СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/456/23
ун. № 759/7183/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою та клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001284 від 07.06.2022 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієве, Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.3 ст. 357 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду (стадія дослідження доказів) перебуває вищевказане кримінальне провадження.

29.11.2023 прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 діб, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, встановлені судом під час обрання запобіжного заходу, продовжують існувати та наразі не зменшились. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_3 подано клопотання про зміну запобіжного заходу, в якому він зазначає про надмірну тривалість його перебування під вартою та відсутність ризиків, передбачених ч.1ст. 177 КПК України. Враховуючи наявність у нього місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження запобіжного у вигляді тримання під вартою, застосованого до обвинуваченого, з викладених у ньому підстав, у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу просила відмовити, у зв`язку з його необґрунтованістю.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, а саме у вигляді домашнього арешту у нічний час, з огляду на підстави, зазначені у його клопотанні. Повідомив, що за вищезазначеною адресою зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, у вказаному житлі проживає його співмешканка та її дитина. Звернув увагу суду на незадовільний стан здоров`я.

Захисник просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу, заявлене обвинуваченим ОСОБА_3 . Зауважив на тому, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, натомість прокурорм не наведено додаткових обґрунтувань того, що заявлені ним ризики наразі існують та не зменшились.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою суду від 28.07.2022р. до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, надалі строк дії запобіжного заходу неодноразово було продовжено, востаннє згідно ухвали суду від 04.10.2023 на строк 60 діб, тобто до 02.12.2023р.

Завершити судовий розгляд до закінчення строку дії запобіжного заходу, з огляду на стадію судового провадження, не вбачається за можливе.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді триманні під вартою та при продовженні строку вказаного запобіжного заходу судом були встановлені наступні ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик того,що обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи клопотання прокурора та обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину та кримінального проступку, та передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, відомості щодо особи обвинуваченого, який офіційно не працює, в шлюбі не перебуває, утриманців не має, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів під час іспитового строку. Також суд бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого, який не виключає його можливість перебування під вартою в умовах слідчого ізолятора на час судового розгляду.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд вважає, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій, оскільки у ОСОБА_3 відсутні міцні соціальні зв`язки та стримуючі фактори. При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (справи «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). Крім того ризик втечі суд має оцінювати у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа «Бекчиєв проти Молдови»).

Також суд вважає, що наразі наявний ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_3 не має місця роботи та постійного джерела доходів, раніше судимий за злочин проти власності.

Таким чином, встановлені судом ризики, передбачені п.1,п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

Варто зауважити, що до обставини, яка збільшує встановлені судом ризики, безумовно належить військова агресія рф проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

З огляду на зазначене суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» питання розумності строків тримання особи під вартою вирішуються судом, зважаючи на наявність дійсного публічного інтересу у триманні особи під вартою, що переважає над приватним правом особи на особисту недоторканність.

Зазначені захисником та обвинуваченим обставини не є достатніми підставами для зміни запобіжного заходу.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, для зміни стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, судом не встановлено. Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні та продовженні ОСОБА_3 запобіжного заходу суду, не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу. Водночас клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Беручи до уваги обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, його вік та майновий стан, суд вважає за доцільне залишити попередньо визначений розмір застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 грн. та покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 177, 182,183, 194, 331 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 27 січня 2024 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Святошинського районного суду м.Києва, (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268059, банк отримувача ДКСУ, м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA1012089), після внесення якої ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати на першу вимогу до суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити двомісячний строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави, а до нього, для забезпечення виконання визначених законом обов`язків, може бути застосовано інший запобіжний захід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1