Справа №361/668/20. Провадження №11-кп/824/1840/2023. Головуючий у суді першої інстанції - ОСОБА_1 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 жовтня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_8

за участю сторони захисту - адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0000952, внесеному до ЄРДР 24.11.2019 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лецьки Переяслав-Хмельницького району, Київської області, одруженого. маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого ПП "Земля Переяславщини", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

який визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

В силу ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації на реєстрацію, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 .

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

24.11.2019, близько 02 годин 35 хвилин, проїжджаючи неподалік приміщення № 24 по вулиці Черняховського в напрямку вул. Металургів в місті Бровари Київської області, водій ОСОБА_7 , в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, відповідно до яких «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на їх зміну, проявляючи злочинну самовпевненість, під час початку руху на нерегульованому перехресті вправо, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, не обрав безпечної швидкості для руху, керованим ним автомобілем, чим порушив вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадян та втративши контроль над керуванням транспортним засобом, що призвело до зміни напрямку його руху, здійснив виїзд на ліве узбіччя, де допустив наїзд на дерево.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN TOUAREG», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 померла у Броварській центральній районній лікарні.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №114/579 від 26.12.2019 встановлено, що смерть ОСОБА_10 , 1988 року народження, настала від закритої травми грудної клітини у вигляді перелому грудини з розривом дуги аорти та розвитком гемо перикарду. Закрита травма грудної клітини у вигляді перелому грудини з розривом дуги аорти та розвитком гемо перикарду, як небезпечна для життя, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 1.5, 2.3. б), д), 2.9 а) та 12.1. Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді, спричинення смерті ОСОБА_10 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить: вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2022, ухвалений стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість; ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки; початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання обвинуваченого ОСОБА_7 на виконання вироку суду апеляційної інстанції; в мотивувальній частині вироку вказати, що відповідно до вимог ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_7 є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння; у вступній частині вироку зазначати, що відомості внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань №0000952 від 24.11.2019.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, не оспорюючи фактичні обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність та призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Зазначає, що суд звільнив ОСОБА_7 від відбування не лише основного, а й додаткового покарання, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Звертає увагу на те, що суд, застосовуючи норми ч.3 ст. 349 КПК України та не досліджуючи доказів у кримінальному провадженні, фактично змінив формулювання обвинувачення ОСОБА_7 та в мотивувальній частині вироку не вказав про те, що 24.11.2019 ОСОБА_7 у порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем , та безпідставно не визнав вказану обставину, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, вважає, що з урахуванням таких даних про особу обвинуваченого та обставин провадження, обвинувачений системно не оцінює критично свою поведінку, зокрема в сфері регулювання дорожнього руху, тому є підстави вважати, що для виправлення і перевиховання обвинуваченого необхідний певний строк ізоляції від суспільства з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Заперечення подані а апеляційну скаргу

Адвокат ОСОБА_9 , яка діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , подала заперечення на апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , в якому просить залишити вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.11.2022 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора; доводи захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін; провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, а згідно вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З матеріалів провадження вбачається, що розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 здійснювався судом першої інстанції в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Виходячи з аналізу норми ч. 3 ст. 349 КПК України, повне визнання вини, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації своїх дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин є обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ст. 349 КПК України.

При цьому, колегія звертає увагу на те, що суд зобов`язаний провести обов`язково допит обвинуваченого, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань та випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 та ст. 381 КПК України.

Так, судом першої інстанції вірно враховано, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та роз`яснив учасникам судового розгляду положення ч. 3 ст. 349 КК України, та відповідно, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорювались.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, який зазначає, що з обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у стані алкогольного сп`яніння, що згідно ст. 67 КК України є обтяжуючою обставиною.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обтяжуючі обставини, зазначені в ст. 67 КК України, свідчать про підвищену небезпеку вчиненого злочину та особи винного, що дає суду підстави для призначення більш суворого покарання з кількох альтернативних у санкції покарань.

Встановлення обтяжуючих обставин має значення для правильного призначення покарання, тому суду необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і у вироку наводити мотиви прийнятого рішення.

Відтак, суд першої інстанції, застосовуючи ч. 3 ст. 349 КПК України та не досліджуючи докази, взагалі не мотивував виключення з обвинувального вироку порушення ОСОБА_7 вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху, тобто

керування транспортним засобом у стані алкогольного, що знижують увагу та швидкість реакції. Отже, суд безпідставно, призначаючи покарання обвинуваченому, не враховував обтяжуючу обставину, а саме вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст. 409 КПК України підставами для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів вважає, що невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку, про що детально вказано раніше, відповідно до вимог ст. ст. 411, 415 КПК України є підставами для скасування вироку і призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду суду належить згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам закону, провести судовий розгляд, об`єктивно з`ясувавши обставини кримінального провадження, за наслідками якого ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, - скасувати і призначити новий розгляд судом першої інстанції у кримінальному провадженні під №0000952, внесеному до ЄРДР 24.11.2019 року, щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4