ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/237/23 Справа № 711/4333/21 Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 січня 2023 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу 16.06.2021 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст.185, ст.75 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 5 років з іспитовим строком 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засуджено:

- за ч.1 ст.187 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяця;

- за ч.3 ст.185 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст.70 КК шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК до призначеного покарання, частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.06.2021 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК, в строк призначеного за даним вироком покарання зараховано строк попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, з моменту взяття під варту - з 02 липня 2021 року до дня набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 залишено без змін до вступу вироку в законну силу

ВСТАНОВИЛА

За вироком суду ОСОБА_6 визнаний винний в тому, що він 14.03.2021 близько 15.00 год., перебуваючи на розі вулиць Гоголя - Митницька м. Черкаси, здійснив напад, з метою відкритого заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, поєднаний із насильством небезпечним для здоров`я ОСОБА_9 , тримаючи в кулаці правої руки невідомий предмет, наніс один удар в область щелепи, та після чого ще один удар кулаком лівої руки в область щелепи, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді наскрізної рани нижньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та відкрито заволодів майном потерпілого: мобільним телефоном «iPhone SE» модель - А1662 сірого кольору, вартість якого становить 1866,67 грн.

Він же, 29.06.2021 близько 04.00 год., розпиваючи спиртні напої разом із ОСОБА_10 поблизу будинку АДРЕСА_3 , викрав у останньої із жіночої сумки ключі від квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , яка на праві власності належить ОСОБА_10 . У подальшому в цей же день близько 04.30 год., більш точний час в ході судового розгляду не встановлений, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на викрадення чужого майна, упевнившись, що за його умисними протиправними діями ніхто не спостерігає, шляхом відкриття ключем вхідних дверей, проник до приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , звідки викрав телевізор TV LCD 43 «SAMSUNG» UE43NU7097U, вартість якого станом на 29.06.2021 могла становити 7033,33 грн., завдавши ОСОБА_10 матеріальних збитків на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вищевказаний вирок та закрити кримінальне провадження в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів. Вважає, що вирок є незаконним та необґрунтованим, винесений з порушенням ст.ст.5-8 Конвенції з прав людини та ст. 29 Конституції України.

Щодо інкримінованого епізоду розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 обвинувачений вважає, що суд невірно оцінив фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні. Разом з тим в основу обвинувачення, судом покладено показання потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, на думку обвинуваченого, носять суперечливий характер та повну протилежність.

Наводить версію подій, за якою він з потерпілим ОСОБА_9 домовились обміняти належний потерпілому мобільний телефон на планшет, що був в його володінні. З цього приводу, відзначає, що вилучений у ОСОБА_11 мобільний телефон був обміняний на планшет, а не викрадений. Вважає показання свідка ОСОБА_11 недостовірними.

Приводить доводи щодо неповноти досудового розслідування, оскільки не було встановлено місце знаходження планшету.

Щодо епізоду викрадання телевізора, що належить потерпілій ОСОБА_10 , то за переконанням обвинуваченого, остання саме розпорядились цим телевізором, чого не пам`ятає, оскільки перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Відзначає на тривалий час, котрий пройшов з моменту подання потерпілим ОСОБА_9 заяви про вчинене кримінальне правопорушення та внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

На думку обвинуваченого, наявні докази: протоколи впізнання, довідка щодо наявних тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_9 , протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_9 , показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 не доводять його винуватість у вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Вказує про здійснення на нього тиску зі сторони працівників поліції. Напроти заперечує обставини здійснення тиску з його сторони на потерпілих.

Як на доказ своєї невинуватості приводить показання свідка ОСОБА_14 , котрий зізнався у викраденні телевізора, що належить ОСОБА_10 , котрим суд першої інстанції не надав належної оцінки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати вищевказаний вирок щодо ОСОБА_6 , кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК, в зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості обвинуваченого.

В обґрунтування апеляційних вимог приводить тотожні доводи з апеляційною скаргою обвинуваченого.

Окрім того вказує, що вирок не відповідає вимогам матеріального права та ухвалений з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зазначив, що судом першої інстанції в основу вироку покладено низку доказів, які не є належними. На думку захисника не можна приймати до уваги показання свідків та потерпілих, які неодноразово змінювали свої показання, що відповідно викликає до них недовіру. Відзначає неповноту досудового розслідування, адже потерпілий ОСОБА_9 пояснював про викрадення у того, крім мобільного телефону також коштів у сумі 1000 грн. Утім викрадення коштів обвинуваченому не інкримінувалось, цебто гроші залишились у потерпілого, що підтверджує наявність цивільно-правових відносин між потерпілим та обвинуваченим, котрі здійснили міну планшету на мобільний телефон. Ці обставини підтвердив свідок ОСОБА_15 .

Зауважує, що письмові докази: довідка КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», а також гарантійний талон № 7178, не завірені належним чином, що вказує на їх недопустимість. Також стороною обвинувачення не дотримало положень ч.1 ст. 240 КПК під час проведення слідчих експертів. На думку захисника, протокол слідчого експерименту, проведеного з потерпілим ОСОБА_9 , не є доказом винуватості обвинуваченого, через те що потерпілий не пам`ятає обставин кримінального правопорушення, про що він вказав в суді першої інстанції.

Зазначає, що під час досудового розслідування не перевірено питання можливість отримання потерпілим, виявлених у того тілесних ушкоджень, при падінні з висоти власного росту.

На переконання захисника, в ході досудового слідства не встановлена вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_9 мобільного телефону.

Наполягає, що поза увагою залишилися обставини придбання потерпілого ОСОБА_9 мобільного телефону 05.06.2021, тобто після події кримінального правопорушення - 14.03.2021. Також відзначає на різні номера гарантійних талонів: 7178 та 78.

За епізодом викрадення телевізору, що належить потерпілій ОСОБА_10 , відзначає показання свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , котрі, на переконання захисника, не підтверджують винуватість обвинуваченого у вчинення цього кримінального правопорушення.

Також захисник вважає, що прямих та беззаперечних доказів у справі, які можуть підтвердити факт нападу ОСОБА_6 на потерпілого ОСОБА_9 , а також за фактом викрадення майна у потерпілої ОСОБА_10 органом досудового розслідування не надано.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційних скарг, були заслухані:

- обвинувачений та його захисник, які підтримали вимоги апеляційних скарг, пославшись на доводи, що в них викладені;

- прокурор і потерпілі, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, пославшись на законність вироку суду першої інстанції. Потерпілі повідомили, що змінювали свої показання в суді першої інстанції через психологічний тиск на них, котрий здійснювали невідомі особи, котрі діяли від імені обвинуваченого, у телефонній розмові.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, прокурора, потерпілих, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції, в частині доведеності вини обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.187 КК, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, дослідженими та перевіреним під час судового розгляду.

У суді першої інстанції обвинувачений свою вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не визнав в повному обсязі. По епізоду нападу на ОСОБА_9 пояснив, що 14.03.2021 з 14.00 год до 15.00 год. побачив ОСОБА_9 на базарі, запропонував тому купити планшет, на що той погодився. ОСОБА_9 був в сильному алкогольному сп`янінні та не міг зняти кошти через відсутність банкоматів. Тому запропонував обміняти телефон на планшет. ОСОБА_9 дістав свою сім-карту, віддав телефон та пішов назад на ринок. Телефон перебував у нього та був заблокований. Через місяць він прийшов до ОСОБА_11 за телефоном. Стверджує, що ударів ОСОБА_9 не наносив. Поліція тиснула на нього, тому він взяв на себе вину. По епізоду крадіжки у ОСОБА_10 пояснив, що він її не знає, де її квартира йому також невідомо. ОСОБА_16 попросив його здати до ломбарду телевізор, оскільки той посварився з дружиною. Рано вранці він подзвонив своїй знайомій і попросив разом з ним здати цей телевізор, оскільки забувся вдома паспорт. Телевізор здав в ломбард, точну суму не пам`ятає. Гроші віддав за телевізор ОСОБА_16 разом із спортивною сумкою.

Суд першої інстанції ретельно перевірив обставини кримінального провадження, вірно встановив, що вина ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в житло, вчиненому повторно та нападі з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, підтверджується сукупністю доказів.

За епізодом розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_9 винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 засвідчується показаннями потерпілого ОСОБА_9 , котрий той надав у суді першої інстанції та підтвердив при апеляційному перегляді.

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що 14 березня 2021 року після обіду, був з товаришем - ОСОБА_15 на базарі, біля Центрального ринку, м. Черкаси. До них підійшов обвинувачений і запропонував купити у того планшет. Він погодився і пішов з ним. ОСОБА_15 залишився чекати. В той момент, коли він та обвинувачений зайшли за будівлю, обвинувачений вдарив двічі його кулаком у щелепу. Він помітив, що в руці обвинувачений тримав предмет схожий на кастет. Від чого він впав та втратив свідомість. У подальшому виявив, що у нього пропав iPhone SE» модель - А1662 сірого кольору та 1000 грн. У зв`язку з отриманою травмою щелепи, він проходив лікування.

Також повідомив, що на нього здійснювали тиск, погрожували, просили не вказувати, що його пограбував обвинувачений, через що в суді першої інстанції, він змінював свої показання та повідомляв, що не пам`ятає подій вчиненого на нього нападу, не вказував на обвинуваченого, як на особу, що вчинила цей напад.

Надаючи оцінку цим показанням потерпілого, апеляційний суд відзначає, що зміна показань потерпілим, пов`язана з психологічним тиском, що нього робився невідомими особами, з метою зміни потерпілим показань, надання ним неправдивих показань, щоб виправдати обвинуваченого.

Разом з тим, показання потерпілого ОСОБА_9 , котрі той надав в одному з судових засідань в суді першої інстанції, що він не знає хто здійснив на нього напад, сплавляються з цим психологічним тиском, що на нього був здійснений.

Апеляційний суд визнає, що викривальні показання потерпілого, котрі той надав в суді першої інстанції та визнав під час апеляційного перегляду, є достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 пояснив, що приблизно у березні 2021 року він з потерпілим ОСОБА_9 був на Центральному ринку м. Черкаси. Підійшов обвинувачений ОСОБА_6 , котрий запропонував купити планшет. Він відмовився, а потерпілий ОСОБА_9 погодився та вирішив піти з обвинуваченим. ОСОБА_9 попросив почекати його. Через 30-40 хвилин він зустрівся з ОСОБА_9 , у якого було розбите лице в крові і той пояснив про обставини здійсненого на нього нападу, в ході якого у того забрали мобільний телефон. ОСОБА_9 перебував в легкому алкогольному сп`янінні, оскільки вони випили разом по 2 бокала пива.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_11 пояснив, що у нього ОСОБА_6 , з котрим вони були знайомі, попросив зарядку до телефона iPhone 5 сірого кольору. Та залишив цей мобільний телефон у нього на зберіганні. Наступного дня той прийшов з працівниками поліції за цим телефоном. Від працівників поліції дізнався, що телефон не належав ОСОБА_6 , а з якогось кримінального провадження.

Також наведені показання потерпілого та свідків узгоджується з іншими доказами.

З фактичних даних протоколу проведення слідчого експерименту від 23.06.2021 за участі потерпілого ОСОБА_9 з доданою фототаблицею, випливає, що потерпілий продемонстрував, як незнайома особа, тримаючи в кулаці правої руки невідомий предмет, нанесла один удар в область щелепи, після цього ще один удар кулаком лівої руки в теж саме місце, від чого останній упав на землю та втратив свідомість.

Зазначена слідча дія проведена з дотриманням вимог ст.240 КПК, а тому колегія суддів вважає протокол слідчого експерименту, попри позицію захисника, допустимим доказом.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.06.2021 за участі потерпілого ОСОБА_9 , випливає, що останній впізнає ОСОБА_6 , як особу, що нанесла 14.03.2021 йому тілесні ушкодження та заволоділа особистими речами - мобільним телефоном.

Так само свідок ОСОБА_11 у відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.06.2021 впізнає ОСОБА_6 , як особу, котрий 15.03.2021 року залишив йому на зберігання мобільний телефон iPhonе.

Також свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_6 , який 14.03.2021 повів ОСОБА_9 в невідомому напрямку, після чого, як це йому пояснив останній, наніс тому тілесні ушкодження та заволоділа особистими речами, наведене зафіксовано протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.06.2021.

Апеляційний суд відзначає, що доводи сторони захисту про недопустимість вказаних протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого та свідків, як доказів у кримінальному провадженні, є неспроможними з огляду на таке.

Відповідно до ч.7 ст. 228 КПК фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

З матеріалів справи вбачається, що свідкам і потерпілому з дотриманням вказаних вимог закону було пред`явлено фотознімки обвинуваченого ОСОБА_6 разом з трьома іншими фотознімками осіб, які не мали різких відмінностей у віці та зовнішності, які б значно виділяли обвинуваченого серед інших осіб. Крім того, під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідки та потерпілий засвідчили, що особу ОСОБА_6 впізнали за рисами обличчя, загальними ознаками.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може погодитися з доводами захисника про порушення порядку отримання вказаних вище доказів, оскільки протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 оформлено відповідно до приписів ст. 104 КПК, а зазначені слідчі дії проведено з дотриманням вимог ст.228 цього Кодексу за участю потерпілих та свідків, в присутності понятих, яким було роз`яснено їхні процесуальні права та обов`язки. Вказане узгоджується позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 18.05.2021 (справа № 556/1025/17), від 21.04.2022 (справа № 489/1764/20).

На підтвердження наявності у потерпілого ОСОБА_9 «iPhone SE» модель - А1662 сірого кольору та тілесних пошкоджень, останнім надані слідчому копії гарантійного талону на мобільний телефон та довідки КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 14.03.2021 № 7178.

В супереч позиції захисника з вказаної копії гарантійного талону на мобільний телефон не випливає, що той придбаний 05.06.2021.

У відповідності до довідки від 14.03.2021, виданої КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», ОСОБА_9 звертався до цього закладу охорони здоров`я за медичною допомогою через наскрізну рану нижньої губи.

Відсутність підпису на цій медичній довідці не спростовує, наявність у потерпілого ОСОБА_9 тілесних ушкоджень та звернення його за медичною допомогою. Окрім того, виявлені тілесні ушкодження у потерпілого були підтверджені свідком ОСОБА_15

Заразом ступень тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_9 - наскрізної рани нижньої губи, котрі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, встановлена висновком експерта від 29.06.2021 №02-01/491.

У матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані про можливість отримання потерпілим наведених тілесних ушкоджень при інших обставинах, зокрема при падінні з висоти власного росту. Внаслідок чого посилання захисника, що під час досудового розслідування не з`ясовано питання можливість отримання потерпілим ОСОБА_9 , виявлених у того тілесних ушкоджень, при падінні з висоти власного росту, не може мати істотного значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно з письмовою заявою свідка ОСОБА_11 , останній видав органу досудового розслідування мобільний телефон сірого кольору «iPhone», імейл НОМЕР_1 , який дав йому ОСОБА_6 .

Попри позицію захисника, висновком експерта від 18.06.2021 №СЕ-19/124-21/8039-ТВ встановлена ринкова вартість мобільного телефону марки «Аррle iPhone SE 2/64 GB Silver» моделі «А1662» станом на 14.03.2021, яка могла становити 1866,67 грн.

За епізодом розбійного нападу на потерпілої ОСОБА_10 винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 засвідчується показаннями потерпілої ОСОБА_10 , котрі та надала в суді першої інстанції та підтвердила при апеляційному перегляді.

Потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що 29.09.2021 увечері вона разом з сусідкою ОСОБА_13 вжила 50 грам спиртного, чим пом`янули її доньку. В цей момент до них підходив ОСОБА_6 , який також вживав разом з ними спиртні напої. У подальшому, коли повернулась додому, то виявила, що у неї в сумці відсутні ключи від квартири. Після того, як відкрили квартиру іншими ключами, вона виявила відсутність телевізору. Вважає, що в момент, коли вони вживали спиртні напої, у неї зникли ключі від квартири. Свідка ОСОБА_16 не знає і ніколи не бачила. Їй телефонували невідомі особи та просили забрати заяву з поліції, через що вона змінювала свої показання в суді першої інстанції.

Надаючи оцінку цим показанням потерпілої, апеляційний суд відзначає, що зміна показань потерпілою, пов`язана з психологічним тиском, що неї робився невідомими особами, з метою зміни потерпілою показань, надання нею неправдивих показань, щоб виправдати обвинуваченого.

Разом з тим, показання потерпілої ОСОБА_10 , котрі та надала в одному з судових засідань в суді першої інстанції, у яких вона не вказала на обвинуваченого ОСОБА_6 , як на особу, яка причетна до зникнення у неї ключів від квартири, пов`язані з цим психологічним тиском щодо на неї був здійснений.

Апеляційний суд визнає, що викривальні показання потерпілої, котрі та надала в суді першої інстанції та визнала під час апеляційного перегляду, є достовірними, оскільки вони узгоджуються з іншими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона зберігає у себе ключи від квартири, де проживає ОСОБА_10 . Обставини, що досліджуються, відбувались влітку. ОСОБА_10 прийшла до неї і попросила свої ключі, повідомивши, що забула свої ключі. Через годину прийшла поліція і повідомила, що викрадено телевізор, хтось побував у її квартирі.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 пояснив, що весною ввечері він зустрівся з ОСОБА_10 та жінкою, яку знає як ОСОБА_18 , котрі вже вживали спиртні напої. Він також випив з ними 50 гр горілки. У подальшому йому стало відомо, що ОСОБА_10 в цей день втратила ключі від квартири та її квартиру пограбували. ОСОБА_6 ніколи не бачив.

В цілому ці показання свідка узгоджуються з встановленими судом першої інстанції обставинами. Помилкове зазначення свідком, що наведені обставини відбувались навесні, хоча в цьому кримінальному провадженні було достовірно встановлено, що крадіжка сталася 29.06.2021, не впливає на висновки суду.

У суді першої інстанції свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона з ОСОБА_6 бачились декілька разів. В кінці червня 2021 року ОСОБА_6 запропонував їй здати до ломбарду телевізор, за наявності у неї документів, що посвідчують особу. Телевізор до ломбарду «Скарбниця» заносив обвинувачений. Кошти в сумі приблизно 4000-5000 грн. за телевізор вона віддала ОСОБА_6 Квитанцію з ломбарду вона у подальшому передала слідчому. До неї приходили друзі ОСОБА_6 та просили, щоб вона змінила показання.

В суді першої інстанції свідок ОСОБА_13 пояснила 29.06.2021 року вдвох була з ОСОБА_10 на зупинці громадського транспорту. Пізніше на зупинку підійшов хлопець схожий на ОСОБА_6 , з ними випивав і розмовляв. Свідок ОСОБА_12 приходив до них пізніше, він не бачив обвинуваченого. ОСОБА_10 втрачала сумку, але потім вона її знайшла на зупинці, під лавкою. 30.06.2021 в 04.00 год. їй стало відомо, що у потерпілої вкрали телевізор. Свідка ОСОБА_16 не знає і ніколи не бачила.

Будь-яких даних, які б спростовували показання потерпілих, наведених свідків та свідчили, що вони обумовлюють обвинуваченого, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Окрім того наведені показання потерпілої ОСОБА_10 та свідків за цим епізодом узгоджується з іншими доказами.

Протокол огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 від 29.06.2021 зафіксовані місце вчинення кримінального правопорушення.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_19 від 27.07.2021 вбачається, що свідок впізнала на фотознімку ОСОБА_6 , як особу, котрий 29.06.2021 попросив її здати телевізор до ломбарду.

Згідно з протоколом пред`явлення особи для впізнання зі свідком ОСОБА_13 від 30.08.2021, остання впізнала на фотознімку ОСОБА_6 , як особу, яка 29.06.2021 розпивала з нею та потерпілою спиртні напої.

Уже з наведених мотивів апеляційний суд визнає ці докази допустимими, адже вони отримані у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом (ст. 227 КПК).

Окремо слід врахувати, що свідки під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками вказали, що особу ОСОБА_6 впізнали за формою обличчя, кольором очей, зачіскою та формою носа чи губ.

У відповідності до письмової заяви свідка ОСОБА_19 від 29.07.2021, остання добровільно видала оригінал квитанції 768-21009652 від 29.06.2021 по факту закладення до ломбарду «Скарбниця» телевізора марки Самсунг;

Вартість викрадено телевізора «SAMSUNG UE43NU7097U» 7033,33 грн. встановлена висновком експерта № СЕ-19/124-21/10733-ТВ від 01.09.2021.

З фактичних даних протоколу огляду предмета від 30.08.2021 випливає, що слідчим оглянуто запис з камер спостереження ломбарду «Скарбниця» від 29.06.2021 де о 05.05 год. до приміщення ломбарду за адресою м. Черкаси бул. Шевченка 243, заходить чоловік, який візуально схожий на ОСОБА_6 , та в правій руці тримає плазмовий телевізор, через декілька секунд за ним заходить жінка, візуально схожа на ОСОБА_19 .

Колегія суддів вважає, що вирок, ухвалений судом першої інстанції на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.187, ч.3 ст.185 КК.

Разом з тим, судом першої інстанції за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні зазначив, чому суд до уваги одні докази і відкинув інші.

Надаючи оцінку показанням свідка ОСОБА_16 , котрий вказав, що крадіжку, належного потерпілій ОСОБА_10 телевізора «SAMSUNG UE43NU7097U», вчинив він, суд першої інстанції визнав їх недостовірними, з чим погоджується апеляційний суд

Судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 перебував тривалий час в одній камері слідчого ізолятора зі засудженим ОСОБА_16 .

З цього приводу суд першої інстанції, мотивовано вказав, що свідок сторони захисту ОСОБА_16 з`явився під час судового розгляду даного кримінального провадження, лише після того, як обвинувачений ОСОБА_6 почав утримуватися з ОСОБА_16 , в одній камері ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» з 07.12.2021.

Також суд першої інстанції відзначив, що свідок ОСОБА_13 та потерпіла ОСОБА_10 повідомили, що зі ОСОБА_16 не знайомі та ніколи того не бачили.

З вказаного суд правильно прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи тривалий час в одній камері слідчого ізолятора з засудженим ОСОБА_16 , мав можливість розповісти про всі обставини вчиненого ним злочину та попросити ОСОБА_16 взяти провину на себе, оскільки ОСОБА_16 і так засуджений до позбавлення волі на певний строк.

Таким чином показання свідка ОСОБА_16 пов`язані виключно з його заінтересованістю в результатах розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , з огляду на перебування свідка та обвинуваченого в одній камері слідчого ізолятора.

За таких обставин, твердження апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про недоведеність вини останнього є безпідставними.

Попри позицію сторони захисту, проміжок часу між вчинення кримінального правопорушення та внесення відповідних відомостей до ЄРДР жодним чином не впливає на законність проведення досудового розслідування та процедуру збору доказів.

У цьому кримінальному проваджені судовий розгляд проведений лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, тому посилання захисника, як на окрему підставу для скасування вироку суду першої інстанції та закриття провадження, з огляду на перевірку обставин викрадання у потерпілого ОСОБА_9 1000 грн., не могло вплинути на висновки суду.

Так само відсутність даних про місцезнаходження планшету, згідно з версією обвинуваченого, котрий той обміняв на належний потерпілому ОСОБА_9 мобільний телефон, не свідчить про неповноту досудового розслідування, адже така версію сторони захисту була спростована наявними доказами.

Окрім того у матеріалах кримінального провадження немає даних на підтвердження доводів сторони захисту про здійснення психологічного тиску на обвинуваченого органами досудового розслідування з метою отримати визнавальних показань.

Також суд першої інстанції у вироку не посилався на докази, які б могли бути отримані, через застосування до обвинуваченого незаконних методів досудового слідства.

Версія обвинуваченого про його невинуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях була предметом ретельної перевірки судом першої інстанції, проте вона не знайшли свого підтвердження, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів переконана, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримано стандарт доведення поза розумним сумнівом, оскільки сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміновані кримінальні правопорушення були вчинені і обвинувачений ОСОБА_6 є винним у вчиненні цих злочинів. Отже немає обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, також відсутня реальна можливість іншої версії інкримінованих подій.

З урахуванням наведеного, колегія суддів робить висновок про відсутність підстав для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_6 , через те що версія сторони захисту була спростована фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторони захисту та обвинуваченого є необґрунтованими, а посилання на упередженість суду першої інстанції під час дослідження доказів - надуманими.

Судом першої інстанції призначено покарання в межах санкцій, передбачених відповідними законами України про кримінальну відповідальність, згідно з приписами статей 50, 65 КК.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 січня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Верховного Суду, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, строк подачі касаційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4