КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження №0002949 стосовно -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 04.02.2020 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді 2 років 9 місяців позбавлення волі, звільненого 24.06.2022 року по відбуттю строку покарання, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п'ять) років.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суд визнав доведеним, що 01.11.2022 року приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_7 , знаходячись на ринку «Юність» по вул. Миропільській, 2 в м. Києві, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і ці дії є таємними для оточуючих, підійшов впритул до потерпілого ОСОБА_8 та таємно для останнього, викрав з кишені сумки, яку потерпілий мав при собі, мобільний телефон марки «Samsung», SM-M105G Galaxy M10, imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , в чохлі-книжка чорного кольору, вартістю 1767 грн. 83 коп., з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» за № НОМЕР_3 , без залишку коштів на рахунку, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1765 грн. 83 коп.

Крім того, 09.11.2022 року ОСОБА_7 приблизно о 17 год. 30 хв., знаходячись на ринку «Юність» по вул. Миропільській, 2 в м. Києві, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переслідуючи мету незаконно збагатитись за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і ці дії є таємними для оточуючих, підійшов впритул до потерпілого ОСОБА_9 та непомітно для нього, таємно викрав з лівої внутрішньої кишені куртки, в яку потерпілий був одягнутий, мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C», imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , з синьою кришкою,вартістю 2179 грн. 60 коп., з сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна», без залишку коштів на рахунку, яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2179 грн. 60 коп.

Вину обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану суд визнав доведеною та кваліфікував дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02.05.2023 року в частині призначеного покарання у зв"язку з його невідповідністю тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст. 185 КК України з іспитовим строком.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ст. 65 КК України та положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», оскільки при обранні ОСОБА_7 міри покарання суд не дав належної оцінки ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, меті, обставинам їх вчинення, особі обвинуваченого, який повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, сприяв органу досудового розслідування у розкритті вчинених ним злочинів.

Також зазначає, що при призначенні обвинуваченому покарання судом враховано обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття, відсутність спричинення матеріальних збитків, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, однак з незрозумілих причин вказані обставини не вплинули на те, щоб застосувати положення ст. 75 КК України та призначити ОСОБА_7 покарання з іспитовим строком.

На думку апелянта, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, враховуючи обставини справи, а саме крадіжку двох мобільних телефонів, які в подальшому були повернуті потерпілим, не відповідає як загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, так і конкретним обставинам справи, характеру кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів викладених в апеляційній скарзі захисника; думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, посилаючись на законність та обгрунтованість судового рішення, у тому числі щодо призначеного обвинуваченому покарання; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, дослідивши зібрані у справі докази та за встановлених фактичних обставин, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного станута кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом відповідно до положень ст. 94 КПК України і в апеляційній скарзі захисника не оспорюються.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Переглядаючи в порядку ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах поданої захисником обвинуваченого апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вказані вимоги кримінального закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі, а висновки суду належним чином мотивовані.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності, та маючи незняті та непогашені судимості знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності, суспільно-корисною працею не займався, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, його щире каяття, що суд обгрунтовано визнав обставиною, яка пом"якшує покарання та за відсутності обставин, що обтяжують покарання призначив ОСОБА_7 покарання у виді возбавлення волі строком на 5 років.

Отже, зважаючи на конкретні обставини справи, враховуючи вищезазначені факти і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства на строк, який суд призначив у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Свої висновкив частині призначеного ОСОБА_7 виду та строку покарання, суд першої інстанції належним чином обґрунтував, і з цими висновками колегія суддів повністю погоджується та, зважаючи на конкретні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, враховуючи наведені у вироку факти і дані про особу обвинуваченого, не вбачаєпідстав вважати призначене покарання несправедливим через його суворість та пом`якшення цього покарання шляхом застосування положень ст. 75 КК України, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника.

За викладеним, колегія суддів вважає вирок суду законним та обгрунтованим, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02 травня 2023 року у кримінальному провадженні №0002949 стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3