Справа №584/835/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/809/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми, у режимі відео конференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на вирок Путивльського районного суду Сумської області від 15 грудня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бунякине Путивльського району Сумської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, останній раз 25 листопада 2020 року вироком Путивльського районного суду Сумської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Конотоп Сумської області, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , освіта не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, останній раз 09 червня 2021 року вироком Путивльського районного суду Сумської області за ч.3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , в яких, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини на кваліфікацію протиправних дій,

- обвинувачений ОСОБА_7 просить застосувати до нього ст. 82 КК України, замінити частину невідбутого ним покарання більш м`яким;

- захисник ОСОБА_11 просить вирок Путивльського районного суду Сумської області від 15 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 3 років 1 дня позбавлення волі;

- захисник ОСОБА_9 просить вирок Путивльського районного суду Сумської області від 15 грудня 2022 року відносно ОСОБА_8 змінити, та призначити йому покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Путивльського районного суду Сумської області від 25 листопада 2020 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно визначено ОСОБА_8 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з 15 грудня 2022 року.

У строк відбуття покарання, призначеного ОСОБА_8 зараховано покарання, відбуте ним за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 25 листопада 2020 року, з 03 лютого 2021 року по 14 грудня 2022 року, включно.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Путивльського районного суду Сумської області від 09 червня 2021 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, остаточно визначено ОСОБА_7 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 15 грудня 2022 року.

У строк відбуття покарання призначеного ОСОБА_7 зараховано покарання, відбуте ним за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 09 червня 2021 року, з 11 листопада 2020 року по 14 грудня 2022 року, включно.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, у розмірі 2124 грн. 85 коп.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, у розмірі 490 грн. 35 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 посилається на те, що злочин, у вчиненні якого його визнано винним, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк, не більше 5 років. У його випадку, на даний час невідбута ним частина покарання становить більше ніж дві третини строку покарання, при рахуванні його початку з 11 листопада 2020 року, а тому, на його думку, є підстави для застосування до нього ст. 82 КК України.

Вимоги поданої апеляційної скарги захисник ОСОБА_11 обґрунтовує тим, що як під час досудового розслідування, так і в суді, ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину визнав в повному обсязі, активно сприяв його розкриттю, надавав пояснення, не спотворюючи та не приховуючи жодних фактів щиро розкаявся.

На думку захисника, саме з врахуванням зазначених обставин, у суду були підстави для призначення ОСОБА_7 покарання нижчого від найнижчої межі, яке визначено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України і у даному випадку саме покарання у виді 3 років одного дня позбавлення волі буде достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання, яка передбачає не тільки кару, а й виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог, захисник ОСОБА_9 вказує на те, що судом безпідставно не було призначено обвинуваченому ОСОБА_8 покарання з застосуванням ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а саме, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також з врахуванням особи останнього, який на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває і потерпілі до нього претензій не мали.

На думку апелянта, справедливим для ОСОБА_8 було б покарання саме у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали, письмових заперечень на подану апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшло.

Згідно з вироком, на початку квітня 2020 року у ОСОБА_8 та його знайомого ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел на незаконне заволодіння чужим майном. В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що має на прикметі будинок в АДРЕСА_4 , з якого можна вчинити крадіжку.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, того ж дня, в нічний час, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , за попередньою змовою приїхали на моторолері «Муравей», який перебуває у користуванні ОСОБА_8 , до вищевказаного господарства в АДРЕСА_4 , власником якого є потерпіла ОСОБА_12 , перелізли через паркан, на території подвір`я ОСОБА_8 знайшов металеву трубу, за допомогою якої зірвав навісний замок на вхідних дверях будинку, і у такий спосіб, разом з ОСОБА_7 , проник всередину будинку.

Перебуваючи всередині будинку, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , таємно, умисно, з корисливою метою, за попередньою змовою групою осіб, діючи повторно, викрали належне потерпілій ОСОБА_12 майно, вартістю 2300 грн., а в подальшому, розпорядились викраденим майном на власний розсуд, заподіявши останній матеріальну шкоду у на вказаному розмірі.

Крім того, в кінці квітня 2020 року, у ОСОБА_8 та його знайомого ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел на повторне незаконне заволодіння чужим майном. з будинку в АДРЕСА_4 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел, того ж дня, в нічний час, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 , приїхали на моторолері «Муравей», який перебуває у користуванні ОСОБА_8 , до вищевказаного господарства в АДРЕСА_4 , власником якого є потерпіла ОСОБА_12 , та перелізли через паркан. ОСОБА_8 руками розігнув металевий дріт, який слугував запірним пристроєм на вхідних дверях господарського приміщення типу «сарай», та у такий спосіб разом з ОСОБА_7 проник всередину вказаної споруди.

Перебуваючи всередині сараю, ОСОБА_7 з ОСОБА_8 , таємно, умисно, з корисливою метою, за попередньою змовою групою осіб, діючи повторно, викрали звідти належне потерпілій ОСОБА_12 майно на загальну суму 1531 грн., яким, а в подальшому, розпорядились на власний розсуд, заподіявши останній матеріальну шкоду у на вказаному розмірі.

Такими своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло та інше приміщення.

Крім того, в середині квітня 2020 року, ОСОБА_8 перебував біля будинку за адресою АДРЕСА_5 , який належить потерпілому ОСОБА_13 . У цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на незаконне проникнення до вказаного господарства, з метою викрадення звідти майна.

Реалізуючи злочинний умисел, того ж дня, близько 23 год. 00 год. обвинувачений ОСОБА_8 прийшов до господарства за адресою АДРЕСА_5 , переліз через паркан та через раніше розбите вікно проник до будинку.

Перебуваючи всередині будинку, ОСОБА_8 , таємно, умисно, з корисливою метою, діючи повторно, викрав майно, власником якого є потерпілий ОСОБА_13 , на загальну суму 900 грн., яким розпорядився на власний розсуд, заподіявши останньому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Такими своїми умисними протиправними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, пояснення обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , їх захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, яка вважала вирок суду законним, обґрунтованим, просила залишити його без зміни, а апеляційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_7 ніким не оспорюються і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дії обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за ч.3 ст. 185 КК України також не оспорюється, а тому, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду і в цій частині апеляційному перегляду не підлягає.

Що стосується доводів апеляційних скарг захисників про те, що судом безпідставно не було призначено обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно відповідати характеру вчинених протиправних дій, їх небезпечності та інформації про особу винного.

При цьому, нормами ст.69 КК України визначено, що за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, судом було враховано те, що останній вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на «Д» обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставиною, що обтяжує його покарання - рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 , судом було враховано те, що останній, також, вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, не одружений, не працює, за зареєстрованим місцем проживання характеризується негативно, за фактичним місцем проживання характеризується посередньо, на «Д» обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують його покарання визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставиною, що обтяжує його покарання - рецидив злочинів.

При цьому, судом було враховано і думку потерпілих, які при призначенні покарання покладалися на розсуд суду, у свою чергу, потерпілий ОСОБА_13 зазначив, що претензій до обвинуваченого ОСОБА_8 він не має.

За наявності вищезазначеного, враховуючи обставини вчинених обвинуваченими злочину, розмір завданої внаслідок їх протиправних дій шкоди, характер і ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення, суд і дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі та вважає, що призначене ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

При цьому, доводами захисників такі висновки жодним чином не спростовані, оскільки в поданих апеляційних скаргах ні адвокат ОСОБА_11 , ні адвокат ОСОБА_9 не вказують та не доводять наявність додаткових обставини, які не були враховані чи залишились поза увагою суду, та які б дійсно слугували підставою для призначення обвинуваченим покарання нижчого від найнижчої межі, ніж визначено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що в його випадку слід застосувати ст. 82 КК України, то вони є безпідставними з врахуванням того, що за любих обставин, заміна частину невідбутого покарання більш м`яким може застосовуватися лише до осіб, вирок відносно яких вступив в законну силу і які вже фактично відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк, проте, останній на даний час не є особою, до якою можуть бути застосовані положення вказаної статті Закону.

За таких обставин, в врахуванням вищезазначеного, колегія суддів дійшла висновку що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, обставин для його зміни, про що просили апелянти у поданих апеляційних скаргах, під час апеляційного розгляду не встановлено, у зв`язку з чим вирок суду слід залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисників без задоволення.

Керуючись ст. 404,405,407,418,419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Путивльського районного суду Сумської області від 15 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які тримаються під вартою, в той самий строк, з моменту отримання копії даної ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4