Справа № 706/1630/16-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2023 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , захисниці ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сичівки Христинівського (нині Уманського) району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч.3 ст. 135 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 24.01.2016 близько 17 години, керуючи автомобілем «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Леніна, неподалік будинку № 72 с. Христинівка Христинівського району, будучи засліпленим світлом фар невстановленого слідством автомобіля, порушуючи вимоги п. 2.3. б), 12.3; 19.3. Правил дорожнього руху України (редакція від 21.10.2015), був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, в момент виникнення небезпеки для руху, які він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників дорожнього руху безпечного об`їзду перешкоди, не зменшив швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, не зупинився та не впорався з керуванням та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась в попутному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , 1950 року народження, згідно з висновком судово медичної експертизи № 04-01/23 від 15.07.2016 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, грудної клітки, лівої гомілки, що призвели до смерті.

Згідно з висновком експерта № 4/1613 від 08.11.2016 у дорожній обстановці, яка склалась на момент дорожньо транспортної пригоди, водій автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3.,19.3. Правил дорожнього руху України.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , а саме вимог п.12.3.,19.3. Правил дорожнього руху, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілої ОСОБА_10 .

Також обвинувальним актом ОСОБА_6 висунуто обвинувачення у тому, що він 24.01.2016 близько 17 години, керуючи автомобілем «ВАЗ 2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вулиці Леніна, неподалік будинку № 72 по с. Христинівка Христинівського району, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалась в попутному напрямку. У порушення вимог п. 2.10.а), г) Правил дорожнього руху України (редакція від 21.10.2015) ОСОБА_6 не зупинив керований ним транспортний засіб, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій ОСОБА_10 , не викликав карету швидкої медичної допомоги та з місця пригоди зник. Згідно з висновком комісійної судово медичної експертизи № 04-01/23 від 15.07.2016 характер, локалізація та тяжкість тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_10 зберігали життя потерпілій в разі надання їй своєчасної медичної допомоги, оскільки остання після отримання поєднаної травми голови, грудної клітки, лівої гомілки могла померти протягом часу від 40 хвилин до 2-3 годин.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої, а також за ч. 3 ст. 135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, та якщо вони спричинили смерть особи.

У ході судового розгляду ОСОБА_6 свою провину у вчиненні вказаних злочинів за наведених в обвинувальному акті обставин не визнав повністю та пояснив, що власником автомобіля ВАЗ 2101, зареєстрована його колишня дружина ОСОБА_11 , але у той вечір транспортним засобом керував він. Після 17.00 години обвинувачений поїхав у магазин, що розташований на початку вулиці Леніна в с. Христинівці за продуктами. Згодом у магазин заходила свідок ОСОБА_12 , якій він пропонував підвезти її додому, але вона відмовилась, пояснивши, що назустріч їй вийшла її донька. Після того, як ОСОБА_12 залишила магазин, він іще трохи поговорив із продавцем і також вирушив додому. Додому обвинувачений рухався на автомобілі по вулиці Леніна у с. Христинівці. Погодні умови у той вечір були дуже погані, було темно, дорога не освітлювалась у тому місці, обабіч дороги нагорнуті високі кучугури снігу, які значно обмежували огляд. Дорога мала одну колію, тому зустрічні автомобілі змоги вільно розминутись не мали і змушені були поступатись одна іншій дорогою. На вулиці було дуже темно, оскільки вона не освітлювалась. Швидкість його автомобіля була максимум 50 км/год. Не доїжджаючи до будинку АДРЕСА_2 на дорозі мелькнула якась тінь і він відчув удар. Оскільки на дорозі був накат снігу, було слизько, він відразу зупинитись не зміг, але коли зупинився десь через 70-100 метрів, то на дорозі нікого не побачив, також і на автомобілі не було видимих ушкоджень, тому він подумав, що вдарив собаку, який згарячу втік, і продовжив рух додому. Потерпілій ОСОБА_7 відшкодував шкоду як власник транспортного засобу.

Крім цього, сторона захисту стверджує, що висунуте обвинувачення ґрунтується на доказах, які органом досудового розслідування отримані у непередбаченому процесуальним законом порядку та з його порушенням, а тому є недопустимими і не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень, на них не може посилатись суд при ухваленні вироку.

Зокрема, за твердженням сторони захисту, до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення внесені не у спосіб, визначений процесуальним законодавством; протокол огляду місця події не містить підстав проведення слідчої дії, а містить ряд суттєвих суперечностей і невідповідностей, виправлень та нерозбірливих висловів; огляд трупа слідчим проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто поза межами кримінального провадження; судово медична експертиза № 05-7-02/40 визначеним чинним законодавством критеріям не відповідає та проведена до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань; вилучення з домоволодіння обвинуваченого під виглядом огляду місця події автомобіля ВАЗ 2101 номер кузова НОМЕР_2 та металевих пластин фактично було обшуком, який проведений за відсутності ухвали слідчого судді; у зв`язку з вилученням у позапроцесуальний спосіб, з порушенням вимог ст. 234 КПК України автомобіля ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , недопустимими доказами є протокол огляду транспортного засобу, висновок трасологічної експертизи № 1/197, висновок експертизи технічного стану транспортного засобу №4/303 та постанова про визнання автомобіля речовим доказом.

Також сторона захисту наполягала на тому, що висновок комісійної судово медичної експертизи № 04-01/23 вимогам ст. 102, 69 КПК України не відповідає, оскільки дослідна частина у ньому відсутня взагалі, а лише повністю викладений текст проведеної поза межами кримінального провадження експертизи № 05-7-02/40; що висунуте обвинувачення ґрунтується на припущеннях і поясненнях ОСОБА_6 , які покладені в основу ключового за значенням для цього провадження висновку судової автотехнічної експертизи № 4/1613; що досудове розслідування здійснювалось неналежним суб`єктом, оскільки слідчий та прокурор не визначені відповідно до вимог кримінального процесуального закону як такі, що проводитимуть розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Сторона захисту вважає, що безпосередній причинно-наслідковий зв`язок із настанням ДТП наявний у діях пішохода ОСОБА_10 , яка, перебуваючи у стані середнього ступеню алкогольного сп`яніння, будучи одягненою в темний одяг без світловідбиваючих елементів, у темну пору доби та за несприятливих погодних умов зненацька вийшла на проїзну частину дороги.

За таких обставин в діях ОСОБА_6 відсутні елементи об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і доказів зворотнього суду не надано, у зв`язку з чим обвинувачений підлягає виправданню.

Допитана як потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що у вечір, коли сталась ДТП, зателефонувала ОСОБА_13 та повідомила про те, що її мати ОСОБА_10 попала в ДТП. Після повідомлення вона відразу пішла до місця пригоди і, прибувши туди десь близько 18 години, побачила мертву матір, яка лежала на спині на правому в напрямку села Христинівка узбіччі. На місці ДТП уже були працівники міліції. Дорогу вкривав сніг, на узбіччі кучугури снігу сягали колін, на проїзній частині дороги була ожеледиця. Завдані їй збитки повністю відшкодовані обвинуваченим, тому жодних претензій до нього вона не має.

Після допиту її як потерпілої ОСОБА_7 звернулась до суду із заявою з проханням подальший розгляд кримінального провадження здійснювати без її участі, претензій до обвинуваченого вона не має.

На підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст. 91 КПК України, органом досудового розслідування були здобуті, а прокурором покладені в основу обвинувачення та подані у судовому засіданні, а судом досліджені такі докази.

Витяг з кримінального провадження № 0000014, відповідно до якого:

24.01.2016 від підприємств, установ, організацій та посадових осіб надійшло повідомлення про вчинення невстановленим водієм на невстановленому автомобілі наїзду на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди; відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією ст.286 ч. 2 КК України внесено 25.01.2016 11:43:40;

15.11.2016 від підприємств, установ,організацій та посадових осіб надійшло повідомлення про вчинення водієм ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який керував автомобілем ВАЗ 2101, р.н. НОМЕР_1 наїзду на пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка від отриманих тілесних ушкоджень померла на місці пригоди, а водій ОСОБА_6 у порушення п.2.10.а), г) Правил дорожнього руху не зупинив керований ним транспортний засіб, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій ОСОБА_10 , не викликав карету швидкої медичної допомоги та з місця пригоди зник; відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією ст. 135 ч.3 КК України внесено 15.11.2016 16:40:39;

Протокол огляду місця дорожньо транспортної пригоди від 24.01.2016, відповідно до якого 24.01.2016 в період часу з 18 год. 30 хв. до 19 год. 40 хв. за участю понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 старшим слідчим СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_16 за заявою (повідомленням) о/ч Христинівського ВП УВП ГУНП на вул. Леніна поблизу будинку № 72 с. Христинівка Христинівського району без присутності інших осіб, в темну пору доби при штучному освітленні, без опадів, температурі повітря -20 градусів C в напрямку від м. Христинівка до с. Шукайвода Христинівського району здійснив огляд місця дорожньо транспортної пригоди, що знаходиться по вул. Леніна неподалік будинку № 72 с. Христинівка Христинівського району. У ході огляду зафіксував, що елементом вулиці, дороги є горизонтальна ділянка, пряма в плані, а покриття асфальтобетонне; що стан покриття 2,3 м сухе, 1,0 м та 1,4 м сніговий накат; що на проїзній частині відсутня розмітка і дорожнє покриття для двох напрямків руху шириною 4,7 м; що праве та ліве узбіччя вкрите снігом; що ділянка дороги (вулиці( в момент огляду освітлена сільським електроосвітленням та світлом із вікон навколишніх будинків. Оглядом також зафіксований факт наявності трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який одягнений у квітчасту червону хустку, сіре пальто, чорні штани, чорні гумові чоботи, факт відсутності транспортного засобу, слідів шин та гальмування. З місця огляду вилучені уламки фарби, склоочисник, скло ліхтаря повороту, однак відомості про упакування вилучених предметів протокол не містить.

Під час огляду загальний стан видимості дороги, зона видимості елементів проїзної частини з робочого місця водія із ввімкненим світлом фар (денним та ближнім), видимість конкретної перешкоди не фіксувались, розміщення виявлених предметів щодо елементів дороги не описувалось.

Протокол огляду трупа від 25.01.2016, відповідно до якого 25.01.2016 в період часу з 9.00 год. до 09 год. 20 хв. в присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ст. слідчим СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_16 за участю спеціаліста - судово медичного експерта ОСОБА_19 проведений огляд виявленого в с. Христинівка по вулиці Леніна Христинівського району трупа ОСОБА_10 .

Під час огляду у правій кишені покійної виявлені три конвалюти таблеток, пачка сірників, телефон «SAMSUNG» (жилетка) та зафіксовано, що труп одягнений у чорні штани, сіре бавовняне пальто, хустку квітчасту червону, напіввовняні гумові утеплені чоботи чорного кольору, синтетичну жилетку чорно коричневого кольору, і у нього наявні тілесні ушкодження у вигляді косого садна середньої третини, 22,0 см від стопи, бічної поверхні лівої гомілки, кров на обличчі, чотири синці внутрішньої поверхні середньої третини правої гомілки. Після огляду труп направлений для проведення судово медичної експертизи в Уманське бюро СМЕ.

Висновок судово медичної експертизи № 05-7-02/40 від 25.01.2016, згідно з яким 25.01.2016 в період часу з 09 год. 30 хв. до 11 год. 00 хв. на підставі постанови слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_16 від 25.01.2016 у межах кримінального провадження № 0000 від 25.01.2016 проведена судово медична експертиза трупа ОСОБА_10 , 1950 року народження, під час якої в останньої виявлені зовнішні ушкодження у вигляді: садна лобної ділянки справа на ділянці 6х2,3 см; садна спинки та правого крила носу з переходом в ділянку внутрішньої частини нижньої повіки правого ока на площі 6х8 см; садна верхньої губи справа 4х2,5 см; садна в ділянці підборіддя справа на ділянці 2х3 см з переходом на червону обідку нижньої губи справа; два косо горизонтальних смугастих переривчастих садна 3,8х0,4 см та 2,5х0,3 см під лівою молочною залозою на відстані 110 см від ППС; чотири блідо синюшні синці розмірами 0,5х1,0 см, 1х1,2 см, 1х2 см та 3х4 см в ділянці правої гомілки по передньо внутрішній поверхні на відстані 26 см від ППС (нижній край); синюшної деформації м`яких тканин та хрусту кісткових уламків велико та малогомілкової кісток в ділянці верхньої третини лівої гомілки на відстані 25 см від ППС (нижній край); косого переривчастого садна 6,5х0,9 см оточеного навколо синюшним синцем 2х4 см на межі середньої та нижньої третини лівої гомілки по бічній поверхні на відстані 20 см від ППС (нижній край).

При внутрішньому дослідженні у трупа виявлено лінійний перелом кісток склепіння черепа зліва, який іде від передньої частини ліски потиличної кістки в напрямку ззаду наперед, зверху донизу, зліва направо, ушкоджуючи нижню третину ліски лівої скроневої кістки та переходить на основу черепа; перелом 6-го ребра справа по середньо пахвинній лінії без розриву пристінкової плеври з переважним викришуванням по внутрішній кістковій пластинці; переломи 2,3,4,5,6,7 ребер зліва по передньо пахвинній лінії; переломи 4,5,6 ребер зліва з розривами пристінкової плеври, переломи 8,9 ребер зліва по середньо пахвинній лінії, перелом 11 ребра зліва по колохребтовій лінії без розривів пристінкової плеври. За наслідками токсикологічного дослідження крові трупа ОСОБА_10 виявлено етанол в кількості 1,77 проміле, що на момент смерті у людини з середньою стійкістю до алкоголю могло відповідати алкогольному сп`янінню середнього ступеню.

Відповідно до наведених у висновку підсумків смерть ОСОБА_10 , 1950 року народження, враховуючі відомі обставини, що вказані у постанові, й дані лабораторних експертиз, настала в результаті поєднаної травми голови, грудної клітки, лівої гомілки: закритої черепно-мозкової травми з ушкодженням кісток основи та склепіння черепа та крововиливами під м`які мозкової оболонки; переломів ребер зліва та справа, що в своєму перебігу ускладнилась розвитком лівостороннього гемопневмотораксу (накопиченням крові та повітря в плевральній порожнині), геморагічним та травматичним шоком.

Ці ушкодження за твердженням експерта утворились в результаті дії твердих тупих предметів, можливо в час та при обставинах вказаних у постанові (ДТП наїзд на пішохода 24.01.2016) і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Виявлені при зовнішньому дослідженні чотири синці правої гомілки по передньо внутрішній поверхні на відстані 26 см від ППС, косе переривчасте садно на межі середньої та нижньої третини лівої гомілки по бічній поверхні на відстані 20 см від ППС оточене навколо синцем утворились від дії твердих тупих предметів можливо в час та при обставинах, вказаних у постанові (ДТП наїзд на пішохода 24.01.2016) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Висновок судової трасологічної експертизи № 1/197 від 25.02.2016, у ході проведення якої дослідженню піддані металеві пластини, вилучені 03.02.2016 із салону автомобіля ВАЗ 2101 номер кузова НОМЕР_2 , і уламки фарби, вилучені при огляді місця події неподалік будинку № 72 по вул. Леніна в с. Христинівка Христинівського району, та надано висновок про те, що один уламок фарби розмірами 78х77 мм, вилучений 24.01.2016 під час огляду місця події неподалік будинку №72 по вул. Леніна в с. Христинівка та пошкодження на металевій пластині розмірами 767х356х731х317, вилученій 03.02.2016 під час огляду автомобіля ВАЗ 2101 номер кузова НОМЕР_2 , повністю суміщаються між собою утворюючи одне ціле, а три уламки фарби розмірами 25х13х9х13 мм,19,5х19х9 мм та 14х5х18х11 мм,вилучені 24.01.2016 під час огляду місця події, та пошкодження на металевій пластині розмірами 767х356х731х317, вилученій 03.02.2016 під час огляду автомобіля ВАЗ 2101 номер кузова НОМЕР_2 , не мають єдиної лінії розділення, але могли бути відділені як від даної пластини, так і від іншого об`єкта, що має фарбове покриття білого кольору;

Висновок судово трасологічної експертизи № 1/173 від 10.02.2016, згідно з яким вилучений 25.01.2016 під час огляду трупа ОСОБА_10 правий гумовий чобіт має направлені спереду (від центру підошов) назад (до задників каблуків) сліди зсуву (тертя).

Висновок судової експертизи технічного стану транспортних засобів № 4/303 від 11.03.2016, відповідно до якого до моменту ДТП рульове керування, робоча гальмова система та ходова частина автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , перебували в працездатному стані, за умови відсутності стороннього втручання до даних елементів під час зберігання.

Висновок додаткової судово медичної експертизи № 05-7-02/7 від 22.04.2016, що проведена за даними судово медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , 1950 року народження, № 05-7-02/40 від 21.04.2016, в ході якої експерт відмовив у наданні відповіді на поставлене питання щодо того, чи могла ОСОБА_10 жити в разі надання їй своєчасної медичної допомоги, та припустив, що в момент первинного контакту з автомобілем «ВАЗ 2101», р.н. НОМЕР_1 потерпіла знаходилась у вертикальному чи близькому до нього положенні лівою задньою чи задньо бічною поверхнею тіла до травмуючої поверхні. Також експерт зазначив, що судово медичних даних про те, чи перебувала ОСОБА_10 в русі під час первинного контакту з автомобілем, немає.

Висновок комісійної судово медичної експертизи № 04-01/23 (експертиза за матеріалами справи) від 15.07.2016, в якому викладено повний текст наявного у матеріалах справи висновку експерта № 05-07-02/40 від 21.04.2016 та зроблені на підставі цього висновки про те, що характер, локалізація та тяжкість тілесних ушкоджень, виявлених при проведенні судово медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , а також дані висновків судово медичної (гістологічної) експертизи дають підстави вважати, що не виключеною є можливість збереження життя потерпілій в разі надання їй своєчасної медичної допомоги, і що після отримання поєднаної травми голови, грудної клітки, лівої гомілки потерпіла могла померти протягом часу, який обраховується від кількох десятків хвилин до кількох годин (за даними судово медичної літератури від 40 хвилин до 2-3 годин).

Висновок судової автотехнічної експертизи № 4/1613 від 08.11.2016, в ході проведення якої дослідженню піддано пояснення водія ОСОБА_6 , висновок експерта № 4/303 від 11.03.2016, висновок експерта № 05-7-02/40 від 25.01.2016,висновок експерта № 05-7-02/7 від 22.04.2016, висновок експерта № 1/173 від 10.02.2016, в результаті чого експерт дійшов думки про те, що у дорожній обстановці, яка склалась на момент пригоди, та за обставин, зазначених у вихідних даних постанови слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля ВАЗ 2101, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.3., 19.3. Правил дорожнього руху, у його діях вбачається невідповідність вимогам п. 12.3., 19.3. Правил дорожнього руху, яка з технічної точки зору знаходилась у причинному зв`язку з виникненням ДТП і на виконання яких ОСОБА_6 перешкод технічного характеру, відповідно до наданих на дослідження матеріалів, не мав.

Крім того, у судовому засіданні були досліджені інші докази зі сторони обвинувачення:

Відповідь головного лікаря філії Уманської станції швидкої медичної допомоги КУ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» ОСОБА_20 від 06.09.2016 за вих. №314, за змістом якої 24.01.2016 о 17 год. 34 хв. на УСШМД (Христинівська підстанція) надійшов виклик за адресою АДРЕСА_3 ; о 17год. 36 хв. на виклик виїхала бригада в складі фельдшера ОСОБА_21 та водія ОСОБА_22 ; при прибутті на місце виклику о 17 год. 50 хв. встановлений діагноз: «біологічна смерть до прибуття бригади ШМД».

Постанова старшого слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_16 від 03.02.2016 про визнання оглянутих відеореєстратора та уламків скла речовими доказами.

Квитанція від 03.02.2016 про отримання помічником чергового ОСОБА_23 від старшого слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_16 на зберігання:

1)одного білого поліпропіленового пакету, який обмотаний ниткою чорного кольору, кінці якої обклеєні паперовою биркою з написом «відділ криміналістичних видів досліджень, висновок експерта (експертного дослідження) 1/97 від 25.02.2016 (підпис) ОСОБА_24 , відбиток печатки «Для довідок № 2», Черкаський НДЕКЦ МВС України, інф. про об`єкт (№к/п) одна металева пластина к/п № 0000014, ініціатор ОСОБА_16 »;

2) одного білого пропіленового пакету, який обмотаний ниткою чорного кольору, кінці якої обклеєні паперовою биркою з написом «відділ криміналістичних видів досліджень Висновок експерта (експертного дослідження) 1/97 від 25.02.2016 (підпис) ОСОБА_24 відбиток печатки «Для довідок №2», Черкаський НДЕКЦ МВС України, інф. про об`єкт (№к/п) чотири металеві пластини к/п №0000014 ініціатор ОСОБА_16 »;

3) спеціального пакету експертної служби МВС України із написом на лицевій стороні «ВЕ №1/97 від 25.02.2016 фабула к/п №0000014 чотири уламки фарби, вилучено, слідчий ОСОБА_16 , спеціаліст: судовий експерт (підпис) ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 », номер спеціального пакету «286694».

Постанова старшого слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області від 03.02.2016 про визнання оглянутого автомобіля «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , п`яти металевих пластин, бампера з реєстраційним номером НОМЕР_1 речовими доказами.

Квитанція про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000014, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2016, за змістом якої 03.02.2016 отримано передній бампер з р.н. НОМЕР_1 з двома фарами та окремо реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Квитанція про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000014, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2016 року, про передачу до камери речових доказів отриманих 25.01.2016 чорних штанів, хустки червоної квітчастої, сірого бавовняного пальто, відео реєстратора, уламків скла, мобільного телефону «SAMSUNG DUOS», 1пари чобіт, скла ліхтаря повороту, склоочисника;

Постанова старшого слідчого СУ ГУ НП в Черкаській області від 25.01.2016 про визнання чорних штанів та хустки квітчастої червоної, бавовняного пальто, мобільного телефону «SAMSUNG DUOS», гумових чобіт чорного кольору, скла ліхтаря повороту, склоочисника, одного уламку фарби, трьох уламків фарби речовими доказами.

Постанова прокурора відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_25 від 17.11.2016 про об`єднання кримінальних проваджень № 0000014 від 25.01.2016 та № 0000334 від 15.11.2016 в одне провадження № 0000014.

Ухвала слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.11.2016 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази: чорні штани, хустка, уламки фарби, скло ліхтаря повороту, склоочисник, пара чобіт, пальто, відео реєстратор, скло ліхтаря повороту, мобільний телефон «SAMSUNG DUOS», уламки битого скла.

Після дослідження доказів сторони захисту публічний обвинувач доповнив судовий розгляд доказами.

Рапорт старшого інспектора чергового Христинівського відділення поліції ОСОБА_26 від 24.01.2016 про те, що 24.01.2016 о 17 годині 35 хвилин до чергової частини Христинівського відділення поліції надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_27 , жителя АДРЕСА_4 , про виявлення на АДРЕСА_3 на проїзній частині трупа невідомої жінки.

Постанова заступника прокурора Черкаської області від 26.01.2016 ОСОБА_28 про призначення у кримінальному провадженні № 0000014 від 25.01.2016 групи прокурорів у складі заступника начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні ОСОБА_29 та прокурорів вказаного відділу ОСОБА_25 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 .

Протокол огляду предмета від 25.01.2016, під час якого слідчий ОСОБА_16 в період часу з 15.00 год. до 16.25 год в м. Умань оглянув обмотані чорною ниткою, кінці якої обклеєні паперовою биркою з написами, три синіх пропіленових пакети, один прозорий пропіленовий пакет та чотири спеціальних пакети Експертної служби МВС України, на лицевій стороні яких нанесені рукописні написи, виконані барвником чорного кольору. Розпаковування оглянутих пакетів не проводилось.

Доручення слідчого ОСОБА_16 від 25.01.2016 начальнику Христинівського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_33 про проведення слідчих (розшукових) дій (негласних слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України щодо встановлення автомобіля та водія, який 25.01.2016 близько 17.00 год. по вул. Леніна в с. Христинівка здійснив наїзд на гр.. ОСОБА_10 .

Заява ОСОБА_6 від 25.01.2016 про надання працівникам поліції дозволу на огляд свого домоволодіння по АДРЕСА_1 та добровільну видачу автомобіля марки ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , який має механічні ушкодження та знаходиться у розукомплектованому стані.

Протокол огляду місця події від 25.01.2016 про проведення в період часу з 18.00 год. до 19.05 год. слідчим Христинівського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_34 огляду місця події, яким є домоволодіння АДРЕСА_1 .

До участі в огляді в статусі підозрюваного залучався ОСОБА_6 .

Слідча дія була спрямована на огляд двох приміщень гаражів, в яких виявлено автомобіль ВАЗ 2101 у розукомплектованому стані, двигун від даного автомобіля, 5-ть частин металевого капота, відео реєстратор, уламки битого скла, передній бампер від цього автомобіля.

Під час огляду до Христинівського відділення слідчий вилучив автомобіль марки ВАЗ 2101 у розукомплектованому стані; 5-ть частин порізаного металевого переднього капота, який поміщений до салону автомобіля ВАЗ 2101; передній бампер від цього ж автомобіля, який також поміщений до автомобіля ВАЗ 2101; відео реєстратор та уламки битого скла, які поміщені до поліетиленових пакетів.

Засвідчені слідчим копії свідоцтва НОМЕР_4 про реєстрацію власником автомобіля ВАЗ 2101 р.н. НОМЕР_5 ОСОБА_11 та посвідчення водія НОМЕР_6 , виданого 19.08.1990 ОСОБА_6 .

Протокол огляду предмета, згідно з яким 28.01.2016 слідчий ОСОБА_16 в м. Умань у період часу з 15.00 год. до 15.25 год. оглянув обмотаний білою ниткою зелений поліетиленовий пакет, на паперовій бирці якого наявний напис «вилучений під час ОМП 25.01.2016 відео реєстратор з приміщення гаража №1», та обмотаний білою ниткою білий поліетиленовий пакет, на паперовій бирці якого наявний напис «вилучені під час ОМП 25.01.2016 приміщення гаража №1 уламки битого скла».

Протокол огляду транспортного засобу від 03.02.2016, відповідно до якого слідчий ОСОБА_16 в м Христинівка в період часу з 10.00 год. до 11.30 год. за участю ОСОБА_6 та понятих ОСОБА_35 і ОСОБА_36 оглянув автомобіль ВАЗ 2101 номер кузова НОМЕР_3 без номерних знаків. Під час огляду при відкритті салону автомобіля на його задньому сидінні слідчий виявив передній бампер з н.з. НОМЕР_1 з прикріпленими двома фарами, п`ять пофарбованих у білий колір металевих частин . Також в ході проведення слідчої дії на вимогу слідчого ОСОБА_6 надавав пояснення про походження підданих огляду речей.

Датований 15.11.2016 рапорт слідчого ОСОБА_16 про встановлення в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 135 КК України.

Постанова першого заступника прокурора Черкаської області ОСОБА_28 від 16.11.2016 про призначення у кримінальному провадженні 0000334 від 15.11.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України, групи прокурорів у складі прокурорів відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення ОСОБА_31 , ОСОБА_37 , ОСОБА_25 , ОСОБА_38 .

Постанова начальника відділу слідчого управління ГУ НП в Черкаській області від 22.11.2016 про доручення проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000014 групі слідчих.

Постанова слідчого ОСОБА_16 від 12.03.2016 про залучення для огляду у кримінальному провадженні ідентичного укомплектованого автомобіля ВАЗ 2101.

Протокол огляду транспортного засобу від 12.03.2016, згідно з яким у зазначену дату в період часу з 11.00 год. до 11.35 год. в м. Умань за участю ОСОБА_6 , як водія, та в присутності понятих ОСОБА_14 і ОСОБА_39 слідчий оглянув автомобіль ВАЗ 21011, 1978 року випуску, р.н. НОМЕР_7 . Огляд проводився з метою встановлення висоти автомобіля ВАЗ 2101.

Відомостей про походження оглянутого автомобіля ВАЗ 21011, визначення його статусу у кримінальному провадженні, місця зберігання протокол не містить.

Протокол підписаний захисником ОСОБА_8 , однак як учасник слідчої дії він не зазначений.

Датоване 25 січня 2016 року доручення начальника слідчого управління ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_40 яким досудове розслідування про вчинення дорожньо транспортної пригоди, що мала місце 24.01.2016 близько 17 год. по вулиці Леніна с. Христинівка Христинівського району Черкаської області, внаслідок якої загинула ОСОБА_10 , доручено старшому слідчому СУ ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_16 .

Крім того, в ході судового розгляду були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_27 пояснив, що в січні - місяці 4-5 років тому назад в один із вечорів після 17 години він повертався додому з рибалки з с. Христинівки власним автомобілем і під час руху на узбіччі дороги по вул. Леніна в с. Христинівці побачив щось темне. Зупинився і з`ясував, що це лежала жінка без ознак життя. Він викликав карету швидкої медичної допомоги та повідомив поліцію. Жінка була одягнена в темний одяг і лежала на дорозі зліва, мороз сягав близько 20 градусів, слідів гальмування транспортних засобів на дорозі видно не було, оскільки дорога була слизькою. Він не дочекався ні карети швидкої допомоги, ні працівників поліції, оскільки поспішав додому. Однак, біля будівлі колишнього міжколгоспбуду він зустрів карету швидкої допомоги. У зв`язку з цим зробив висновок що «швидка» на місце прибула десь через півгодини. Також він зазначив, що проїзна частина дороги була дуже звужена за рахунок кучугур снігу, які розташовувались обабіч дороги. Жінка лежала біля кучугури снігу.

Свідок ОСОБА_41 пояснив, що одного дня в кінці січня місяця 5 років тому назад близько 10 години ранку він приїхав до ОСОБА_6 , де на прохання останнього з автомобіля ВАЗ 2101 знімав двигун. Він не звертав увагу на стан автомобіля.

Свідок ОСОБА_42 пояснив, що років чотири чи п`ять тому назад у січні місяці він у приміщенні гаража ОСОБА_6 з автомобіля ВАЗ 2101 для проведення ремонту знімав двигун. Двигун був поламаний. Він не звертав увагу, чи були пошкодження транспортного засобу. На автомобілі не було капоту.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що автомобіль ВАЗ 2101 зареєстрований на неї, користувався ним колишній чоловік. Про обставини ДТП їй нічого не відомо і автомобіль вона не бачила, хто, куди і коли його вилучав, їй нічого не відомо.

За клопотанням сторони захисту судом були допитані свідки ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_43 .

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що як водій автомобіля невідкладної медичної допомоги взимку кілька років тому разом з фельшером виїздив на місце дорожньо транспортної пригоди, під час якої автомобіль збив жінку. По приїзду на місце фельшер виявив мертву жінку, яка лежала на дорозі справа в напрямку до села Христинівка.

На місці пригоди темінь була повна, тому огляд жінки освітлював фарами автомобіля швидкої допомоги. Дорога до місця пригоди зайняла близько п`яти хвилин. На місце виклику автомобіль швидкої допомоги приїхав першим, працівників поліції там іще не було.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що в день ДТП вона о 15 год. 45 хв. виїхала з м. Монастирище додому в с. Христинівку. Автобус їхав дорогою, що пролягає через села сусіднього району, тому у м. Христинівку прибув десь о 16 год. 50 хв. З автовокзалу м. Христинівки вона йшла додому в с. Христинівку і до залізничного вокзалу станції Христинівка дійшла о 17 год. 20 хв. Дійшовши від залізничного вокзалу до початку вулиці Леніна с. Христинівка, вона зайшла в магазин, що там розташований. У магазині перебував ОСОБА_6 і розмовляв з продавцем, у руках він тримав пляшку води та буханець хліба. Привітавшись з нею, ОСОБА_6 запропонував підвезти її додому. Вона відмовилась, оскільки назустріч їй вийшла дочка. По дорозі додому по вулиці Леніна в с. Христинівці вони зустріли ОСОБА_10 , яка перебувала у нетверезому стані та просила передати передачу подрузі. На вулиці було дуже темно. Дорога була погано почищена, дві машини не могли проїхати. Пізніше вона дізналась, що трапилось.

Свідок ОСОБА_21 пояснив, що як фельдшер швидкої медичної допомоги в один із вечорів січня місяця він виїздив за викликом на вулицю Леніна в с. Христинівку. По приїзду з`ясував, що жінка лежить у неприродному положенні на спині, у неї деформована нога, обличчя в крові, дихання, пульс відсутні, тому констатував смерть жінки. На місце пригоди бригада прибула через 10 хвилин після отримання виклику. Освітлення на вулиці було відсутнє, на дорозі була сильна ожеледь, було багато снігу.

За клопотанням прокурора суд допитав свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , понятих огляду місця ДТП 24.01.2016.

Свідок ОСОБА_15 пояснив, що кілька років тому, точної дати не пам`ятає, увечері після 20.00 години він повертався додому з роботи і у с. Христинівці по вул. Леніна його зупинили працівники міліції та показали людину, що лежала на дорозі. Працівники міліції запитали його анкетні дані, він розписався у документах. Іншого він не пам`ятає. Зауважень у нього не було. Це тривало недовго.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що кілька років тому взимку увечері під час того, як він рухався вулицею Леніна с. Христинівки, його зупинили працівники міліції і попросили бути свідком. Він погодився, бачив, що на проїзній частині дороги лежав труп жінки. Працівники міліції проводили заміри, світили ліхтариками, на місці складали протокол, який він підписував. З працівником міліції Сливницьким, який заповнював бланк протоколу, він знайомий дуже добре, він є його кумом.

За клопотанням прокурора суд допитав експерта ОСОБА_19 , який пояснив, що на виконання постанови слідчого проводив судово медичну експертизу трупа потерпілої внаслідок дорожньо транспортної пригоди, що мала місце у 2016 році. Первинний контакт відбувся з бампером автомобіля. У момент травмування потерпіла перебувала у вертикальному чи близькому до вертикального положенні. Її смерть могла наступити за 17-20 годин до початку проведення експертизи. Експертизу розпочав проводити 25.01.2016 о 9 годині, а завершив 21.04.2016.

Здійснення перевірки вказаних доказів на їх допустимість, якщо сторона захисту ставить їх під сумнів, є обов`язком суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення право на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом, який оцінює докази по своєму внутрішньому переконанню, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності. Ніякі докази не мають наперед встановленої сили.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження тощо.

Згідно з ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Вирішуючи питання про істотність порушень КПК України та їх вплив на допустимість доказів, слід виходити із загальновизнаних критеріїв допустимості доказів у кримінальному процесі. Такими є отримання їх: 1) з передбачених КПК процесуальних джерел; 2) належним суб`єктом; 3) в установленому законом порядку.

За змістом ст. 214 КПК України підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом із цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Отже, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Виходячи з наведеного та ураховуючи, що зазначеного у витязі з ЄРДР повідомлення підприємств, установ, організацій та посадових осіб сторона обвинувачення суду не надала, а сторона захисту ставить під сумнів законність внесення відомостей про вчинене правопорушення до ЄРДР, суд приходить до висновку, що досудове розслідування цього кримінального провадження щодо ОСОБА_6 розпочато з порушенням передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури.

Наданий прокурором як доповнення судового розгляду рапорт старшого інспектора чергового Христинівського відділення поліції ОСОБА_26 від 24.01.2016 про те, що 24.01.2016 о 17 годині 35 хвилин до чергової частини Христинівського відділення поліції надійшло повідомлення від ОСОБА_27 , жителя АДРЕСА_4 , про виявлення на АДРЕСА_3 на проїзній частині трупа невідомої жінки, доводів сторони захисту не спростовує, оскільки відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення слугувало повідомлення підприємств, установ, організацій та посадових осіб, а не фізичної особи ОСОБА_27 .

З дослідженого судом протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди випливає, що слідча дія органом досудового розслідування вчинена 24.01.2016 в період часу з 18 год. 30 хв. до 19 год. 40 хв. Проведеним оглядом зафіксовано факт наявності у зазначений період часу на вулиці Леніна біля будинку № 72 в с. Христинівка Христинівського району одягненого в квітчасту червону хустку, сіре пальто, чорні штани, чорні гумові чоботи трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, протокол містить відомості про вилучення з місця огляду уламків фарби, склоочисника та скла ліхтаря повороту.

Поряд з цим у протоколі, яким зафіксовано огляд місця дорожньо транспортної пригоди, відсутні відомості про безпосереднє місце ДТП місце наїзду на потерпілу, про стан видимості дороги, зону видимості елементів проїзної частини з робочого місця водія із ввімкненим світлом фар (денним та ближнім), а також відсутній детальний опис наявних у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, детальний опис виявлених та вилучених речей і відомості про їх упакування та опечатування, відомості про використані вимірювальні засоби, а такий невід`ємний додаток до протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди як план схема не засвідчений підписом спеціаліста ОСОБА_44 , що вказує на порушення вимог процесуального закону при проведенні слідчої дії та неотримання під час її здійснення доказів, з яких суд мав би можливість встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Крім іншого, надаючи оцінку показанням свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_14 , які у протоколі зазначені, як залучені слідчим поняті, суд приходить висновку, що ці особи фактично у слідчій дії участі не приймали, оскільки їх свідчення повністю суперечать вказаним у протоколі обставинам щодо часу проведення огляду, особи, яка його проводила, виявлених та вилучених предметів.

Частина 3 ст. 214 КПК України унормовує, що здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду.

З наданого стороною обвинувачення та дослідженого судом витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань випливає, що відомості про кримінальне правопорушення № 0000014 до ЄРДР внесені 25.01.2016 в 11:43:40.

Водночас зі змісту наданого стороною обвинувачення на доведення винуватості ОСОБА_6 протоколу огляду трупа та висновку судової експертизи №05-7-02/40 випливає, що огляд трупа слідчий провів 25.01.2016 в період часу з 09 год. до 09 год. 20 хв., а судово медична експертиза трупа розпочата 25.01.2016 о 09 год. 30 хв. і закінчена 25.01.2016 в 11 год. 00 хв.

Крім іншого, у висновку судової експертизи №05-7-02/40 вказано, що дослідження виконане в рамках кримінального провадження № 0000 від 25.01.2016.

Ці встановлені судом обставини не спростовуються показаннями судового експерта ОСОБА_19 , який, зокрема, стверджував, що експертиза розпочата 25.01.2016 о 9.30 годині, а завершена 21.04.2016. Адже у вступній частині висновку № 05-7-02/40, що підписаний ОСОБА_19 , вказано, що судово медична експертиза трупа розпочата 25 січня 2016 року о 9 год. 30 хв., судово медична експертиза трупа закінчена 25 січня 2016 року об 11 год. 00 хв.

Як підставу для проведення експертизи експерт зазначив постанову слідчого, тобто процесуальне рішення, що мало би бути прийняте слідчим до початку проведення експертизи, тобто до 9.30 25.01.2016 і до моменту внесення відомостей в Єдиний реєстр досудових розслідувань.

За таких обставин проведені до внесення відомостей в ЄРДР огляд трупа (25.01.2016 з 09 год. до 09 год. 20 хв.) та судово медична експертиза трупа ОСОБА_10 ( 25.01.2016 з 09 год. 30 хв. до 11 год. 00 хв.) не можуть бути покладені в основу обвинувачення, оскільки отримані не в порядку, встановленому КПК України, і відповідно до вимог ст. 86 та ст. 89 КПК України суд визнає їх недопустимими доказами.

З дослідженого висновку судового експерта № 1/173 від 10 лютого 2016 року випливає, що на каблучній частині низу чобіт на праву ногу, вилучених під час проведення огляду трупа ОСОБА_10 , наявні сліди зсуву (тертя), що направлені з переду (від центру підошов) назад (до задників каблуків).

Механізм та давність утворення цих слідів слідчим шляхом не встановлені, дослідження цих питань висновок судового експерта № 1/173 не містить. Однак у дослідницькій його частині експерт зазначає про виявлення на поверхні каблучної частини взуття трас зсуву (тертя), які утворились за рахунок тертя (взаємодії) чоботу з твердою нерівною поверхнею.

Оцінюючі дані, отримані із цього висновку судового експерта, суд вважає їх суперечливими та необ`єктивними, оскільки вони вступають у протиріччя з відомостями протоколу огляду місця дорожньо транспортної пригоди, згідно з якими на момент пригоди дорога була вкрита сніговим накатом, а також з висновками судового експерта № 05-7-02/7 від 22.04.2016, відповідно до яких в момент первинного контакту з автомобілем ВАЗ 2101 ОСОБА_10 перебувала у вертикальному чи близькому до нього положенні лівою задньою чи задньо бічною поверхнею тіла до травмуючої поверхні. Тобто права нога потерпілої з автомобілем не контактувала і , відповідно, утворення внаслідок наїзду на правому чоботі слідів зсуву (тертя) є сумнівним.

Крім того, як зазначено вище, огляд трупа ОСОБА_10 та вилучення одягу потерпілої слідчим проведено поза межами кримінального провадження, наслідком чого є недопустимість вчинених усіх подальших слідчих дій, у тому числі і висновку судового експерта №1/173 від 10 лютого 2016 року, в ході якого досліджено вилучений з порушенням процесуального закону речовий доказ взуття ОСОБА_10 .

Як такі, що не відповідають критерію допустимості, оскільки ґрунтуються на доказах, які органом досудового слідства отримані у позапроцесуальний спосіб, суд відхиляє надані стороною обвинувачення висновки судових експертиз № 1/197 від 25.02.2016 та № 4/303 від 11.03.2016.

Зокрема, висновок судової експертизи № 1/197 від 25.02.2016 складений за результатами дослідження вилучених під час огляду місця події чотирьох уламків фарби та вилучених під час огляду автомобіля ВАЗ 2101 номер кузова НОМЕР_3 п`яти металевих пластин, пофарбованих в білий колір.

Предметом експертного дослідження під час проведення судової експертизи № 4/303 від 11.03.2016 був автомобіль ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , що вилучений 25.01.2016 під час проведення огляду місця події за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 .

Однак, згідно з формулою висунутого ОСОБА_6 обвинувачення місцем події була вулиця Леніна навпроти будинку № 72 села Христинівка Христинівського району Черкаської області, а не домоволодіння АДРЕСА_5 .

Отже, проведений слідчим ОСОБА_34 25.01.2016 у домоволодінні ОСОБА_6 огляд місця події фактично є обшуком, який згідно з приписами ч. 2 ст. 234 КПК України здійснюється лише на підставі ухвали слідчого судді.

Верховний Суд уже визнавав неприпустимість проведення обшуку під виглядом огляду місця події, зокрема у постановах від 07.06.2018 (справа № 740/5066/15-к), від 26.02.2019 (справа № 266/4000/14-к), від 19.03.2019 (справа № 380/157/14-к), оскільки таким чином нівелюються вимоги судового контролю, передбачені статтею 233, частиною 2 статті 234 КПК України. З клопотанням про проведення обшуку прокурор, слідчий до слідчого судді не зверталися, тому відповідно до згаданих положень отримані внаслідок такої слідчої дії докази є недопустимими й не можуть бути використані судом при прийнятті рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди (п.1 ч.2 ст.167 КПК України); одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України).

При цьому обшук згідно з ст.234 КПК України проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, а також установлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Очевидно, що ухвалою про надання дозволу на обшук може бути дано дозвіл на відшукання та вилучення тільки такого майна, яке зазначене в ст.234 КПК України та ознаки якого збігаються з ознаками тимчасово вилученого.

З наведених приписів кримінального процесуального закону випливає висновок, що вилучені під час обшуку речі та предмети, а даному випадку - під час проведення обшуку під виглядом огляду, мають статус тимчасово вилученого майна, а тому за приписами ст.171 КПК України на нього мав би бути накладений арешт за клопотанням слідчого, прокурора, поданого не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

Враховуючи, що доказів того, що слідчий чи прокурор звертались з таким клопотанням до слідчого судді, суду не надано, проведення у домоволодінні ОСОБА_6 обшуку під виглядом огляду місця події та вилучення автомобіля та інших речей, наданий прокурором протокол огляду місця події від 25.01.2016 з таблицею зображень до протоколу суд визнає недопустимим доказом.

Заяву ОСОБА_6 про дозвіл оглянути своє домоволодіння, з якого добровільно видає автомобіль, суд, як однозначну підставу для проникнення до житла обвинуваченого без ухвали слідчого судді, до уваги не бере та ставить під сумнів її добровільність, оскільки ОСОБА_6 , який був учасником слідчої дії, його права не роз`яснювались і право скористатись послугами адвоката йому забезпечено не було.

Також окремою підставою для визнання протоколу огляду місця події від 25.01.2016 недопустимим доказом є та обставина, що він проведений слідчим ОСОБА_34 , досудове розслідування проводити якому не доручалось.

Надане стороною обвинувачення доручення слідчого ОСОБА_16 в порядку ст. 40 КПК України від 25.01.2016 недопустимість протоколу огляду місця події від 25.01.2016 не спростовує, оскільки в порядку ст. 40 КПК України слідчий надає доручення оперативним підрозділам, а не іншому слідчому.

Висновки судових експертиз № 1/197 від 25.02.2016 і №4/303 від 11.03.2016, протокол огляду транспортного засобу від 03.02.2016, як похідні від первинних доказів протоколу огляду місця події від 25.01.2016, суд визнає недопустимими доказами.

З аналогічних мотивів суд критично відноситься до прийнятих слідчим рішень у формі постанов про визнання речовими доказами автомобіля ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , чотирьох уламків фарби та п`яти металевих пластин, пофарбованих в білий колір.

Критично суд оцінює висновки судово медичних експертиз № 05-7-02/7 від 22.04.2016 та №04-01/23 (за матеріалами справи) від 01.07.2016, оскільки в їх основу покладений проведений поза межами кримінального провадження висновок судово медичного експерта № 05-7-02/40.

Висновки комісійної судово медичної експертизи № 04-01/23 (за матеріалами справи) від 15.07.2016 про те, що потерпіла могла померти протягом часу, який обраховується від десятків хвилин до кількох годин, суперечать наданим стороною обвинувачення відомостям про те, що на момент проведення огляду місця події (24.01.2016 в період часу з 18 год. 30 хв. до 19 год. 40 хв.) ОСОБА_10 була мертвою. Смерть її також зафіксувала бригада швидкої медичної допомоги, що виїздила за викликом 24.01.2016 року о 17 год. 50 хв.

Водночас, відповідно до висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, подія кримінального правопорушення мала місце 24.01.2016 близько 17 години, а згідно з показаннями фельдшера ОСОБА_21 в момент прибуття бригади швидкої медичної допомоги на місце виклику констатовано біологічну смерть жінки, яка лежала на дорозі, у зв`язку з чим медична допомога їй не надавалась і потерпіла до лікувального закладу не доставлялась. За показаннями свідка ОСОБА_12 потерпілу ОСОБА_10 вона зустріла в с. Христинівці на вулиці Леніна 24.01.2016 після 17 год. 30 хв. і розмовляла з нею.

Під час огляду місця дорожньо транспортної пригоди зовнішній огляд трупу ОСОБА_10 не проведений, характер трупних явищ не відмічений.

Наявні невідповідності у своїй сукупності позбавляють суд можливості встановити точний час смерті ОСОБА_10 та тривалість часу, що минув з моменту вчинення наїзду на неї до моменту настання смерті.

У порушення вимог ст.101, 102 КПК України у комісійному висновку № 04-01/23 (за матеріалами справи) від 15.07.2016 не наведений докладний опис проведених досліджень, застосовані методи, оцінка наявних у справі відомостей.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України ( ч. 1 ст. 1 КПК України).

За приписами ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Глава 20 КПК України визначає, що діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів у конкретному кримінальному провадженні, є допит, пред`явлення особи для впізнання, пред`явлення речі для впізнання, пред`явлення трупа для впізнання, проникнення до житла чи іншого володіння особи, обшук, огляд, огляд трупа, огляд трупа, пов`язаний з ексгумацією, слідчий експеримент, освідування особи.

Такої слідчої дії як залучення для огляду ідентичного транспортного засобу законодавець не передбачив.

Отже, постанова слідчого про залучення для огляду ідентичного транспортного засобу від 12.03.2016 та протокол огляду транспортного засобу від 12.03.2016 не відповідають критерію допустимості і не можуть бути покладені в основу висунутого ОСОБА_6 обвинувачення.

Крім іншого, залученому до проведення цієї слідчої дії ОСОБА_6 слідчий не роз`яснив його права, у тому числі право на захист, що є окремою підставою для визнання доказу недопустимим.

І хоча протокол містить підпис захисника ОСОБА_8 , але станом на 12.03.2016 ОСОБА_8 до участі у справі як захисник ОСОБА_6 не залучався, а ОСОБА_6 статусу підозрюваного у провадженні не мав, підозра йому оголошена лише 18 листопада 2016 року.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 537/1916/18, н/п № 51-2682км20, зазначено, що диспозиція статті 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений статтею 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в частинах 1, 2 або 3 статті 286 КК, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Тобто, об`єктивна сторона цього складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; суспільно небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - частина 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - частина 2, загибель кількох осіб - частина 3); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у: 1) вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (незниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені в статті 286 КК України.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у статті 286 КК України; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити і встановити порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених статтею 286 КК України, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого статтею 286 КК України.

При цьому склад кримінального правопорушення, передбачений статтею 286 КК України, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Так, стороною обвинувачення стверджується, що в діях ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 2.3. б), 12.3.; 19.3. Правил дорожнього руху (редакція від 21.10.2015), порушення вимог п. 12.3, 19.3. ПДР знаходиться у причинному зв`язку з виникненням ДТП та її наслідками, а тому ці його дії кваліфіковано стороною обвинувачення за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_10 .

Отже предметом судового розгляду є встановлення діяння (дії або бездіяльності) ОСОБА_6 у вигляді недотримання вимог ПДР; обстановки настання ДТП; суспільно небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілої ОСОБА_10 ; причинного зв`язку між суспільно небезпечним діянням у вигляді порушень вимог ПДР та суспільно небезпечними наслідками у вигляді смерті ОСОБА_10 .

Згідно з обвинувальним актом діяння вчинено та наслідки настали в обстановці дорожнього руху.

Суспільно небезпечні наслідки характеризуються смертю ОСОБА_10 , внаслідок отримання тілесних ушкоджень у вигляді поєднаної травми голови, грудної клітки, лівої гомілки, що призвели до смерті.

Як діяння згідно з обвинувальним актом зазначено недотримання ОСОБА_6 вимог п. 2.3. б), 12.3.; 19.3. Правил дорожнього руху (редакція від 21.10.2015)

Відповідно до положень п. 2.3. б) ПДР (редакція від 21.10.2015) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Пунктом 12.3. ПДР ( редакція від 21.10.2015) визначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Положеннями п. 19.3. ПДР (редакція від 21.10.2015) унормовано, що у разі погіршення видимості в напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а в разі засліплення - зупинитися, не змінюючи смуги руху, і увімкнути аварійну світлову сигналізацію. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення.

Серед ключових доказів на підтвердження порушення ОСОБА_6 зазначених вище положень ПДР (редакція від 21.10.2015) стороною обвинувачення надані протокол огляду місця дорожньо транспортної пригоди та висновок судової автотехнічної експертизи № 4/1613 від 08.11.2016, згідно з яким в діях водія автомобіля ВАЗ 2101, р.н. НОМЕР_1 , вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3., 19.3. ПДР, які, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням ДТП та на виконання яких він перешкод технічного характеру, відповідно до наданих на дослідження матеріалів, не мав.

Аналізуючи висновок судової експертизи № 4/1613 від 08.11.2016, суд приходить до таких висновків.

Зі змісту висновку судової експертизи випливає, що підставою для її проведення стала датована 05.10.2016 постанова слідчого про призначення судової автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000014. На вирішення експертизи поставлені питання про те, як відповідно до вимог ПДР повинен був діяти в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 2101, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 ; чи є в діях водія автомобіля ВАЗ 2101, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 невідповідність вимогам ПДР; що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо транспортної пригоди.

Як вихідні дані експерту надані відомості з протоколу огляду місця ДТП зі схемою до нього, пояснень ОСОБА_6 , висновків судових експертиз № 4/303 від 11.03.2016, №05-7-02/40 від 25.01.2016 та №1/173 від 10.02.2016.

До компетенції експерта-автотехніка відноситься дослідження обставин ДТП з технічної точки зору, при цьому технічний аспект дослідження будь-яких дій учасників дорожнього руху передбачає визначення того, як саме повинен був діяти учасник дорожнього руху в тій або іншій дорожньо-транспортній ситуації і це регламентується в цілому вимогами ПДР.

Визначення кваліфікації дій учасників дорожнього руху та їх відповідність вимогам ПДР є суто правовим питання, здійснюється, зокрема, слідчим на підставі аналізу зібраних доказів по справі та не належить до компетенції експерта - автотехніка.

Між тим, як випливає зі змісту висновку судової експертизи № 4/1613, слідчим допущено ряд грубих помилок, які фактично вплинули на результати проведеного експертного дослідження, а саме: не кваліфіковано дії ОСОБА_6 відповідно до пунктів ПДР, а вирішення цього питання покладено на розсуд експерта; не встановлені і не надані вихідні дані щодо місця здійснення наїзду на потерпілу, щодо дорожньої обстановки ( у тому числі видимості проїзної частини), дій водія до та в момент ДТП, швидкості руху автомобіля, моменту появи пішохода на проїзній частині, траєкторії та темп її руху, тощо. Слідчий експеримент за участі ОСОБА_6 взагалі не проводився та слідчим не пропонувалось його проводити, а покладено вирішення усіх цих питань на розсуд експерта.

Отже, експерт, враховуючи формулювання та смисловий зміст питань, вихідні дані, вказані у постанові слідчого, та згідно з матеріалами кримінального провадження, самостійно визначив предмет дослідження в частині відповідності дій ОСОБА_6 щодо п. 12.3., 19.3. ПДР; після чого надав таким діям оцінку, порівнявши відповідність фактичної слідової інформації, що характеризує обставини ДТП відповідно до зібраних матеріалів кримінального провадження (що відноситься до компетенції слідчого) із технічною можливістю настання події, в результаті чого встановив невідповідність дій ОСОБА_6 вимогам п. 12.3., 19.3. ПДР й перебування цієї невідповідності в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Слід зазначити, що наведений висновок експерта ґрунтується на загальних трактуваннях положень п. 12.3. ПДР. Обрахування моменту появи небезпеки для водія з урахуванням особливостей дорожньої обстановки, наявність освітлення проїзної частини та рівномірність такого освітлення, початку руху пішохода на проїзну частину, темпу, траекторії та швидкості руху пішохода, можливість виявлення пішохода на проїзній частині (з урахуванням темного одягу потерпілої, відсутність світловідбиваючих елементів, перебування у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню важкості) експертом не здійснювалось, у зв`язку з тим, що слідчий таке питання не ставив для вирішення та не надав повних вихідних даних щодо цих характеристик.

Оскільки слідчим не надані на дослідження вихідні дані з отриманих з дотриманням права на захист показань ОСОБА_6 , слідчий експеримент з ним взагалі не проводився, усі необхідні вихідні дані для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин правопорушення відсутні, суд приходить до переконання, що висновком судової автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин розвитку ДТП встановлений лише можливий (ймовірний) варіант розвитку подій і цей доказ ґрунтується здебільшого на отриманих з порушенням права на захист пояснень ОСОБА_6 , які в розумінні ч. 8 ст. 95 КПК України взагалі джерелом доказів не є.

Тобто, в результаті проведення експертизи не були отримані відомості, що дають можливість достовірно встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди за участю обвинуваченого ОСОБА_6 при керуванні ним автомобілем ВАЗ 2101, р.н. НОМЕР_1 , що мають значення для кримінального провадження.

Також судом враховуються надані обвинуваченим в судовому засіданні показання щодо того, що погодні умови були дуже погані, дорога не освітлювалась, потерпілу ОСОБА_10 він на дорозі не бачив, зустрічний транспортний засіб у момент ДТП вулицею Леніна с. Христинівка не рухався.

Ці показання обвинуваченого стороною обвинувачення не спростовані.

Суд також приходить до висновку, що під час судового розгляду будь яких доказів про порушення ОСОБА_6 п.2.3. б) ПДР, а саме того, що останній був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та, відповідно, не реагував на її зміну, суду не надано.

Твердження обвинувачення про те, що ОСОБА_6 не зупинив керований ним транспортний засіб, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій ОСОБА_10 , не викликав карету швидкої медичної допомоги та з місця пригоди зник суд оцінює критично, оскільки єдиний наданий на підтвердження цієї версії доказ висновок судової експертизи (експертиза за матеріалами справи) № 04-01/23 про те, що потерпіла після отримання поєднаної травми голови, грудної клітки, лівої гомілки могла померти протягом часу, який обраховується від десятків хвилин до кількох годин суперечить зафіксованим бригадою швидкої медичної допомоги відомостям, даним про початок проведення огляду місця дорожньо транспортної пригоди та показанням свідка ОСОБА_12 . Крім іншого, суд враховує, що у висновку дослідницька частина відсутня взагалі, а його текст зведений до повного повторення змісту проведеного поза межами кримінального провадження висновку експерта № 05-07-02/40.

Суспільна небезпека кримінального правопорушення, передбаченого статтею 135 КК України, полягає у тому, що людина, яка має можливість надати допомогу іншій людині і тим самим врятувати її від смерті або настання інших тяжких наслідків, не робить цього, що свідчить про низькі моральні якості цієї особи. Злочинність такої бездіяльності підвищується, якщо особа сама поставила іншу особу в небезпечний для життя стан або причетна до події, через яку особа опинилася в такому стані.

За змістом статті 135 КК України поставлення в небезпеку виступає як основа для виникнення спеціального обов`язку надати допомогу особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані.

Об`єктивна сторона залишення в небезпеці характеризується двома видами злочинної бездіяльності: 1) бездіяльність-невтручання, що полягає у невиконанні особою обов`язку щодо надання необхідної допомоги потерпілому, який перебуває у небезпечному для життя стані й позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, коли небезпека виникла незалежно від суб`єкта цього злочину; 2) змішана бездіяльність - бездіяльність щодо надання допомоги потерпілому особою, яка сама поставила його в небезпечний для життя стан.

Бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, що полягає у невчиненні нею конкретної дії (дій), яку вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах. Бездіяльність за своїми соціальними та юридичними властивостями тотожна діянню, тобто вона суспільно небезпечна і протиправна, є свідомим і вольовим актом поведінки людини.

Кримінальна відповідальність за злочинну бездіяльність настає лише за таких умов:

а) на особу було покладено спеціальний обов`язок вчинити активні дії, якими було б відвернене настання суспільно небезпечного наслідку;

б) у особи була реальна можливість у даній конкретній ситуації вчинити відповідні активні дії і запобігти настанню суспільно небезпечних наслідків.

Обов`язок вчинити певні дії (діяти певним чином) може випливати з різних підстав: із закону або з іншого нормативного акта; із професійних або службових функцій особи; із договору; із родинних відносин; із попередньої поведінки особи, якщо вона своїми діями створює небезпеку для іншої особи і внаслідок цього зобов`язана надати їй допомогу.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 135 КК України, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю).

Вольовий момент вчинення злочину, передбаченого статтею 135 КК України, полягає у небажанні суб`єкта злочину надати допомогу безпорадній особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними (прагнення уникнути кримінальної відповідальності, небажання обтяжувати себе, байдуже ставлення до долі іншої людини, егоїзм, небажання допомогти через брак часу, неприязнь до потерпілого, легкодухість, ревнощі, помста тощо), але на кваліфікацію вони не впливають.

Моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Варто зазначити, що для кваліфікації злочину не має значення, чи відвернула би надана винною особою допомога завдання шкоди життю або здоров`ю особи. Навіть у випадках, коли через несумісну з життям травму будь-яка допомога не була здатна відвернути смерть людини, особа, яка залишила потерпілого в небезпеці, несе відповідальність за статтею 135 КК України. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці.

Встановлені судом фактичні обставини не доводять, що обвинувачений не бажав надати потерпілій ОСОБА_10 допомогу і що йому було відомо, що саме внаслідок його дій вона перебувала у безпорадному стані.

Крім іншого, та обставина, що саме залишення потерпілої без допомоги спричинило її смерть, жодним доказом не доводиться, а, навпаки, спростовується відомостями карти виїзду карети швидкої допомоги, відповідно до якої виклик карети швидкої допомоги надійшов 24.01.2016 о 17 год. 34 хв., о 17 год. 36 хв. 24.01.2016 карета виїхала за викликом, по прибуттю на місце о 17 год. 50 хв. 24.01.2016 констатована біологічна смерть до прибуття бригади швидкої медичної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

За приписами ч.2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у справі «Барбера, Мессеґе і Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1988 Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь обвинуваченого (підсудного). (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Пункт 39 цього ж рішення Європейського суду з прав людини містить чітке і недвозначне правило, відповідно до якого тягар доведення факту вчинення обвинуваченим (підсудним) злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатись на захист.

Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу № 688/788/15-к, у постанові від 04.07.2018 визначив, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Суд, керуючись принципом верховенства права, що вказано у ст. 8 Конституції України, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні інкримінованих йому діянь не знайшла свого підтвердження сукупністю досліджених доказів, сторона обвинувачення не довела винуватість обвинуваченого поза розумним сумнівом, у зв`язку з чим ОСОБА_6 підлягає виправданню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати стягненню з обвинуваченого не підлягають, тому їх слід віднести на рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- транспортний засіб ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, підлягає поверненню власниці ОСОБА_11 ;

- відеореєстратор, п`ять частин порізаного переднього капота, передній бампер з реєстраційним номером, реєстраційний номер, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, підлягають поверненню власниці ОСОБА_11 ;

- одяг потерпілої ОСОБА_10 - чорні штани, квітчаста червона хустка, сіре бавовняне пальто, гумові утеплені чоботи чорного кольору, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, підлягають знищенню;

- мобільний телефон «SAMSUNG DUOS», який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, підлягає поверненню потерпілій ОСОБА_7 ;

- скло ліхтаря повороту, склоочисник, уламки битого скла, чотири уламки фарби, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, підлягають знищенню.

Застосований 23.11.2016 ухвалою слідчого судді щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України, та виправдати за недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_6 скасувати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз у загальному розмірі 3 406 (три тисячі чотириста шість) грн. 68 коп. віднести на рахунок держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- транспортний засіб ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, повернути власниці ОСОБА_11 ;

- відеореєстратор, п`ять частин порізаного переднього капота, передній бампер з реєстраційним номером, реєстраційний номер, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, повернути власниці ОСОБА_11 ;

- одяг потерпілої ОСОБА_10 - чорні штани, квітчасту червону хустку, сіре бавовняне пальто, гумові утеплені чоботи чорного кольору, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, знищити;

- мобільний телефон «SAMSUNG DUOS», який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, повернути потерпілій ОСОБА_7 ;

- скло ліхтаря повороту, склоочисник, уламки битого скла, чотири уламки фарби, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВПД № 3 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду кримінального провадження апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1