Справа №519/1614/23
У Х В А Л А

01.10.2023 року м. Южне

Слідчий суддя Южного міського суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Южне, клопотання слідчого СВ ВП№4 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_8 2013 року народження, який проходить військову службу в лавах ЗСУ на посаді старшого телефоніста ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

У С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, погодженим з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 .

Вислухавши прокурора, слідчого, які підтримали вищевказане клопотання, захисника, підозрюваного, які просили у задоволенні клопотання відмовити, слідчий суддя дійшов наступного.

Судом встановлено, що в провадженні СВ ВП №4 Одеського РУП №2 ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000495 від 29.09.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно матеріалів клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 22 лютого 2023 року № 51 солдата ОСОБА_6 , зараховано до списків особового складу та поставлено на всі види забезпечення, і призначено на посаду старшого телефоніста.

Відповідно до ст.3, 21, 68 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно із ст.11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бездоганно і неухильно додержуватись порядку правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, поважати честь і гідність кожної людини.

Відповідно до п. 11 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, порядок придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, бойових припасів до неї, інших предметів і матеріалів, на які поширюється дозвільна система, у Збройних Силах, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, Держспецзв`язку, а також у митній службі визначається законами, актами Кабінету Міністрів України та іншими нормативно-правовими актами, у тому числі Міноборони, МВС, інших центральних органів виконавчої влади, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Адміністрації Держспецзв`язку, і Держмитслужби.

Необхідність отримання дозволів, порядок зберігання, носіння, обліку та використання зброї та боєприпасів передбачено п.2, 7, 8, 9, 10, 11, 12 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ) не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України; право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

ОСОБА_6 , перебуваючи на військовій службі в рядах Збройних сил України, мав досвід поводження з вогнепальною зброєю та вибуховими пристроями, був достовірно обізнаний з вище наведеними вимогами законодавства проте вчинив умисний злочин проти громадської безпеки, за наступних обставин.

Незважаючи на обізнаність з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, у ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, виник злочинний намір на носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений час, однак не пізніше 29 вересня 2023 року придбав, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне володіння бойовими припасами, незаконно переніс та зберігав при собі без передбаченого законом дозволу, за адресою: АДРЕСА_2 , придатні для використання за призначенням 15 (п`ятнадцять) бойових набоїв 5,45х39мм та 1 (один) корпус ручної гранати «Ф1» з маркуванням на корпусі (П-107-125-75 Т) та 1 (один) запал УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі (217-76-УЗРГМ-УЗЧП), які при конструктивному поєднанні утворюють ручну гранату Ф1, яка належить до бойових припасів, а також, за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , придатні для використання за призначенням 15 (п`ятнадцять) бойових набоїв 5,45х39мм та 1 (один) корпус ручної гранати «Ф1» з маркуванням на корпусі (П-107-5-78 Т) та 1 (один) запал УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі (156-77-УЗРГМ-583), які при конструктивному поєднанні утворюють ручну гранату Ф1, яка належить до бойових припасів.

29 вересня 2023 року в період часу з 12 год. 49 хв. до 13 год. 09 хв., співробітниками поліції проведено огляд місця події на ділянці місцевості поблизу будинку АДРЕСА_2 , в ході якого у ОСОБА_6 , виявлено та вилучено 15 (п`ятнадцять) бойових набоїв 5,45х39мм та 1 (один) корпус ручної гранати «Ф1» з маркуванням на корпусі (П-107-125-75 Т) та 1 (один) запал УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі (217-76-УЗРГМ-УЗЧП). Корпус гранати Ф1 та запал УЗРГМ-УЗЧП виготовлені промисловим способом, та при конструктивному поєднанні придатні до вибуху.

В подальшому, 29 вересня 2023 року в період часу з 16 год. 18 хв. до 17 год. 01 хв., співробітниками поліції проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено 15 (п`ятнадцять) бойових набоїв 5,45х39мм та 1 (один) корпус ручної гранати «Ф1» з маркуванням на корпусі (П-107-5-78 Т) та 1 (один) запал УЗРГМ з маркуванням на спусковому важелі (156-77-УЗРГМ-583). Корпус гранати Ф1 та запал УЗРГМ виготовлені промисловим способом, та при конструктивному поєднанні придатні до вибуху.

ОСОБА_6 згідно протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення був затриманий 29.09.2023 о 17.03 год., органом досудового розслідування 29.09.2023 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та йому 30.09.2023 надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується застосування запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя враховує вимоги п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У судовому засіданні встановлено, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України обґрунтовується протоколом огляду місця події від 29.09.2023; протоколом обшуку від 29.09.2023; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення; протоколом допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

На даній стадії процесу слідчий суддя позбавлений можливості аналізувати матеріали кримінального провадження та добуті органом досудового розслідування докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України є обґрунтованою.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1, 2, 4 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя, проаналізувавши зазначені докази, надані до клопотання слідчого, вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження докази є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Як вбачається з клопотання, відповідно до вимог ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які обґрунтовують наявність підстав для застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 .

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Слідчим суддею враховані дані про особу підозрюваного, спосіб життя, наявність стійких соціальних зв`язків, утриманців, вік, наявність постійного місця роботи та реєстрації на території України.

Враховуючи наведені обставини, а також відсутність судимостей, суд вважає, що зазначені обставини зменшують ступінь існування встановленого ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, відповідно до приписів ч.3 ст.176, ст.194 КПК України, з урахуванням того, що під час розгляду клопотання доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, однак не доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а також неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з урахуванням зазначених даних щодо особи підозрюваного, суд вважає можливим застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання, який забезпечить запобігання встановленого ризику та належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Враховуючи наведене та керуючись ст.176-178, 181, 186, 193-194, 196, 205, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП№4 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити ОСОБА_6 цілодобово залишати без дозволу слідчого, прокурора або суду місце постійного проживання, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

прибувати до слідчого ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області за кожною вимогою;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та /або роботи.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 передати до виконання ВП№4 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити строк дії ухвали терміном до закінчення строку досудового розслідування, тобто до 29.11.2023.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити в межах строку досудового слідства до 29.11.2023.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Южного міського суду

Одеської області ОСОБА_1