про перегляд відеозапису, здійсненого в приміщенні ПТ «Ломбард» Фінанс», вказав на себе та ОСОБА_7 як на осіб, які зафіксовані на відео.

Наведені показання потерпілого та свідка також об`єктивно підтверджуються даними протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками від 08.10.2020 року про те, що потерпілий ОСОБА_9 вказав на ОСОБА_7 як на особу, що вирвала в нього із рук мобільний телефон та втекла, якого він впізнав за зачіскою, формою обличчя, формою очей (а. с. 135-136).

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий зазначив, що маска на обличчі особи, яка у нього вирвала з рук телефон, безсумнівно впізнав ОСОБА_7 як на особу, яка вчинила злочин.

При цьому, доводи сторони захисту щодо порушення вимог ст. 228 КПК України при проведенні слідчої дії - пред`явлення для впізнання за фотознімками від 08.10.2020, де ОСОБА_9 вказав на ОСОБА_7 як на особу, що вирвала у нього із рук мобільний телефон, були предметом перевірки в суді першої інстанції і свого підтвердження не знайшли.

Отже, винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, беззаперечно доведена дослідженими доказами і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

Отже, доведеність винності ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України суд обґрунтував доказами: показаннями свідка ОСОБА_11 - оперативного працівника Обухівського РУП про те, що 14.02.2022 близько 2 год. ночі за адресою вул. Київська, 109, м. Обухів біля зупинки транспорту загального користування встановив спостереження за двома особами, поведінка яких мала ознаки маскування. В ході спостереження він побачив, як ці особи вчинили дії, направлені на проникнення в каналізаційні люки із наступним пошкодженням кабелів та переміщенням кабелів в укриття - під балкон одного із будинків для змотування. Під час здійснення затримання одна із осіб втекла, інша була затримана із бухтою кабелів, на його вимогу, як працівника поліції, ця особа назвалася ОСОБА_7 ;

- показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що в лютому 2022 року в нічний час був очевидцем того, як дві особи за адресою: АДРЕСА_2 , проникли в каналізаційний люк, витягнули звідти кабелі та почали змотувати їх в бухту. Коли він підійшов до них з метою зробити зауваження, розпочалося їхнє переслідування органами поліції, в результаті якого тільки одна особа - обвинувачений ОСОБА_7 залишився на місці події.

- даними протоколу огляду місця події від 14.02.2022 року за адресою вул. Київська, 107, м. Обухів близько03:00 год. перебуває ОСОБА_7 , який тримає в руках чорний кабель скручений в кільце, і кінці якого мають пошкодження у вигляді від`єднаної частини кабелю із розволокненими жилами мідних проводів: також оглядом місця події встановлено місце вчинення злочину, а сааме: ділянка місцевості в районі будинку АДРЕСА_2 , на якій розташований каналізаційний оглядовий колодязь із відчиненою металевою кришкою, яка відсунута на поверхню землі. В середині колодязя виявлений кабель чорного кольору, кінці якого мають пошкодження у вигляді від`єднаних частин із прогляданням мідних жил проводів (а.с. 28-33).

Суд у вироку дав детальну оцінку зазначеним доказам та навів достатнє обґрунтування для їх прийняття.

На переконання колегії суддів винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, доведена в повній мірі за критерієм «поза розумним сумнівом», а тому доводи апеляційної скарг про те, що ОСОБА_7 не знав, що кабель викрадений, - є неспроможним.

Суд першої інстанції дослідив зібрані у кримінальному провадженні докази, як за епізодом за ч. 1 ст. 186 КК України, так і за епізодом за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, зокрема показання потерпілих, свідків, письмові докази по справі, висновки експертів, дав їм належну оцінку у розумінні ст. 94 КПК України як кожному окремо так і у їх сукупності та дійшов висновку, що вони узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які могли би поставити під сумнів їх правдивість, достовірність та у повній мірі підтверджують доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Як убачається із вироку, суд першої інстанції дотримався положень, передбачених ст. 65 КК України, врахував положення ст. 12 КК України і визначив співмірні вид і міру покарання, особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, міцних соціальних зв`язків не має, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд визнав редидив злочинів, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та остаточне покарання визначив на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді 6 років позбавлення волі. Водночас, суд не знайшов підстав для застосування до нього вимог положень статей 69, 75 КК України, навівши мотиви прийнятого рішення.

На думку колегії суддів, таке покарання призначене з урахуванням принципу індивідуалізації покарань, відповідає меті покарання у розумінні ст. 50 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень. Правових підстав вважати його явно несправедливим через суворість, як на це посилається захисник, колегія судді не вбачає.

Отже, за наслідками апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено таких істотних порушень КПК, що унеможливили би прийняття законного та обґрунтованого судом рішення та мають визначальне значення для доведеності винності, правильності кваліфікації дій та призначення покарання; порушення, на які вказує у апеляційній скарзі захисник, - не є безумовними підставами для скасування чи зміни рішення, а відтак вирок необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 414 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 03 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, - без зміни.

Касаційна скарга на ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення до Верховного Суду.

Судді: _______________ ______________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4