КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря - ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду кримінальне провадження №0000130 стосовно -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 307 КК України, за апеляційними скаргами прокурора у провадженні -прокурора Печерської окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком обвинуваченого ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 307 КК України, та призначено покарання: за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки; за ч.1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Також цим вироком вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та судових витрат.

Згідно вироку суду суд визнав доведеним, що за невстановлених обставин у невстановленому місці ОСОБА_8 у невстановленої особи придбав наркотичний засіб - екстракт канабісу та кокаїн, які переніс до свого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 та розпочав їх незаконно зберігати як без мети збуту, так і з метою подальшого збуту.

12.06.2020 року о 20 год. 31 хв. за вказаною адресою в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки ОСОБА_10 (анкетні дані якого змінені у зв`язку із застосуванням заходів безпеки) з метою придбання наркотичного засобу - кокаїн, зустрівся з ОСОБА_8 та передав останньому грошові кошти в сумі 400 доларів США, які йому були надані працівниками правоохоронних органів для проведення оперативної закупки. Після отримання вказаних грошей ОСОБА_8 передав ОСОБА_10 два пакети в яких містилась речовина білого кольору у вигляді суміші порошку та грудок різного розміру, які в подальшому було вилучено.

Згідно висновку експерта № 43/8 від 30.07.2020 року надані на дослідження речовини білого кольору у вигляді сумішей порошку та грудок різного розміру у своєму складі містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн, загальна маса якого становить 0,5603 г. Згідно Постанови КМУ від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», кокаїн віднесено до наркотичних засобів, обіг яких обмежено. Згідно наказу №188 від 01.08.2000 року МОЗ України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливої великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» встановлено, що до 0,02 г кокаїну є невеликим розміром, від 1,0 до 15,0 г є великим розміром, 15,0 і більше, є особливо великим розміром.

Таким чином, суд визнав, що своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, а саме незаконно придбав, зберігав з метою збуту, а також незаконно збув наркотичний засіб та кваліфікував дії останнього за ч.1 ст. 307 КК України.

Крім того, 13.10.2020 року в період часу з 07 год. 30 хв. по 09 год. 03 хв. за адресою: АДРЕСА_2 проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено три паперові згорнуті грошові купюри з нашаруваннями порошкоподібної речовини, два пристрої з прозорими стінками з в`язкою рідиною жовто-коричневого кольору та пристрій з прозорими стінками із залишками густої рідини жовто-коричневого кольору, прозорий полімерний пакетик з пазовим замком з порошкоподібною речовиною білого кольору, два полімерні пакети з нашаруваннями порошкоподібної речовини, електронні ваги три шт.

Згідно висновку експерта № 206/5 від 12.01.2021 у наданих на дослідження речовини білого кольору та нашаруваннях, у своєму складі містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - кокаїн. Загальна маса кокаїну становить 0,342 г. Надані на дослідження рідини, які містилися в пристроях для куріння являють собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - екстракт канабісу. Загальна маса екстракту канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 0,977 г. Згідно Постанови КМУ від 06.05.2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» екстракт канабісу віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Згідно наказу №188 від 01.08.2000 року МОЗ України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливої великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» встановлено, що до 0,3 г екстракту канабісу є невеликим розміром; від 5,0 до 100,0 г є великим розміром; від 100,0 і більше є особливо великим розміром.

Таким чином, суд визнав, що своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, а саме незаконно придбав і зберігав наркотичний засіб без мети збуту та кваліфікував його дії за ч.1 ст. 309 КК України.

На даний вирок прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Печерської окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок Бориспільского міськрайонного суду Київської області від 09.12.2022 року в частині призначеного покарання та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років; за ч.1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі строком на 5 років. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, а в іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на недотримання судом першої інстанції вимог ч.1 ст. 65 КК України та положень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та вважає, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд не врахував в достатній мірі ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, а тому призначене йому покарання є недостатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому зазначає, що при ухваленні оскаржуваного вироку суд не звернув уваги на відсутність пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що в ході судових засідань ОСОБА_8 неодноразово намагався ввести суд в оману під час своїх допитів шляхом зміни версій обставин, які встановлювались судом під час судового розгляду, тим самим намагався уникнути кримінальної відповідальності. Також вказує на ту обставину, що суд не взяв до уваги дані про особу ОСОБА_8 , стосовно якого Київською міською прокуратурою направлено обвинувальний акт до Печерського районного суду м. Києва за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.2 ст. 307 КК України.

Захисник ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку Бориспільского міськрайонного суду Київської області від 09.12.2022 року та закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України, вважає його незаконним та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що пунктом 10 частини першої статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Вказана норма є імперативною, і прямо вказує на обов`язок закрити кримінальне провадження в разі існування такої обставини, як закінчення строку досудового розслідування.

При цьому захисник вказує, що 13.10.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України. В подальшому, 12.01.2021 року ОСОБА_8 було вручене повідомлення про нову підозру за ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України, після чого 28.01.2021 року сторона обвинувачення усно повідомила стороні захисту про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування і в цей же день було надано доступ до матеріалів кримінального провадження для ознайомлення з ними згідно ст. 290 КПК України, хоча строк досудового розслідування на той момент вже закінчився. 28 січня 2021 року ОСОБА_8 та його захиснику був вручений обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні і 01.02.2021 року обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні надійшов до Бориспільського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до постанови керівника прокуратури від 13.12.2020 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжувався до трьох місяців, тобто до 13 січня 2021 року. При цьому, до 28.01.2021 року ОСОБА_8 та його захиснику слідчі та/або прокурори у кримінальному провадженні не повідомляли про те, що досудове розслідування закінчене і сторона захисту може ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження. Крім того зазначає, що ОСОБА_8 за своїм місцем проживання або місцем реєстрації не отримував від слідчого чи прокурора будь-яких повідомлень про завершення розслідування у кримінальному провадження та про необхідність прибуття для здійснення ознайомлення із матеріалами провадження.

Також наголошує, що в матеріалах справи міститься повідомлення про нову підозру від 12.01.2021 року за ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України, проте слідчий не вручав ОСОБА_8 даний документ саме 12.01.2021 року, адже останній в цей час перебував за межами України та фізично не міг його отримати, а тому обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст. 309 КК України є незаконним, оскільки він не набув у встановленому кримінальним процесуальним законом статусу підозрюваного, а відповідно й обвинуваченого за ч.1 ст. 309 КК України.

Апелянт вважає, що хоча в матеріалах кримінального провадження і міститься повідомлення про завершення досудового розслідування від 12.01.2021 року №кп130, проте таке повідомлення не було вручене підозрюваному ОСОБА_8 та його захиснику, або будь-яким іншим чином доведено до відома сторони захисту в термін до закінчення строку досудового розслідування, тобто до 00 год. 00 хв. 14.01.2021 року, що досудове розслідування завершене і стороні захисту надається доступ до матеріалів кримінального провадження для ознайомлення в порядку, визначеному ст. 290 КПК України, а тому наявність в матеріалах кримінального провадження цього повідомлення є лише формальним документом, про який не було відомо стороні захисту та який був створений стороною обвинувачення з метою вигідного збереження строків досудового розслідування.

Вважає, що долучений прокурором фіскальний чек датований 12.01.2021 19:48:00, який нібито підтверджує направлення ОСОБА_8 повідомлення про завершення досудового розслідування, не був долучений (підшитий або підклеєний) до самого повідомлення, натомість був долучений прокурором більше ніж через 22 місяці після моменту відправки. При цьому вказаний фіскальний чек не підтверджує факт надсилання саме зазначених прокурором документів, оскільки фактично підтверджує лише факт оплати відправки певного листа на ім`я особи, зазначеної в чеку і до нього не долучено опис вкладення у лист із відтиском відділення поштового зв`язку та підписом працівника ВПЗ, а отже вказаний фіскальний чек не може бути доказом вручення ОСОБА_8 повідомлення про завершення досудового розслідування, враховуючи той факт, що останній в цей час перебував за межами України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисників на підтримку доводів поданої захисником ОСОБА_6 апеляційної скарги та їх заперечення проти апеляційної скарги прокурора; пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у провадженні та заперечував проти апеляційної скарги сторони захисту; провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження №0000130 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими відповідно до ст. 94 КПК України, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і не упередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Переглядаючи в порядку ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції в межах поданих прокурором та захисником апеляційних скарг на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09.12.2022 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що вказані вимоги кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження та при ухваленні вироку судом були дотримані.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, провівши в межах висунутого обвинувачення судовий розгляд даного кримінального провадження, допитавши обвинуваченого ОСОБА_8 , який свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, вказуючи, що з ОСОБА_10 він не знайомий, кокаїн йому не продавав і гроші від цієї особи не отримував, а виявлені в його будинку у ході обшуку наркотичні засоби могли бути підкинуті працівниками правоохоронних органів або залишені кимось з його гостей; дослідивши зібрані в установленому законом порядку докази та за встановлених фактичних обставин, дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичного засобу, з наведенням в обвинувальному вироку доказів на підтвердження свого висновку, який грунтується: на показаннях свідка ОСОБА_10 (анкетні дані якого змінені у зв"язку із застосуванням до останнього заходів безпеки), який підтвердив, що у 2020 році познайомився з обвинуваченим ОСОБА_8 , якому він зателефонував 12.06.2020 року та повідомив про бажання придбати наркотичний засіб, на що останній запропонував зустрітись у нього вдома, а тому ввечері цього ж дня він на власному автомобілі прибув до місця проживання ОСОБА_8 за адресою: Бориспільський район, Гнідинська сільська рада, урочище "Млинове", передав останньому грошові кошти в сумі 400 доларів США, які йому передали працівники правоохоронних органів для проведення оперативної закупки, після чого ОСОБА_8 , отримавши від нього гроші, поклав два пакетики з порошком білого кольору у водійські дверцята його автомобіля; на показаннях свідка ОСОБА_12 , який підтвердив, що як понятий приймав участь під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 і останній ніякого здивування від знайденого пакетику не висловлював, вів себе спокійно і заяв, що цей пакетик йому підкинули не робив; на показаннях свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; даних протоколу особистого огляду, огляду речей особи та вручення цій особі грошових коштів перед проведенням оперативної закупівлі від 12.06.2020 року; даних протоколу огляду місця події від 12.06.2020 року; даних протоколу за результатами контролю за вчиненням злочину від 12.06.2020 року; даних протоколу про результати аудіо, відеоконтролю за особою від 26.06.2020 року та долученими до справи аудіо та відеозаписами, згідно яких під час оперативної закупки ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_10 400 доларів США та поклав два пакетики з порошком білого кольору у водійські дверцята автомобіля на якому приїхав ОСОБА_10 ; даних висновку експерта українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ № 43/8 від 30.07.2020 року, згідно якого надані на дослідження речовини білого кольору у вигляді сумішей порошку та грудок різного розміру, які у своєму складі містять кокаїн, загальною масою кокаїну - 0,5603 г., що є наркотичним засобом, обіг якого обмежено; на даних протоколу обшуку від 13.10.2020 року з відеозаписом вказаної слідчої дії; даних протоколу огляду отримання зразків для експертизи від 13.10.2020 року, даних висновку експерта № 206/5 від 12.01.2021 року, а також грунтується на інших наведених у вироку процесуальних документах, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій.

Наведені у вироку висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309 КК України та ч.1 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, а також у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту і незаконному збуті наркотичного засобу є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджені дослідженими в судовому засіданні та оціненими відповідно до положень ст. 94 КПК України доказами.

При цьому судом першої інстанції були повно та всебічно перевірені доводи сторони захисту, які є аналогічними з доводами викладеними захисником ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі щодо невинуватості його підзахисного ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 307 КК України, який вказує на відсутність даних про те, що знайдена у кросівку наркотична речовина належить ОСОБА_8 , відсутність доказів того, що цю речовину останній тримав у руках, а також щодо недопустимості окремих доказів, зокрема документів про проведення НСРД, які, на переконання захисника, були отримані з грубим порушенням вимог законодавства щодо режиму секретності та порядку, встановленого законом, так як стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження не долучено відомостей про походження грошових коштів, а саме 400 доларів США, які були використані під час оперативної закупки, протоколу обшуку від 13.10.2020 року, в якому не вказано усіх даних про співробітника оперативного підрозділу, який був присутній під час проведення обшуку, оскільки присутній під час проведення обшуку співробітник СБУ та особа, яка прибула до суду для допиту - це є різні люди.

Проте, ці доводи сторони захисту були обгрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки вони суперечать встановленим в ході судового розгляду фактичним обставинам кримінальних правопорушень та спростовуються сукупністю досліджених доказів у справі, які змістовно наведені у вироку, з чим також погоджується колегія суддів та вважає безпідставними наведені в апеляційній скарзі доводи щодо недопустимості доказів, які були покладені в основу обвинувального вироку на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 307 КК України.

Отже, оцінюючи зібрані у справі докази на предмет доведеності зазначених сторонами кримінального провадження обставин, суд першої інстанції обгрунтовано розцінив позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , як спосіб його захисту від пред"явленого обвинувачення. Крім того, суд визнав необгрунтованою заяву ОСОБА_8 щодо незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України через не повідомлення його про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, що на переконання сторони захисту свідчить про те, що останній не набув статусу підозрюваного, і відповідно статусу обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України. При цьому суд зазначив, що вказані твердження спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження документами, зокрема постановою прокурора від 12.01.2021 року, якою в одне провадження були об"єднані кримінальне провадження № 0000130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та кримінальне провадження № 0000046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і цього ж дня здійснено повідомлення ОСОБА_8 про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 307 КК України і під час відкриття та надання доступу до матеріалів досудового розслідування жодних зауважень або заперечень від підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника, в тому числі щодо неналежного повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 309 КК України не надходило, що підтверджується відповідним протоколом, у якому також є посилання на підозру за ч. 1 ст. 307 КК України та за ч. 1 ст. 309 КК України.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо наявності підстав для скасування обвинувального вироку стосовно ОСОБА_8 та закриття кримінального провадження згідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв"язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України після повідомлення особі про підозру, з огляду на таке.

Процесуальними підставами для закриття кримінального провадження визначеними у ст. 284 КПК України є, зокрема закінчення строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи (п.10 ч.1 ст. 284 КПК України).

Пунктом п`ятим частини першої ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 283 КПК України встановлено форми закінчення досудового розслідування, однією з яких є звернення до суду з обвинувальним актом.

За приписами ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. При цьому строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбаченому КПК України.

Як убачається з матеріалів даного кримінального провадження, 13.10.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Постановою в.о. керівника Київської місцевої прокуратури № 6 від 13.12.2020 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 13.01.2021 року.

12.01.2021 року постановою прокурора матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000130 від 17.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України та № 0000046 від 12.01.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України були об`єднані в одне провадження, і цього ж дня ОСОБА_8 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 307 КК України.

12.01.2021 року поштовим зв"язком, що підтверджується фіскальним чеком датованим 12.01.2021, а також на мобільні телефони підозрюваного та його захисника направлено повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів досудового розслідування (т.2 а.с. 171-177), чим спростовується твердження захисника, що ОСОБА_8 за своїм місцем проживання або місцем реєстрації не отримував від слідчого чи прокурора будь-яких повідомлень про завершення розслідування у кримінальному провадження та про необхідність прибуття для здійснення ознайомлення із матеріалами провадження.

Згідно протоколу про відкриття матеріалів досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, 28.01.2021 року підозрюваний та його захисник повністю ознайомились з матеріалами досудового розслідування. При цьому жодних зауважень чи заперечень від них не надходило. У цей же день ОСОБА_8 вручено копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України у строк досудового розслідування не включається строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України.

Отже, у даному кримінальному провадженні проміжок часу з 13.01.2021 року по 28.01.2021 року не включається у строк досудового розслідування.

28.01.2021 року поштовим зв"язком обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 направлено до Бориспільського міськрайонного суду Київської області для розгляду, тобто в межах строку досудового розслідування, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку стосовно ОСОБА_8 та закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та розміру покарання, суд не порушив загальних засад його призначення, передбачених ст. 65 КК України та призначив останньому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 307 КК України та із застосуванням положень ст. 70 КК України визначив остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень. При цьому, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставин, що пом"якшують, а також обтяжують покарання судом не встановлено.

При цьому, суд обгрунтовано зазначив про відсутність підстав для застосування положень ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, з чим також погоджується колегія суддів.

Отже твердження прокурора, що суд в достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, дані про особу останнього, який в ході судового розгляду, з метою уникнути кримінальної відповідальності, неодноразово намагався ввести суд в оману шляхом зміни версій обставин, які встановлювались судом, а тому призначене йому покарання є недостатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, колегія судів вважає безпідставними, оскільки суд першої інстанції, зважаючи на конкретні обставини справи, з урахуванням вищезазначених фактів і даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , враховуючи принцип індивідуалізації покарання та використовуючи не надмірні, а лише необхідні й зумовлені загальною метою заходи, призначив ОСОБА_8 покарання, яке колегія суддів вважає необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами, а тому не вбачає підстав для призначення останньому більш суворого строку покарання, про що прокурор ставить питання у поданій апеляційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає вирок суду стосовно ОСОБА_8 законним та обгрунтованим, призначене покарання необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому підстав для його скасування та задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника не вбачає.

Процесуальних порушень, які б давали підстави сумніватися в правильності прийнятого судом рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у провадженні - прокурора Печерської окружної прокуратури ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2022 року у кримінальному провадженні №0000130 стосовно ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: ________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3