ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001626, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 09 червня 2023 року, зарахувавши у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 21 червня 2018 року по 09 червня 2023 року.

Вирішено питання щодо речових доказів у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим в умисному вбивство, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за наступних обставин.

21 червня 2018 року приблизно о 16.10 год. ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання, а саме на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті побутового конфлікту з раніше знайомим ОСОБА_9 , який мешкав за вищевказаною адресою, реалізуючи раптово виниклий умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині, в ході боротьби наніс ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: 11-ти саден по задній поверхні грудної клітини праворуч в середній третині; 2-х саден правого плечового суглобу; 8-ми саден по передній поверхні правого колінного суглобу; садна по передній поверхні правої гомілки в середній третині, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Продовжуючи реалізовувати умисел на протиправне заподіяння смерті іншій людині ОСОБА_7 взяв у праву руку ніж та наніс ним один удар в область лівого стегна ОСОБА_9 , чим спричинив тілесне ушкодження у вигляді різаної рани нижньої третини лівого стегна, яка розташована на відстані 52 см вгору від підошовної поверхні стоп з ушкодженням шкіри і підшкірно жирової клітковини та яка за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень; не менше як три удари в область тулуба ОСОБА_9 , чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді сліпого непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, наскрізного непроникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні тіла, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, та проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, що призвело до тампонади серця кров`ю та яке знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті і за критерієм небезпеки до життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, від якого ОСОБА_9 помер на місці скоєння кримінального правопорушення через короткий проміжок часу.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати, перекваліфікувати його дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України як перевищення меж необхідної оборони.

18 січня 2024 року у судовому засіданні обвинувачений змінив вимоги своєї апеляційної скарги та просив вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що захищався від прямої загрози померлого, який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, погрожував його дружині, відпускаючи при цьому пошлі шуточки, а після зробленого ним коментаря, ОСОБА_9 , після того, як він відволікся на чистку картоплі, підійшов до нього та почав наносити тілесні ушкодження, а саме: наніс удар у вухо, від якого він впав, потім наніс удар по травмованій нозі, після чого продовжив бити ногами, не даючи піднятись на ноги, тому він (обвинувачений) вдарив ножем в ногу ОСОБА_9 , від чого останній відскочив, а він піднявся, однак в подальшому ОСОБА_9 потянув його на себе, впав на фундамент та вдарив його в область попереку, після чого схопивши руками почав кидати об фундамент, після чого завалив його, нависнув зверху та почав наносити удари, випустивши його руку, а він (обвинувачений) автоматично наніс йому удар ножем в область грудної клітки. Вказує, що суд не в повній мірі відобразив пояснення свідків, спотворивши їх в частині мотивів та умислу дій потерпілого. Зазначає, що за клопотанням сторони захисту не було проведено експертизу стану його здоров`я, при цьому звертає увагу, що на момент вчинення злочину був тільки виписаний з лікарні після перелому ноги. Зазначає, що суд не врахував особу потерпілого та його дії, які і призвели до наслідків у вигляді подальшої смерті останнього.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вирок є незаконним з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає не доведеним умисне протиправне заподіяння ОСОБА_7 смерті потерпілому ОСОБА_9 , де саме останній був нападником, маючи на меті сексуальне насильство щодо ОСОБА_10 , яка перебуває у фактичних шлюбних відносинах з обвинуваченим, та усунення супротиву з його боку, шляхом реальних погроз вбивством і побиття, що було підтверджено в судовому засіданні. Зазначає, що судом на клопотання сторони захисту не було витребовано відомості про історії хвороб з медичних закладів, де проходив стаціонарне лікування та реабілітацію ОСОБА_7 на час даної суспільно-небезпечної події, а також з Філії ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС» у Дніпропетровській та Донецькій областях щодо його стану здоров`я та тілесних ушкоджень по надходженню до Дніпровської установи виконання покарань (№4), що унеможливило призначення обвинуваченому судової медичної експертизи, яку не було призначено на досудовому розслідуванні. Вказує, що висновок додаткової комісійної СМЕ щодо тілесних ушкоджень потерпілого є недопустимим доказом, оскільки прокурор не обгрунтував необхідність її проведення та неможливість її своєчасного призначення на стадії досудового розслідування. Звертає увагу, що строк попереднього ув`язнення обвинуваченого триває майже 5 років. Вказує, що судом не було враховано протиправні дії потерпілого, який має судимість та вже відбував реальне покарання за злочин проти життя і здоров`я, протиправно зайшов на власне подвір`я ОСОБА_7 , перебував у стані тяжкого алкогольного сп`яніння й агресії та вчиняв раніше насильство щодо його сестри ОСОБА_11 , яка також свідчила про це в суді. Вважає, що обвинувачений діяв виключно в цілях захисту себе та родини.

Також на оскаржуваний вирок суду прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, однак до початку судового розгляду у відповідності до ч. 1 ст. 403 КПК України подав заяву про відмову від апеляційної скарги, яка у відповідності до ст. 403 КПК України була прийнята судом.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримали свої апеляційні скарги, просили вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив вирок суду залишити без зміни.

Потерпіла ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання не надходило.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в апеляційних скаргах, апеляційний суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 370, п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке він засуджений, ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Твердження сторони захисту на те, що в матеріалах провадження відсутні об`єктивні докази винуватості ОСОБА_7 у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України, спростовуються поясненнями як самого обвинуваченого, який хоча і заперечував наявність умислу на вбивство потерпілого, проте визнав факт нанесення останньому ножем тілесних ушкоджень, так і поясненнями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції; фактичних даних, що містяться у протоколах огляду місця події та трупу, проведення слідчого експерименту та у висновках судово-медичних експертиз, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, суд, на підтвердження свого висновку, обґрунтовано послався на показання свідка ОСОБА_13 , який вказав, що він працює фельдшером КП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ДОР, 21 червня 2018 року знаходився на чергуванні, коли до медичного закладу надійшов виклик про ножове поранення за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно через 10 хв. вони приїхали на адресу, зайшли в дім, де в кімнаті на дивані знаходився чоловік, який по пояс був роздягнений, в області серця у нього було виявлене проникаюче ножове поранення, ознак життя не мав. Після чого були викликані працівники поліції. В його присутності будь-хто першу медичну допомогу загиблому не надавав. Обвинуваченого на місці він не бачив.

Судом також наведено у вироку показання свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні вказала, що 21 червня 2018 року приблизно о 13.00 год. вона знаходилась дома за адресою: АДРЕСА_1 , де також мешкають ОСОБА_7 , його сестра ОСОБА_11 та її співмешканець ОСОБА_9 . ОСОБА_7 приїхав додому на обід та чистив картоплю, а через деякий час вона почула крик та побачила, що він бореться з ОСОБА_9 , при цьому ОСОБА_7 лежав на землі, а ОСОБА_9 сидів на ньому зверху, а потім ОСОБА_9 встав і пішов в будинок. Коли він повернувся в її бік, вона побачила в області грудей на ньому кров. Вони викликали швидку. Чому і коли виник конфлікт між обвинуваченим та потерпілим їй не відомо.

Крім того, судом досліджено та наведено у вироку показання свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_7 - її цивільний чоловік, а ОСОБА_9 - співмешканець сестри ОСОБА_7 - ОСОБА_11 . Вони всі разом мешкали за адресою: АДРЕСА_1 . 21 червня 2018 року приблизно о 13.00 год. вона з ОСОБА_9 прийшли з роботи, а ОСОБА_7 вже був вдома. ОСОБА_9 купив пляшку горілки, яку разом з нею випив. ОСОБА_7 відмовився вживати горілку, так як йому потрібно було йти на роботу. Вона пішла в будинок переодягатись, а ОСОБА_7 сидів на подвір`ї та чистив картоплю, ОСОБА_9 знаходився поряд з ним. Коли вона через деякий час вийшла на подвір`я, то побачила, що ОСОБА_9 стояв весь в крові, а ОСОБА_7 сидів на табуретці. ОСОБА_9 пішов до будинку, ліг на ліжко і тримався за горло. Причина конфлікту їй не відома, будь-яких криків чи шуму на вулиці вона не чула. При ній конфліктів між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не було. ОСОБА_9 не принижував та не ображав її.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження та технічного запису судового процесу, свідки перед допитом попереджалися судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, приводилися до присяги, обставин, які б ставили під сумнів достовірність показань цих осіб, у провадженні не встановлено.

Із матеріалів провадження суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження та ролі обвинуваченого при скоєнні кримінального правопорушення, у цих показаннях не вбачається.

При цьому, твердження сторони захисту про те, що суд у вироку неправильно виклав пояснення свідків, не відповідають дійсності. У судовому рішенні суд не має дослівно відтворювати усні показання осіб, а має викласти дані, що встановлені при досліджені та оцінці доказів, і які саме обставини, встановлено з цих доказів, і ці вимоги процесуального закону суд виконав у повній мірі.

Крім того, повідомлені свідками обставини узгоджувалися з даними протоколів оглядів місця події та огляду трупу від 21 червня 2018 року зі схемою та фототаблицями до них, згідно яких було оглянуто будинок АДРЕСА_1 , де на ліжку в кімнаті було виявлено труп чоловіка з тілесними пошкодженнями в районі лівого боку грудної клітини, на подвір`ї на кухонному столі був виявлений предмет, схожий на кухонний ніж з дерев`яною рукояткою, яка частково обмотана ізострічкою, довжиною 29 см зі слідами РБК. На подвір`ї біля парапету виявлені на асфальтованій доріжці плями бурого кольору, які розповсюджуються по всій доріжці та при вході у будинок частково на парапеті. Праворуч від будинку розташована літня кухня, біля якої знаходився ОСОБА_7 , одяг якого забруднений в речовину бурого кольору, також плями РБК виявлені на шкіряних покровах його рук.

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обгрунтовано послався у вироку й на протокол проведення слідчого експерименту від 15 серпня 2018 року, згідно якого ОСОБА_7 у присутності понятих, спеціаліста та захисника розповів та показав обставини, за яких 21 червня 2018 року він вчинив кримінальне правопорушення, зокрема, показав механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

Крім того, суд першої інстанції навів у вироку дані, що містяться у висновках судово-медичних експертиз № 888 від 13 серпня 2018 року, № 892 від 15 серпня 2018 року, №857 від 20 серпня 2018 року, №856 від 20 серпня 2018 року та №891 від 15 серпня 2018 року, відповідно яких встановлена групова належність крові ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також встановлено, що на клинку і рукоятці кухонного ножа, вилученому 21 червня 2018 року під час огляду приміщення АДРЕСА_1 та наданому на дослідження, встановлено наявність крові, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_9 , враховуючи групову характеристику його крові. В змиві з поверхні асфальтованої доріжки біля парапету, вилученому на подвір`ї під час огляду приміщення АДРЕСА_1 та наданому на дослідження, встановлена наявність крові людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 , враховуючи групову характеристику його крові. В шести слідах на спортивних штанах (№№1,2,6,8,14,15), які належать обвинуваченому ОСОБА_7 , встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні в більшості слідів крові на спортивних штанах ОСОБА_7 (об`єкти №№1,2,8,14,15) встановлено можливість походження крові від потерпілого ОСОБА_9 та виключено можливість походження крові від обвинуваченого ОСОБА_7 . В сліді на спортивних штанях (об`єкт №6) не виключена можливість походження крові від обвинуваченого ОСОБА_7 з можливістю домішку крові від потерпілого ОСОБА_9 .

Також, судом першої інстанції досліджено та враховано висновки експертів №1324/458-Е від 17 серпня 2018 року та №181 від 09 серпня 2022 року, відповідно до яких у ОСОБА_9 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною на відстані 6,5 см вниз від лівої ключиці та на 4 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла, далі рана переходить в раньовий канал, який йде зверху вниз та дещо справа наліво, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини і м`язів та проникає в ліву плевральну порожнину, з подальшим ушкодженням серцевої сорочки (дефект у верхній частині з крововиливами навколо) та наскрізного ушкодження серця (рана на передній поверхні в проекції вінцевих судин, проникає в правий шлуночок серця та закінчується дефектом на задній поверхні серця в ділянці міжпередсердної перетинки), що призвело до тампонади серця кров`ю (кров та згортки крові в порожнині серцевої сорочки); сліпого непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, яке розпочинається раною, що розташоване на відстані 25,5 см вниз від кута лівої лопатки та на 14,2 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла, далі рана переходить в раньовий канал, який йде ззаду наперед, з ушкодженням по ходу якого: шкіри, підшкірно-жирової клітковини та на глибині 3см сліпо закінчується в м`яких тканинах; наскрізного непроникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні тіла, яке розпочинається раною на грудній клітині ліворуч на відстані 9 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла та на 11 см вниз від кута лівої лопатки, далі рана переходить в раньовий канал, який йде зверху вниз та сполучується єдиним раньовим каналом з раною в лівій поперековій ділянці, яка розташована на 14 см вниз від кута лівої лопатки та на 14 см ліворуч від умовної серединної лінії тіла, нижній край якої переходить в садно; різаної рани нижньої третини лівого стегна, яка розташована на відстані 52 см вгору від підошовної поверхні стоп з ушкодженням шкіри та підшкірно- жирової клітковини; 11-ти саден по задній поверхні грудної клітини праворуч в середній третині; 2-х саден правого плечового суглобу; 8-ми саден по передній поверхні правого колінного суглобу; садна по передній поверхні правої гомілки в середній третині. Встановлене у ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням внутрішніх органів (серця), спричинено від дії гострого предмету, що мав колючо-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (по типу клинка ножа), шириною близько 22 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1 мм, що діяв у напрямку спереду назад, зверху вниз та дещо справа наліво. Ушкодження у вигляді непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та тулуба, різаної рани лівого стегна, спричинені від не менш як 3-х механічних дій гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими та ріжучими властивостями, що діяв (діяли) у напрямку ззаду наперед, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями, в механізмі утворення яких головну роль відіграє ковзання (тертя), тобто рух предмету по поверхні тіла або частини тіла по поверхні предмета при невеликому тисненні. Всі встановлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження спричинені у відносно короткий термін часу до настання смерті, одне за одним та всі мають ознаки прижиттєвості. Встановлене у ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч, з ушкодженням серцевої сорочки та серця, що призвело до тампонади серця кров`ю, знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті і за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді непроникаючих колото-різаних поранень та різаної рани лівого стегна (як кожне окремо) за своїм характером стосовно живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день). Ушкодження у вигляді саден на тулубі та кінцівках (як кожне окремо) стосовно живих осіб за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Смерть ОСОБА_9 настала від тампонади серця кров`ю внаслідок наскрізного ушкодження серця та серцевої сорочки, що виникло в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч. Враховуючи ступень вираженості трупних явищ на момент первинного огляду трупа 21.06.2018: «Шкірні покрови прохолодні на відкритих ділянках тіла, теплі на ділянках, які розташовані на ліжку. Трупне заклякання не розвилось у всіх звичайно досліджуємих групах м`язів. Трупні плями синюшно-фіолетові, розташовані по задньо-бічним поверхням тулубу та кінцівок. При неодноразовому, дозованому натисканні на них пружинним динамометром із зусиллям 2кгх1 см.кв, по 3сек змінюють та відновлюють своє забарвлення через 15-20сек (19.15 годин)», з урахуванням трупних явищ на момент дослідження трупа в морзі 22 червня 2018 року: «Шкірні покрови бліді, холодні на дотик. Трупне заклякання добре виражене в усіх досліджуваних групах м`язів. Трупні плями синюшно-фіолетового кольору, розташовані по задньо-бічних поверхнях тулуба і кінцівок, при натисканні на них бліднуть та відновлюють своє забарвлення через 14-16 хвилин (12год.40хв.). Ознаки гниття не виражені», комісія експертів приходить до підсумків, що з моменту настання смерті до моменту первинного огляду трупа пройшов термін часу не більш 2-3 годин. Всі встановлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження спричинені у відносно короткий термін часу до настання смерті, одне за одним та всі мають ознаки при життєвості. Від моменту спричинення проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням серця, до розвитку ускладнення у вигляді тампонади серця кров`ю, що призвело до настання смерті ОСОБА_9 пройшов незначний проміжок часу, який обчислюється декількома хвилинами - десятками секунд. Після отримання всіх тілесних ушкоджень встановлених у ОСОБА_9 до розвитку загрозливих для життя явищ, що призвели до настання смерті, ОСОБА_9 міг виконувати активні дії. Встановлене у ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням внутрішніх органів (серця), спричинено від дії гострого предмету, що мав колючо-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (по типу клинка ножа), шириною близько 22 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1 мм, що діяв у напрямку спереду назад, зверху вниз та дещо справа наліво. Ушкодження у вигляді непроникаючих колото-різаних поранень грудної клітини та тулуба, різаної рани лівого стегна, спричинені від не менш як 3-х механічних дій гострого предмету (предметів), який (які) володів (володіли) колючо-ріжучими та ріжучими властивостями, що діяв (діяли) у напрямку ззаду наперед, яким могло бути і лезо ножа або інші предмети з аналогічними травмуючими властивостями. Всі встановлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження були спричинені з силою, достатньою для їх утворення. Враховуючи розташування встановлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень по різним анатомічним лініям та поверхням, можливо вказати, що взаємне розташування ОСОБА_9 і особи, яка спричиняла тілесні ушкодження, могло бути різноманітним та неодноразово змінюватись. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 3,81 %о, що по відношенню до живих осіб може відповідати тяжкій алкогольній інтоксикації.

Суд першої інстанції обгрунтовано як на доказ винуватості ОСОБА_7 послався на висновок експерта № 1324/496-Е від 20 серпня 2018 року, відповідно якого, враховуючи характер, механізм утворення та локалізацію тілесних ушкоджень, а також дані протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапис проведення слідчого експерименту, можна припустити, що тілесні ушкодження могли бути спричинені за обставин, які вказані під час проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_7 .

Надаючи оцінку цим доказам у сукупності апеляційний суд вважає їх належними та допустимими для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Встановивши фактичні обставини кримінального провадження, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, суд першої інстанції надав їм оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. При цьому дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК України.

Висновки суду про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , заподіюючи тілесні ушкодження потерпілому, діяв з умислом на вбивство, є обгрунтованими, оскільки, як достовірно встановлено судом, наносячи ОСОБА_9 значну кількість тілесних ушкоджень та один ножовий удар в ділянку розташування життєво важливих органів, а саме грудну клітину в область серця, усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачав настання смерті потерпілого, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи №243 від 10 серпня 2018 року, і саме ці дії вказують на наявність у обвинуваченого умислу на позбавлення життя потерпілого, про відсутність якого зазначають в апеляційних скаргах обвинувачений та захисник.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду, висловлену у постанові суду від 09 вересня 2021 року у справі №361/2548/18, відповідно до якої питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинення діянь.

Крім того, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину, зокрема, не вжиття заходів щодо надання медичної допомоги потерпілому, повністю спростовує доводи сторони захисту про небажання настання смерті потерпілому.

Викладене спростовує доводи сторони захисту в апеляційних скаргах про те, що обвинувачений не мав умислу на вбивство потерпілого та завдав потерпілому тілесні ушкодження, захищаючись від його протиправних дій.

Апеляційний суд вважає, що при оцінці показань обвинуваченого суд першої інстанції обгрунтовано піддав сумнівам вищенаведені доводи сторони захисту, оскільки дані доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду суду першої інстанції та спростовуються дослідженими судом доказами, характером дій обвинуваченого, спрямованих на позбавлення життя потерпілого, способом і механізмом спричинення тілесних ушкоджень та їх локалізацією.

З матеріалів провадження слідує, що твердження обвинуваченого, зазначені в апеляційній скарзі, про відсутність умислу на вбивство потерпілого, є аналогічними тим, що вона вже висловлювали у суді першої інстанції. Із вироку по провадженню видно, що зазначені твердження визнані такими, що не грунтуються на матеріалах провадження. Свої висновки, із якими погоджується апеляційний суд, із цього питання суд належним чином мотивував. Вони підтверджені доказами, які суд ретельно перевірив і належно оцінив. У апеляційній скарзі обвинуваченого та захисника не наведено та під час апеляційного перегляду стороною захисту на вказано інші, не досліджені судами докази, якими б спростовувались висновки суду за обговорюваними твердженнями.

Так, за змістом ст. 36 України необхідна оборона - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, суспільства або держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом. Такими відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України є будь-які дії особи, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, та у зв`язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів.

В основі розмежування умисного вбивства (ч. 1 ст. 115 КК України) та умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК України) перебуває мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру та мають розцінюватися на загальних підставах.

Під час судового розгляду судом першої інстанції було встановлено, що мотивом для позбавлення життя ОСОБА_9 слугувала суперечка між ним та обвинуваченим ОСОБА_7 на ґрунті особистих неприязних стосунків, які раптово виникли під час цієї суперечки, що не заперечував у судовому засіданні і сам обвинувачений. При цьому, згідно з показаннями свідків, між ними і раніше виникали конфлікти.

Твердження обвинуваченого про те, що його дії були направлені на захист честі та гідності його дружини та дружини брата, не знайшли свого підтвердження в матеріалах провадження та під час апеляційного перегляду. При цьому, свідок ОСОБА_10 , яка є цивільною дружиною обвинуваченого і яку з його слів він захищав, у суді першої інстанції зазначала, що причина конфлікту їй не відома, будь-яких криків чи шуму на вулиці вона не чула, ОСОБА_9 не принижував та не ображав її.

Крім того, про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 прямого умислу на вбивство ОСОБА_9 також свідчить знаряддя скоєння злочину ніж, а саме предмет, який об`єктивно може спричинити смерть, механізм та спосіб завдання потерпілому тілесних ушкоджень, а саме в область грудної клітини, де розташовані життєво-важливі органи, в тому числі, в ліву частину, де розташоване серце, із значним прикладанням сили, про що свідчить проникнення в ліву плевральну порожнину, з подальшим ушкодженням серцевої сорочки та наскрізного ушкодження серця.

При цьому судом встановлено, що в момент нанесення ОСОБА_7 ножових поранень потерпілому ОСОБА_9 , небезпечного посягання на життя обвинуваченого ОСОБА_7 з боку ОСОБА_9 не було, в його руках були відсутні будь-які предмети, що могли завдати шкоду обвинуваченому.

Тілесні ушкодження, які виявлені у обвинуваченого ОСОБА_7 , у вигляді саден на правому боці, забію лівої ноги та подряпини на лівому вусі, свідчать про наявність конфлікту між обвинуваченим та потерплим, під час якого ОСОБА_7 їх отримав, та казані тілесні ушкодження не мали загрози для життя обвинуваченого і не можуть свідчити, що ОСОБА_7 знаходився в стані самооборони, оскільки їх кількість та характер непорівнянні з отриманими потерпілим ОСОБА_9 тілесними ушкодженнями, з їх тяжкістю та кількістю.

Враховуючи викладене на переконання апеляційного суду в діях обвинуваченого ОСОБА_7 відсутні дії, які були б спрямовані на відвернення акту суспільно-небезпечного посягання або акту захисту життя, як про це зазначає в апеляційних скаргах сторона захисту, а були направлені на спричинення смерті потерпілому ОСОБА_9 .

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини («Яллох проти Німеччини» від 11 липня 2006 року, «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Веренцов проти України» від 11 липня 2013 року), та підстав для задоволення апеляційних скарг за обставин, викладених у них, не має.

З урахуванням викладеного, виходячи з фактичних обставин провадження, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, врахувавши наведені правові позиції, правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК України, з чим погоджується і апеляційний суд.

Суд у вироку навів докази по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства, та дав аналіз цим доказам після їх дослідження, тому немає підстав вважати, що по справі допущена суттєва неповнота кримінального і судового провадження, яка викликає необхідність скасування вироку.

При цьому всупереч доводам в апеляційних скаргах суд першої інстанції надав оцінку як показанням обвинуваченого, так і іншим наявним у матеріалах провадження доказам з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку.

Не заслуговують на увагу і твердження сторони захисту про те, що за клопотанням сторони захисту не було витребовано медичні документи на обвинуваченого та не було проведено експертизу стану здоров`я обвинуваченого, оскільки в матеріалах провадження наявна довідка начальника ІТТ №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 04 листопада 2020 року №38/1965 та довідка начальника філії ДУ Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській та Донецькій областях від 31 травня 2021 року №2298/Д-21, згідно з якими при поміщенні до ІТТ №1 ГУНП в Дніпропетровській області у ОСОБА_7 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден на правому боці, забійної лівої ноги та подряпини на лівому вусі, які відповідно до пояснень останнього були отримані від співмешканця сестри 20 червня 2018 року, при цьому до державної установи Дніпровська УВП (№4) обвинувачений надійшов без тілесних ушкоджень, звернень до медичних працівників з приводу наявності тілесних ушкоджень не було. З аналізу вказаних документів слідує, що у суду були відсутні підстави для проведення експертизи стану здоров`я обвинуваченого.

Безпідставними є і доводи захисника про те, що висновок комісійної судово-медичної експертизи №181 від 09 серпня 2022 року щодо тілесних ушкоджень потерпілого є недопустимим доказом, оскільки вказана експертиза була призначена для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, та для встановлення яких необхідні спеціальні знання, у порядку, передбаченому КПК Україні, на підставі мотивованої ухвали суду, постановленої у судовому засіданні за участю учасників судового провадження, у тому числі захисника, проведена уповноваженими судовими експертами в межах їх компетенції, а її висновки є достатньо обґрунтованими, логічними та об`єктивними, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи не встановлено.

Посилання обвинуваченого та захисника на те, що судом не було враховано те, що потерпілий протиправно зайшов на власне подвір`я ОСОБА_7 , є безпідставними, оскільки відповідно до наданих у суді першої інстанції пояснень свідка ОСОБА_10 , яка є співмешканкою обвинуваченого, вони, обвинувачений ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_10 , сестра обвинуваченого ОСОБА_11 і потерпілий ОСОБА_9 , жили разом, при цьому в той день вона разом з потерпілим випили пляшку горілки та разом прийшли до дому, потерпілий її не ображав та не принижував.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при порушенні вказаного кримінального провадження, його розслідуванні та під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

За таких обставин не має підстав вважати, що у справі допущена однобічність та неповнота судового розгляду, які викликають необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого, на чому наполягає в своїй апеляційній скарзі останній.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження і дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4