УХВАЛА

Про підстави для подання щодо вирішення підсудності судової справи

01.02.2024 року суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

у ході чергового розгляду обвинувального акта, у тому числі й в частині вирішення питань, передбачених статтями 75, 80, 81, 371 КПК України, щодо наявності обставин, які виключають участь судді або недопустимості повторної участі судді в кримінальному процесі у судовій справі № 465/3562/16 (судове провадження 1- кп /465/666/24), -

В С Т А Н О В И В:

До провадження судді ОСОБА_1 08 січня 2024 , через канцелярію без будь яких розпорядчих чи процесуальних рішень, у черговий раз передано судову справу № 465/3562/16, судове провадження 1- кп /465/666/24 (ас.253).

Передача справи відбулася після розгляду суддею ОСОБА_3 заявленого суддею ОСОБА_1 самовідводу, який ухвалою від 21 грудня 2023, залишено без розгляду.

Історія судової справи на стадії прийняття рішення за результатами підготовчого судового засідання (ст.. 314 -316 КПК України).

Обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні поступили до Франківського районного суду м. Львова разом з угодою про примирення, укладену між потерпілим та підозрюваним від 03 червня 2016 року та передані для розгляду судді ОСОБА_1 на підставі Протоколу автоматизованого розподілу від 10 червня 2016 року.

Ухвалою від 13 червня 2016, підготовче судове засідання призначено на 22 червня 2016, яке перенесено на 08 липня 2016р. із за неявки в судове засідання усіх учасників процесу, а відтак, із за неявки обвинуваченого та потерпілого на 07 вересня, 16 вересня, 20 жовтня та 08 листопада 2016 року.

В судовому засіданні від 16 вересня 2016, судом постановлено ухвалу про здійснення приводу обвинуваченого, а до потерпілого, через його неявку до суду, застосовано заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Ухвалу про привід обвинуваченого, суд також постановляв і в судовому засіданні від 20 жовтня 2016р. Підстави таких рішень викладені в ухвалах (ас. 40- 52, 60 73).

Проте, судові рішення у вигляді ухвал про привід, не виконувалися, як не виконувалися і вимоги ст.. 143 КПК України, в цілому.

Натомість, за повідомленням заступника Дрогобицького відділу поліції ГУ НП у Львівській області, ОСОБА_4 за вказаною в ухвалі адресою (тобто адресою, яка зазначена в обвинувальному акті та яку органи досудового розслідування вважали встановленою), не проживає.

Щодо анкетних даних та неявки в судові засідання потерпілого, то судом було встановлено, що в обвинувальному акті адреса потерпілого теж зазначена неправильна, що сам потерпілий підтвердив, надавши суду акт обстеження місця проживання.

З урахуванням встановлених у суді обставин щодо уточнення анкетних даних обвинуваченого та потерпілого, з огляду на те, що ухвала суду про привід не виконується, а про причини її невиконання суд не повідомляється, судом постановлено ухвалу про зупинення провадження та оголошено розшук обвинуваченого.

Згідно ухвали суду від 08.11.2016 року, розшук обвинуваченого доручено старшому слідчому Франківського відділу поліції міста Львова ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , а контроль виконання ухвали, покладено на прокурора ОСОБА_6 тобто розшук доручено особам, передбаченим ст.. 335 КПК України ( ас. 76 -77).

З часу зупинення провадження, судом неодноразово здійснювалися нагадування та запити про результати розшуку в органи, до яких належали слідчий ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_6 , котрим доручалося виконання ухвали. Такі нагадування, скеровувалися судом 17.03.2017 ( ас. 78 - 84); 03.05.2017 ( ас. 85);10.10. 2017 ( ас. 87 - 89); 03.10. 2018 ( ас 108 - 114).

Згідно відповідей Т.в.о. начальника Франківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , - «… ухвала виконується працівниками ВКП Франківського ВП ГУ НП у Львівській області, проводяться оперативно розшукові заходи з метою встановлення місця знаходження обвинуваченого та у разі встановлення, суду буде повідомлено додатково.

У подальшому ухвала про розшук обвинуваченого так і не виконана, будь яких повідомлень збоку слідчого чи прокурора щодо її виконання з жовтня 2018 по березень 2022 року до суду скеровано не було.

Відтак, виходячи з вимог ст. 28 КПК України та ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині розумних строків, суд з власної ініціативи відновив провадження у судовій справі та призначив продовження підготовчого судового засідання з розгляду обвинувального акту.

В чергове підготовче судове засідання обвинувачений не прибув з підстав того, що не викликався судом із наведених вище обставин, тобто з підстав відсутності адреси на яку можна було б скерувати судову повістку.

Крім того, в ході вирішення питань, передбачених статтями 314 - 316 КПК України, судом було встановлено, що згідно анкетних даних в обвинувальному акті, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , є уродженцем та громадянином Республіки Молдова, без зазначення міста, села чи селища його місця народження, а зареєстрованим у м. Більце, (якого не існує не тільки в Молдові, але й у світі). Більш того, на нагадування суду про розшук, надано відповідь Т.в.о. начальника Франківського відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_7 , до якої долучено довідку, та з якої вбачається, що розшукується ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Молдови, м. Бильче ( в обвинувальному Більце), якого у Молдові теж не має.

У ході чергового підготовчого судового засідання встановлено також, що за вироком Франківського районного суду м. Львова від 09.10.2015 року, на який є покликання в обвинувальному акті та який набрав законної сили, особа ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлена як уродженець м. Чернівці, знову ж таки громадянина Молдови та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 .

Отже, в черговому підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувальний акт не відповідає прямим вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, а також п. 9 ч. 2 ст. 291 (відсутня дата затвердження обвинувального акта) , що позбавляло суд здійснити належну перевірку дійсних обставин та здійснити виклик обвинуваченого, а вжиті судом заходи, передбачені кримінально процесуальним кодексом, суд вичерпав.

Також було встановлено, що й анкетні дані потерпілого, які зазначені в обвинувальному акті не відповідають дійсності, а внесення виправлень в обвинувальний акт судом, не передбачено законом.

У той же час, прокурор в судовому засіданні просив суд оголосити розшук обвинуваченого, мотивуючи своє клопотання тим, що КПК не передбачає інших варіантів. Разом з тим, на запитання головуючого прокурор так і не надав відповіді та не зміг пояснити у який спосіб ним здійснювався контроль виконання ухвали про розшук, та не запропонував, який саме механізм розшуку може бути застосовано у даному випадку, зважаючи, що розшук було оголошено, проте 4.5 роки не здійснювався, а контроль збоку суду ігнорувався формальними відповідями. Суд так і не зміг довідатися номеру ОРС.

У свою чергу, потерпілий в судовому засіданні просив суд прийняти хоч якесь рішення, оскільки, як на його думку, це уже переходить до смішного, а у подальшому поклався на суд.

Відтак, було очевидним, що судом вживалися достатні заходи щодо розшуку та приводу обвинуваченого, починаючи з 16 вересня 2016 по 04 квітня 2022, однак такі заходи були безуспішними в силу формального підходу органів досудового розслідування та прокурора публічного обвинувача у кримінальному провадженні щодо встановлення даних на особу, його дійсного місця знаходження чи перебування, а відтак, формального розшуку, зважаючи на те, що протягом 4.5 років не було здобуто позитивного результату, який би суд міг використати забезпечуючи організацію судового розгляду.

Зважаючи на те, що під час чергового підготовчого судового засідання, при вирішенні питань, передбачених ст. 314 -316 КПК України, прокурор публічний обвинувач повідомив суду, що йому невідоме місцезнаходження обвинуваченого, як невідомі адреси, за якими можна викликати обвинуваченого, а також, що прокурор не зміг повідомити суд про позитивність результатів оголошеного судом розшуку станом на час чергового підготовчого судового розгляду справи, хоч зобов`язаний діяти активно з огляду на вимоги ст.. 36 КПК України, не заявив клопотання в порядку ст.. 333 КПК України, суд прийшов до висновку, що підготовче судове засідання слід провести у відсутності обвинуваченого та прийняти процесуальне рішення з питань подальшого розгляду судом обвинувального акту.

Відтак, заслухавши пояснення і висновки прокурора, думку потерпілого, дослідивши матеріали судового провадження, в частині змісту обвинувального акта на його відповідність вимогам процесуального законодавства й інші процесуальні питання, які вирішувалися в порядку ст. 314 -315 КПК України з можливістю встановити місцезнаходження обвинуваченого та механізм його повідомлення чи приводу, врахувавши відсутність результатів його розшуку протягом 4, 5 років та відсутність підстав для перспективності доручення розшуку Інтерполу чи заочного розгляду обвинувального акта, суд вважав, що в судовому процесі, суд вичерпав допустимі процесуальні варіанти та можливості щодо забезпечення приводу, розшуку та явки обвинуваченого в судове засідання.

Відсутність чітких даних на особу обвинуваченого в обвинувальному акті, позбавляла суд вирішити питання передбачені Главами 42 - 44 Розділу 9 КПК України, а ініціатива публічного обвинувача у вирішенні вказаних питань була повністю відсутня.

Крім цього, як випливає із реєстру матеріалів досудового розслідування, відсутні будь які відомості щодо процесуальних рішень про залучення у кримінальному провадженні перекладача та адвоката, або роз`яснення обвинуваченому такого права, зважаючи на те, що він, ОСОБА_4 , є громадянином Республіки Молдова.

Встановлені в ході підготовчих судових засідань недоліки досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, обмежили суд першої інстанції у здійсненні правосуддя з розгляду обвинувального ата, а саме розгляду з дотриманням вимог статей 1,2, 7-9, 28, 29 КПК України та стали перешкодою для можливого виконання судом відповідних процесуальних дій, передбачених главою 44 КПК України.

Крім того, обвинувальний акт був направлений до суду з угодою про примирення, що була укладена між обвинуваченим та потерпілим, і, вказана обставина стала ще однією перепоною для можливого вирішення варіантів подальшого судового провадження.

У підготовчому судовому засіданні було встановлено також відсутність підстав для вжиття заходів, передбачених ст.. 323 КПК України щодо проведення судового розгляду обвинувального акту в порядку, визначеному вказаною нормою закону, оскільки санкція статті та тяжкість кримінального правопорушення, що інкримінуються ОСОБА_4 , а також наявність угоди між потерпілим і обвинуваченим, обмежували суд у здійсненні вказаних процесуальних дій.

Отже, за вказаних обставин суд став заручником неналежного досудового розслідування та пасивності прокурора - публічного обвинувача у кримінальному провадженні в ході підготовчого судового засідання, щодо забезпечення обвинуваченого в суд, у тому числі й належного виконання ухвал суду про привід та розшук

обвинуваченого.

На тлі наведеного, а також ряду інших процесуальних та об`єктивних обставин, суд прийшов до переконання, що обвинувальний акт не відповідає вимогам процесуального законодавства та за своїм змістом, не міг і не може бути предметом судового розгляду без усунення встановлених судом недоліків, що зазначені в ухвалі про повернення обвинувального акта прокурору. Більш повно підстави такого рішення суду було викладено в ухвалі від 04 квітня 2022 ( ас. 128 132).

Історія наслідків повернення обвинувального акту прокурору:

Прокурор - публічний обвинувач у кримінальному провадженні ОСОБА_6 з прийнятим судом рішенням про повернення обвинувального акту не погодився та подав апеляційну скаргу (ас. 164 167).

За результатами апеляційного розгляду, ухвала підготовчого судового засідання суду першої інстанції від 04 квітня 2022 р. скасована Львівським апеляційним судом, а судова справа повернута до суду першої інстанції з призначенням: «нового судового розгляду у тому ж складі суду».

Підстави такого рішення викладені в ухвалі апеляційного суду від 07 червня 2022 року ( ас. 153 - 156).

Проте, в ухвалі апеляційного суду, крім вказівки про новий розгляд у тому ж складі суду, інших висновків та мотивів для суду першої інстанції, як це передбачено ст.. 415 КПК України, у тому числі й щодо можливих варіантів процесуального вирішення зазначених вище недоліків досудового розслідування, та порядку нового судового розгляду, не зазначив.

Згідно з Протоколом та Звітом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22 червня 2022, судову справу передано судді ОСОБА_1 , як раніше визначеному складу суду (ас.159).

Відповідно до ухвали судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , від 27 червня 2022, суддею заявлено та задоволено самовідвід. Самовідвід заявлений та мотивований наявністю підстав, що передбачені законом (ас.160-162).

Підстави для самовідводу суддею:

-Перша підстава для самовідводу судді,- що як суддя, уже висловив своє процесуальне бачення та думку щодо змісту обвинувального акта, його відповідності вимогам кримінально процесуального закону, подальшої перспективності бути призначеним до судового розгляду, інших питань, передбачених статей 291, 314 - 316 КПК України, з урахуванням відсутності висновків і мотивів апеляційного суду, які б були обов`язковими до виконання судом першої інстанції, зокрема щодо процесуального механізму забезпечення обвинуваченого в судове засідання за обставин, що склались;

-Друга підстава для самовідводу судді,- заборона повторної участі у новому провадженні після скасування ухвали суду першої інстанції, що передбачена ч. 2 ст.76 КПК України. Після повернення судової справи з апеляційного суду, судовій справі присвоєно новий номер судового провадження. Так, до скасування ухвали від 04.04.2022, судове провадження мало № 1-кп/465/85/22, після скасування ухвали присвоєно № 1 кп/465/1065/22 ( ас. 123, 159). Підтверджується Протоколами та Звітами про розподіл судової справи судді ОСОБА_1 ;

- Третя підстава для самовідводу судді, - виявлення мною факту розподілу судової справи судді ОСОБА_8 з порушенням встановленого частиною третьою ст.. 35 КПК України порядку, визначення судді для розгляду справи шляхом умисного втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова працівника апарату суду, через внесення ним в систему документообігу неправдивих відомостей, що підтверджується Протоколом та Звітом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2016р. (ас. 8).

-Четверта підстава для самовідводу, - виконання мною, суддею ОСОБА_1 , вимог ст.. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а саме скерування до Вищої ради правосуддя, Генеральному прокурору України, Раді суддів України та Державної судової адміністрації України, у тому числі разом з колегою суддею ОСОБА_9 , повідомлення про вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 376 та ч.2 ст. 376 1 КК України у Франківському районному суді м. Львова за фактом виявленого втручання в авто розподіл справ, серед як і судова справа № 465/3562/16 к (об`єднане кримінальне провадження № 0000413 від 22.12.202).

Наслідки заявленого суддею самовідводу :

Судову справу № 465/3562/16 к передано до канцелярії суду для виконання ухвали суду про самовідвід (ас.159 162).

На виконання судового рішення - ухвали про самовідвід, здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, та відповідно до Протоколу і Звіту від 28 червня 2022, судова справа передана до розгляду судді ОСОБА_10 .. Підстава повторного розподілу - самовідвід судді (ас.163).

Не погоджуючись з процесуальним рішенням судді ОСОБА_1 , та не зважаючи, що справа розподілена повторно з визначенням іншого судді суддю ОСОБА_10 , прокурор подав апеляційну скаргу на ухвалу судді ОСОБА_1 , яка відповідно до ст.. 392 КПК України не підлягала апеляційному оскарженню, та на час її оскарження, вже була виконана ( ас. 164 -167).

У даному випадку, та й не тільки, прокурор ОСОБА_6 діє вибірково. Його, так звана «процесуальна принциповість», до процесуального порядку вирішення самовідводу судді, проявляється виключно до ухвал судді ОСОБА_1 .. Ухвалами аналогічного характеру, що були постановлені іншими суддями Франківського районного суду м. Львова, прокурор взагалі не переймається.

Привертає також увагу факт, що вказана апеляційна скарга не була завізована мною, як це відбувається постійно по інших апеляційних скаргах у справах, що перебували чи перебувають у моєму, судді, провадженні, у тому числі й попередній апеляційній скарзі у цій же судовій справі. Натомість резолюцію наклала суддя ОСОБА_11 , котрій була розподілена судова справа (ас. 143, 163 - 164).

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 08 вересня 2022, ухвала судді ОСОБА_1 від 27 червня 2022 р. про задоволення самовідводу, скасована. Як зазначено в ухвалі, підставою для скасування є те, що суддя сам розглянув свій самовідвід.

Отже, є очевидним, що задоволений самовідвід скасовано, однак, заявлений самовідвід у даному випадку, залишився не розглянутим, підстави самовідводу, що були зазначені у скасованій ухвалі, й надалі залишилися актуальними.

Не зважаючи на невирішений самовідвід, апеляційний суд призначив новий розгляд кримінального провадження у тому ж складі суду ( ас.180 182).

Відповідно до Протоколу та Звіту, передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14 жовтня 2022, судова справа в черговий раз передана судді ОСОБА_1 ( 184).

З огляду, що підстави для самовідводу залишилися й надалі актуальні, не спростовані, самовідвід не розглянуто та не вирішено, а також враховуючи пряму норму закону, а саме ч.2 ст. 76 КПК України відповідно до якої, суддя який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у новому провадженні після скасування ухвали суду першої інстанції, 31 жовтня 2022 мною, як суддею, постановлено ухвалу щодо визнання заяви про самовідвід процесуальним рішенням судді про самовідвід та скеровано судову справу до канцелярії суду для повторного розподілу між суддями у порядку, передбаченому ст.. 35 КПК України(ас. 185- 190).

Згідно з Протоколом та Звітом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, від 04 листопада 2022, судову справу перерозподілено судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_12 (ас.191).

10.11. 2022 р., суддя ОСОБА_12 заявив самовідвід від розгляду судової справи № 465/3562/16 (судове провадження № 1 кп/465/1065/22), мотивуючи тим, що в матеріалах справи наявна заява судді ОСОБА_1 від 31.10. 2022 про самовідвід, така заява не вирішена у порядку, передбаченому ст.. 81 КПК України (ас. 192).

Розгляд заяви про самовідвід судді ОСОБА_12 , згідно з Протоколом та Звітом від 11 листопада 2022 про автоматизований розподіл між суддями, передано судді ОСОБА_10 , яка своєю ухвалою від 31.01.2023, задоволила самовідвід судді ОСОБА_12 , мотивуючи тим же фактом, що в матеріалах судової справи наявна заява судді ОСОБА_1 від 31.10 2022 про самовідвід, і така не вирішена, а отже розподіл судової справи до провадження судді ОСОБА_12 , відбувся некоректно ( ас193, 195, 196).

Не зважаючи на встановлений суддями ОСОБА_12 та ОСОБА_10 факт наявності в матеріалах судової справи заяви судді ОСОБА_1 від 31.10 2022 про самовідвід, яка не вирішена, справа передана раніше визначеному складу суду - судді ОСОБА_1 відповідно до Протоколу та Звіту передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.02.2023 ( ас. 197).

Цього ж дня, тобто 02.02.2023, відповідно до Протоколу та Звіту складних на 7 ( сім ) хвилин пізніше Протоколу та Звіту про передачу судової справи судді ОСОБА_1 , заява про самовідвід від 31.10. 2022 зареєстрована 02.02.2023 за вх.. № 2204 та розподілена судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_13 .. Тобто заява зареєстрована через три місяці ( ас. 185, 198).

24 березня 2023 суддя ОСОБА_13 заявила самовідвід, від розгляду заяви, мотивуючи тим, що після розподілу судової справи судді ОСОБА_1 відповідно до Протоколу від 02.02.2023, суддя ОСОБА_1 заяву про самовідвід не подавав (ас.199 200).

Парадоксально, але факт, заява судді ОСОБА_13 про самовідвід від розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_1 , згідно з Протоколом та Звітом від 24.03.2023, передана для вирішення судді ОСОБА_1 , тобто судді, самовідводи якого від 27.06.2022 та 31.10.2022 в даному кримінальному провадженні, не вирішено ,і, це було встановлено суддями ОСОБА_12 10.11.2022 (час подачі заяви про самовідвід) та ОСОБА_10 , 31.01 2023 (час розгляду заяви про самовідвід (ас. 195 -196).

Зважаючи на неординарну ситуацію та необхідність процесуального її вирішення, суддя ОСОБА_1 своїми ухвалами від 27.03.2023, заявлені ним самовідводи у судових провадженнях № 1-кп/465/1065/22 та № 1- кп/465/881/23 (судова справа № 465/3562/16 к, (ас. 160, 184 -185, ас.197)), задоволив із зазначених вище підстав (перша, друга, третя, четверта).

Щодо заяви судді ОСОБА_13 від 24.03.2023 про самовідвід від розгляду судового провадження № 1-кс/465/207/23 (судова справа № 465/3562/16 к), то ухвалою судді ОСОБА_1 від 27.03.2023 визнано такою, що розподілена некоректно, через втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова. Відтак, згідно цієї ухвали, судове провадження за заявою судді ОСОБА_1 про самовідвід від 31.10. 2022, що зареєстрована 02.02.2023 та задоволена ухвалою від 27.03.2023 у судовій справі № 465/3562/16 к ( судове провадження №1-кс/465/423 /23) за заявою судді ОСОБА_13 про самовідвід, повернуто до канцелярії для анулювання вказаних реєстрацій (ас. 202 211).

31 березня 2023, секретарем судді ОСОБА_1 , справа переміщена до канцелярії Франківського районного суду м. Львова для виконання вказаних ухвал (ас. 211а).

Не зважаючи на резолютивні частини судових рішень - вказаних вище ухвал, що набрали законної сили, апарат суду в черговий раз, порушуючи вимоги ч. 2 статті 35 КПК України щодо їх обов`язкової реєстрації в день надходження, матеріали судової справи № 465/3562/16 к не зареєстрував, відповідного розподілу між суддями не здійснив, рішення суду не виконав.

Як вбачається із матеріалів судової справи, через два місяці після переміщення судової справи секретарем до канцелярії суду, Франківським районним судом м. Львова за вхідним № 10734 від 01 травня 2023 зареєстровано апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 , який не мав жодного відношення до питань, що вирішувалися між суддями, не був учасником процесу щодо прийняття рішень, проте подав на них апеляцію де просив апеляційний суд поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвали постановлені суддею ОСОБА_1 (ас 212 -216).

В чергове, привертає увагу той факт, що вказана апеляційна скарга не була передана судді ОСОБА_1 , мною не візована. Резолюція у вигляді « передати судді», апаратом суду не виконана, а справа скерована до апеляційного суду супровідним листом від 04.05.2023 за підписом керівника апарату Маріани Турчак (ас. 217). Отже, апарат суду в чергове не виконав рішення суду та вказівки судді що очевидно, займав адміністративну посаду (ас. 213).

За результатами апеляційного розгляду апеляційної скарги прокурора, ухвалою Львівського апеляційного суду від 23 травня 2023, ухвали судді першої інстанції, а саме судді ОСОБА_1 від 27 березня 2023, скасовані, судова справа № 465/3562/16-к (судове провадження 1-кп/465/881/23) повернута до Франківського районного суду м. Львова із вказівкою: « … для розгляду по суті у раніше визначеному складі суду, а саме судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 » (ас.226 -229).

За змістом супровідного листа апеляційного суду, матеріали судової справи № 465/3562/16 к поступили до Франківського районного суду м. Львова 01 червня 2023, зареєстровані за вх.. № 13884/23 та передані судді ОСОБА_1 05.09.2023, тобто через три місяці після повернення з апеляційного суду та без будь - яких розпорядчих чи процесуальних рішень, за виключенням резолютивної частини в ухвалі апеляційного суду (ас.230).

Таким чином, з часу переміщення секретарем судді ОСОБА_1 судової справи до канцелярії Франківського районного суду м. Львова (31.03.2023) по фактичне повернення справи судді (05.09.2023), справа перебувала поза, моїм судді, контролем, у тому числі й щодо можливості прийняття у ній процесуальних рішень (ас.190, 230).

21.09. 2023 мною, як суддею, прийнято процесуальне рішення про самовідвід, яке з урахуванням рішення апеляційного суду та всіх раніше встановлених обставин і підстав для самовідводу, а саме: уже висловив своє процесуальне бачення та думку щодо змісту обвинувального акта, його відповідності вимогам кримінально процесуального закону, інших питань, передбачених статей 291, 314 - 316 КПК України; заборона повторної участі у новому провадженні після скасування ухвали суду першої інстанції, що передбачена ч. 2 ст.76 КПК України; розподілу судової справи судді ОСОБА_1 з порушенням встановленого частиною третьою ст.. 35 КПК України порядку, визначення судді для розгляду справи; внесення відомостей в ЄРДР за моїм повідомленням про виявлений факт вчинення кримінальних правопорушень під час здійснення реєстрації та розподілу вказаної справи ( 465/3562/16-к) між суддями та інше.

Прийняте рішення передано до канцелярії суду та шляхом розподілу, визначено суддю для його розгляду. Підстави самовідводу більш повно викладені в «заяві» оформленій у вигляді процесуального рішення (ас. 231 - 237).

Згідно з Протоколом та Звітом розподілу самовідводу, зареєстровану як «заяву про відвід судді» від 05.10.2023, така передана на вирішення судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_3 (ас.238).

Результати розгляду самовідводу судді ОСОБА_1 іншим суддею - суддею Франківського

районного суду м. Львова ОСОБА_3 :

Своєю ухвалою від 29.11. 2023, суддя ОСОБА_3 відмовила у задоволенні самовідводу судді ОСОБА_1 , а заявлений самовідвід від 06 грудня 2023 ухвалою від 21.12.2023 р. , залишила без розгляду. Підстави таких рішень викладені в ухвалах (ас.252).

В черговий раз, справа передана судді ОСОБА_1 08.01.2024, знову ж таки, без будь яких розпорядчих чи процесуальних рішень та без врахування, що нерозглянутим залишився самовідвід від 27.06.2022 (ас.253).

У ході чергового вирішення питань, передбачених статтями 75, 80, 81, 371 КПК України щодо наявності обставин, які виключають участь слідчого судді, судді або недопустимості повторної участі судді в кримінальному процесі, з урахуванням рішення зборів суддів Франківського районного суду м. Львова від 12.12.2023 щодо обговорення результатів узагальнення справ, у яких заявлено самовідводи, вкотре приходжу до переконання про наявність об`єктивних обставин та процесуальних підстав, які, як і при попередніх вирішеннях вказаних питань, виключають мою участь, як судді, у розгляді судової справи № 465/3562/16 (судове провадження 1- кп /465/666/24).

На тлі встановлених фактів, також приходжу до висновку, що наявними і очевидними є об`єктивні підстави, які виключають можливість участі у розгляді судової справи № 465/3562/16 (судове провадження 1- кп /465/666/24) усіх суддів Франківського районного суду м. Львова.

Щодо підстав мого, судді ОСОБА_1 , самовідводу у розгляді судової справи № 465/3562/16 (судове провадження 1- кп /465/666/24):

- уже висловив своє процесуальне бачення та думку щодо змісту обвинувального акта, його відповідності вимогам кримінально процесуального закону, інших питань, передбачених статей 291, 314 - 316 КПК України;

- заборона повторної участі у новому провадженні після скасування ухвали суду першої інстанції, що резюмується ч. 2 ст.76 КПК України;

- розподіл судової справи судді ОСОБА_8 з порушенням встановленого частиною третьою ст.. 35 КПК України порядку, визначення судді для розгляду справи;

- виконання мною, суддею, вимог ст.. 48 Закону України « Про судоустрій і статус суддів», а саме повідомлення ВРП, Генерального прокурора України та Раду суддів України про виявлення вчиненого злочину у Франківському районному суді м. Львова під час розподілу судової справи № 465/3562/16 та інших;

-допитувався прокурором, як свідок щодо обставин несанкціонованого розподілу судової справи в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000413 від 22.12.2022;

- моє звернення в порядку ст.. 48 Закону України « Про судоустрій і статус суддів», станом на час постановлення ухвали, перебуває на розгляді Вищої ради правосуддя та Ради суддів України За моїм, судді ОСОБА_1 , повідомленням, внесено відомості в ЄРДР про вчинення злочину у Франківському районному суді м. Львова за фактом несанкціонованого втручання у розподіл судової справи.

Щодо необ`єктивності та безпідставності відмови судді ОСОБА_1 , у заявленому

самовідводі з підстав, зазначених в ухвалі суду від 29.11.2023:

Висновки суду викладені в ухвалі, як підставу для відмови, суперечить фактичним обставинам на які вказувалося мною, як суддею.

Так, суддя своєю ухвалою від 29.11.2023 (судове провадження № 1-кс/465/1473/23) відмовила у самовідводі судді ОСОБА_1 мотивуючи тим, що: «… відповідно до звіту про автоматизований розподіл судових справ між суддями 10.06.2016 суддя ОСОБА_14 - перебував у відпустці, суддя ОСОБА_15 - на навчанні, суддя ОСОБА_16 - у відпустці, суддя ОСОБА_17 на навчанні, суддя ОСОБА_3 відсутня по причині хвороби, суддя ОСОБА_13 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Під час розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_1 , не встановлено, що авто розподіл справи відбувся через несанкціоноване втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова, за що передбачена відповідальність за ст.. 376-1 КК України. Вирок суду, яким би встановлювались вказані обставини, не ухвалювався. В розподілі справи брали участь троє суддів. Авторозподіл справ також проводиться з врахуванням рішень зборів суддів».

Щодо розгляду заявленого самовідводу суддею ОСОБА_1 від 06 грудня 2023, то суддя ОСОБА_3 своєю ухвалою від 21.12. 2023 заяву про самовідвід судді ОСОБА_1 залишила без розгляду. Як підставу такого рішення зазначила: «…Таким чином, оскільки суддею Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 неодноразово подається заява про самовідвід з тих самих підстав, що вже були предметом судового розгляду, та суддею Франківського районного суду м. Львова прийнято рішення про відмову у задоволенні такого, вважаю, що заяву судді ОСОБА_1 слід залишити без розгляду…».

Приймаючи дане рішення суддя ОСОБА_3 покликалася, як на підставу, на ч. 4 ст. 81 КПК України, відповідно до якої, якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження , суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Отже, вирішуючи питання самовідводу судді ОСОБА_1 , суддя ОСОБА_3 рішенням суду ухвалою від 21.12.2023, визнала, а тим самим, прямо, звинуватила мене, як суддю, в тому, що я, суддя, зловживаю правом на «відвід» з метою затягування кримінального провадження.

Крім того, що суддя здійснила процесуальний розгляд самовідводу судді ОСОБА_1 у спосіб, який не в повній мірі врегульовано процесуальним законом, знівелювала організаційні основи судоустрою, та щонайменше поняття незалежності судді, що передбачена ст.. 129 Конституції України та загальних положень статусу судді, що передбачені статтями 48 -49, 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Звичайно, що як зловживання самовідводом, так і мету, - затягнути розгляд кримінального провадження, я заперечую, оскільки вказав підстави, самовідводу, що зумовлені обов`язком, встановленим для судді прямою нормою Закону у випадку виявлення факту злочину.

Щодо відмови суддею ОСОБА_3 у моєму самовідводі, то з таким рішенням не погоджуюсь з наступних підстав:

-судове засідання з розгляду мого, судді ОСОБА_1 , самовідводу у даній судовій справі, відбувалося в два етапи, а саме, 21, 29 листопада та 21 грудня 2023. В перших двох судових засіданнях я брав участь та давав пояснення, якими намагався переконати суддю - колегу, що мій статус судді не змінився, я завив самовідвід як суддя, тобто як суддя прийняв рішення яке мотивував, і, як суддя, несу за це відповідальність, у тому числі й кримінальну за ст.. 383 КК України. Однак суддя колега, вважаючи, що має право на розгляд самовідводу іншого судді, у даному випадку, судді ОСОБА_1 , мої пояснення та доводи до уваги не взяла. Суддя - колега, не те, що не надала оцінки моїм поясненням, взагалі не навела їх у своєму рішенні, не оцінила, не зазначила з яких підстав відхиляє їх, а відтак, ухвала не відповідає вимогам ст.. 372 КПК України;

-суддя ОСОБА_3 в ухвалі зазначила, що з наданих матеріалів вбачається, що: «… відповідно до звіту про автоматизований розподіл судових справ між суддями 10.06.2016 суддя ОСОБА_14 - перебував у відпустці; суддя ОСОБА_15 - на навчанні; суддя ОСОБА_16 - у відпустці; суддя ОСОБА_17 на навчанні; суддя ОСОБА_3 відсутня по причині хвороби; суддя ОСОБА_13 у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Не берусь стверджувати підстави такого судового розгляду та позицію судді до розгляду судового провадження з підстав мого самовідводу, а відтак і прийняття процесуального рішення, однак, є очевидним, що суддя колега, моїх пояснень даних в судовому засіданні, де я стверджував, що зазначені у Протоколі та Звіті дані та обставини, не відповідають дійсності, таких до уваги не взяла та не врахувала їх у своєму рішенні.

В судовому засіданні я просив суддю колегу перевірити шляхом порівняння даних з Табелю робочого часу суддів Франківського районного суду м. Львова за червень 2016 з даними зафіксованими у Звіті розподілу судової справи за 10.06.2016р. Нажаль, мої пояснення та клопотання, як і в попередньому випадку, суддя проігнорувала.

Якщо б суддя бажала вирішити самовідвід заявлений суддею колегою у відповідності до фактичних обставин, а саме такі наведені як підстави для самовідводу, та у спосіб, передбачений Законом, то очевидно прийшла б до висновку про встановлення фактів, які свідчать з точністю до навпаки тим, що встановила суддя. Ще давні греки говорили, що: «очевидне доказуванню не підлягає».

Так, за змістом Звіту про автоматизований розподіл судової справи № 465/3562/16 к між суддями від 10 жовтня 2016, що є беззаперечним документом, інакше нівелюється весь процес запобігання корупції при розподілі судових справ шляхом їх автоматизованого розподілу, зафіксовано:

«…Станом на час розподілу справи, а саме на 10.06.2016, у Франківському районному суді м. Львова, повноваження судді здійснювало 11 (одинадцять) суддів), яких визначено на поточну спеціалізацію, а саме судді:

- ОСОБА_18 ;

- ОСОБА_14 ;

- ОСОБА_15 ;

- ОСОБА_16 ;

- ОСОБА_10 ;

- ОСОБА_3 ;

- ОСОБА_13 ;

- ОСОБА_19 ;

- ОСОБА_20 ;

- ОСОБА_1 ;

- ОСОБА_21 .

Проте, за «встановленими» суддею в судовому засіданні «фактами», які стали мотивом для прийняття судового рішення про відмову судді ОСОБА_1 у самовідводі, «загубилися» судді: ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , котрі згідно Звіту не брали участі в розподілі. При цьому, суддя ОСОБА_18 виключно з підстав « відсутня спеціалізація», а суддя ОСОБА_19 - «Зайнятий згідно табелю (Навчання).

Разом з тим, оглянувши Табель за червень 2016, місяць в якому відбувся так званий автоматизований розподіл судової справи № 465/3562/16 к, та на який, ймовірно, покликається суддя у своєму рішенні, є очевидним інший факт. ОСОБА_22 відсутні прізвища суддів: ОСОБА_18 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_21 , які в той же час, зазначені у Звіті про розподіл справи.

Натомість, в Табель включено суддю ОСОБА_12 , який призначений та відповідно до наказу, приступив до виконання обов`язків судді Франківського районного суду м. Львова тільки з 17 грудня 2020 року. Тобто суддя ОСОБА_12 включений в табель як суддя ще за чотири роки до того, як став суддею.

Згідно оглянутого ОСОБА_23 робочого часу за червень 2016, суддя ОСОБА_10 10.06.2023 перебувала на роботі та мала бути включена в число суддів для розподілу судової справи № 465/3562/16 к. На томність у Звіті розподілу справи за 10.06.2016, суддя ОСОБА_10 значиться такою, у якої «відсутня спеціалізація» та яка нібито перебуває на навчанні, а отже саме з цих підстав не включена до розподілу.

Відтак, порівнюючи дані Звіту з даними ОСОБА_23 , які відображають події одного і того ж дня 10.06.2016, є очевидним, що такі дані є різними, а це апріорі неможливо без порушення встановленого частиною третьою ст.. 35 КПК України порядку визначення судді для розгляду справи шляхом умисного втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова працівника апарату суду (іншого не допускаю), через внесення ним в систему документообігу неправдивих відомостей, тобто без вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 376 КК України.

Факт, що суддя ОСОБА_10 вважалася такою, котра 10.06.2016, виконує обов`язки судді та перебуває на робочому місці, стверджується також прийнятими нею в цей день судовими рішеннями у справах: 465/1511/16, 465/900/16-п, 465/1304/16-п, 465/1675/16-п, 465/1064/16-п, 465/799/16-п, 465/915/16-п, 465/909/16-п, 465/897/16-п, 465/897/16-п, 465/780/16-п, 465/2290/16-п.

Не відповідають дійсності також обставини, що, нібито були встановлені в ході розгляду самовідводу судді ОСОБА_1 , в частині підстав виключення з розподілу судової справи 465/3562/16-к суддю ОСОБА_14 .

Так, суддя ОСОБА_3 встановила, що суддя ОСОБА_14 на час розподілу справи перебував у відпустці. Фактично, якщо вірити Табелю робочого часу суддів Франківського районного суду м. Львова, відпустка у судді ОСОБА_14 починалася з 18 .06.2016., тобто суддя ОСОБА_14 10.06.2016 перебував на робочому місці та виконував свої обов`язки як суддя. Інакше як пояснити, що 10.06.2016, суддя ОСОБА_14 виключений із числа суддів для розподілу судової справи 465/3562/16-к, і, в той же час, включений у розподіл інших справ: 465/3558/16-к (за 20 хв. до розподілу справи 465/3562/16-к), 465/3567/16-ц, 465/3534/16-ц і так далі.

Суддя ОСОБА_18 , 10.06.2016 теж перебував на роботі та виконував обов`язки судді, що підтверджується його участю в розподілі судових справ та прийняттям в цей день судових рішень.

Згідно того ж Звіту, на який ймовірно покликається суддя, заперечуючи доводи судді ОСОБА_1 про втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова працівником апарату суду через внесення ним в систему документообігу неправдивих відомостей під час розподілу судової справи № 465/3562/16-к, у число суддів, серед яких

мала розподілятися судова справа, суддя ОСОБА_18 не був включений. Значиться виключеним з приміткою « відсутня спеціалізація», не зважаючи на те, що згідно цього ж звіту, на поточну спеціалізацію визначено всі одинадцять суддів, які здійснювали судочинство станом на 10.06.2016.

Навіть якщо іти шляхом найвпертішого спротиву моїм доводам для самовідводу, є очевидним, що щонайменше, три судді, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_18 були виключені з розподілу судової справи № 465/3562/16-к безпідставно, тобто шляхом втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова. Отже факт несанкціонованого втручання є очевидним, беззаперечним та за своєю природою, нічим іншим, як кримінально караним діянням, відповідальність за яке, передбачена статтями 376 та 376 -1 КК України.

Натомість, приймаючи судове рішення, суддя прийшла до іншого висновку, що: «…під час розгляду заяви про самовідвід судді ОСОБА_1 , не встановлено, що авто розподіл справи відбувся через несанкціоноване втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова, за що передбачена відповідальність за ст.. 376-1 КК України. Вирок суду, яким би встановлювались вказані обставини, не ухвалювався. В розподілі справи брали участь троє суддів. Авторозподіл справ також проводиться з врахуванням рішень зборів суддів».

У даному випадку, виходячи з подібної логіки. слідчий суддя, який виявивши втручання вирішує питання чи відбувся автоматизований розподіл судової справи з порушенням встановленого частиною третьою статті 35 КПК України, порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи та приймаючи рішення про обов`язковий самовідвід, як це передбачено ст.. 80 КПК України, мав би «чекати, очікувати чи дочекатись», невідомо якого вироку, котрим би виявлені суддею обставини - підстави для самовідводу, мали бути встановлені вироком, і, тільки тоді приймати процесуальні рішення. Логіка парадоксальна, але має місце.

Привертає увагу подвійний стандарт в оцінці доводів самовідводу, у розумінні та тлумаченні поняття «несанкціоноване втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова за що передбачена відповідальність за ст.. 376-1 КК України», оскільки за вказаними твердженнями, - для встановлення втручання та кваліфікації потрібен вирок, а от для не встановлення такого, - вироку уже не потрібно.

Такий підхід у даному випадку, нівелює саме законодавство в частині вирішення питань передбачених статтями 75, 80,81,371 КПК України суддею самостійно, а також рівність суддів та їх незалежність, що передбачена ст.. 129 Конституції України та загальними положеннями статусу судді, що передбачені статтями 48 -49, 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відтак беззаперечно, що відмова суддею ОСОБА_3 у самовідводі судді ОСОБА_1 , з підстав встановлення нею відсутності порушення встановленого частиною третьою ст.. 35 КПК України, порядку визначення судді для розгляду справи № 465/3562/16-к шляхом умисного втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова працівником апарату суду через внесення ним в систему документообігу неправдивих відомостей, не обґрунтована та суперечить дійсності, і, не могла бути підставою для відмови у самовідводі судді ОСОБА_1 .

Встановлене як підстава для відмови судді ОСОБА_1 у заявленому самовідводі, категорично не відповідає фактам, і, зрештою, є очевидним для безпідставного виключення з числа суддів для розподілу судової справи, суддів:

- ОСОБА_10 , перебувала на роботі здійснювала судовий розгляд справ про адміністративні правопорушення;

- ОСОБА_14 , перебував на роботі і йому розподілялися інші справи та здійснювався судовий розгляд;

- ОСОБА_18 , перебував на роботі, але був виключений з розподілу справи з приміткою - « відсутня спеціалізація».

Щодо підстави для самовідводу у вигляді повторної передачі справи то зазначаю таке.

Повернення судової справи 465/3562/16-к) судді ОСОБА_1 , а рівно й «присуджений» розгляд судової справи 465/3562/16-к саме суддею ОСОБА_1 », вважаю не інакше як намагання вплинути на суддю, щодо його процесуального рішення - самовідводу та незалежності у прийнятті рішень з підстав виявленого несанкціонованого втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова, тобто з підстав виявлення злочину, вчиненого у Франківському районному суді м. Львова.

Передача судової справи судді ОСОБА_1 , не могла відбуватися з огляду на наявність невирішених самовідводів останнього від 27.06.2022 та 31.10. 2022 (ас.192,195-196), а саме, передача для вирішення судді ОСОБА_1 заяви про самовідвід судді ОСОБА_13 (ас.199), за відсутності будь якого процесуального рішення судді ОСОБА_10 , щодо прийняття нею чи відмову у прийнятті до провадження судової справи 465/3562/16-к, котра була розподілена їй згідно Протоколу та Звіту від 28 червня 2022 (ас. 163), а рівно відсутність й інше процесуальне рішення у судовій справі.

За очевидних обставин, свавільність вибору та визначення судді для розгляду вказаної судової справи апаратом суду, вказують на те, що стан організації системи внутрішнього контролю у Франківському районному суді м. Львова й надалі залишається неспроможним забезпечити роботу автоматизованої системи документообігу, що й було встановлено Аудиторським звітом № 6.1-05/04 за результатами проведення позапланового внутрішнього аудиту окремих питань (окремих етапів) діяльності Франківського районного суду м. Львова у 2019 2021 роках та проводився на підставі наказів Голови ДСА України, № від 12 січня 2022 року «Про затвердження зведеного операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту на 2022 рік Державної судової адміністрації України», зі змінами внесеними подальшими наказами.

Щодо підстави для самовідводу у вигляді виконання вимог, передбачених ст.. 48 Закону

України «Про судоустрій і статус суддів»

Колега - суддя ОСОБА_3 , відмовляючи у задоволенні самовідводу судді ОСОБА_1 у вказаній судовій справі, не взяла до уваги , що суддя ОСОБА_1 виконуючи обов`язок , передбачений ст.. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», звернувся до правоохоронних органів з повідомленням про умисне втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова працівником апарату суду через внесення ним в систему документообігу неправдивих відомостей щодо розподілу судової справи № 465/3562/16-к, тобто за фактом порушення встановленого частиною третьою ст.. 35 КПК України порядку визначення судді для розгляду справи та в розумінні ст.. 55 КПК України є потерпілим в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000413 від 22.12.2021. У даному кримінальному провадженні, за фактом вказаних вище обставин, був допитаний прокурором.

З огляду на обставини, що склалися у Франківському районному суді м. Львова в ході розподілу та визначення судді для подальшого розгляду судової справи № 465/3562/16-к у кримінальному провадженні № 0001253 від 21.04.2016, проаналізувавши подальшу перспективність вирішення цього питання Франківським районним судом м. Львова у процесуальний спосіб, вважаю, що судова справа не може бути предметом розгляду суддями Франківського районного суду м. Львова, у зв`язку з чим, доцільно підготувати подання для визначення підсудності судової справи.

Підстави для підготовки подання щодо визначення підсудності судової справи

№ 465/3562/16-к (судове провадження 1-кп/465/666/24) за іншим судом:

- за вищевказаним аналізом, встановлено беззаперечний факт , що розподіл судової справи № 465/3562/16-к у кримінальному провадженні № 0001253 від 21.04.2016, відбувся через несанкціоноване втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова, шляхом безпідставного виключення суддів ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 (Протокол, Звіт, Табель);

-беззаперечним є факт, що несанкціоноване втручання в АСДС це злочини проти правосуддя, що передбачені статтями 376, 376 -1 КК України;

-беззаперечним є факт, що злочини, передбачені статтями 376, 376 -1 КК України, вчинені у Франківському районному суді м. Львова, зокрема злочин у несанкціонованому розподілі судової справи № 465/3562/16-к, вчинено об 15 год. 51 хв. 14 сек. 10 червня 2016;

- беззаперечним є факт, що обставини які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до ст.. 91 КПК України, у даному випадку, в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000413 від 22.12.2022, а саме за фактом несанкціонованого розподілу, у тому числі й судової справи № 465/3562/16-к, є встановленими: Час вчинення злочину - 15 год.51 хв.14 сек. День вчинення злочину - 10.06.2016; місце вчинення злочину Франківський районний суд м. Львова, м. Львів, вул.. Ген. Чупринки, 69; спосіб вчинення злочину - через несанкціоноване втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова, шляхом безпідставного виключення суддів ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 (Протокол, Звіт, Табель); інші обставини, зокрема прізвище особи, що вносила відомості, визначаються за змістом Протоколу та Звіту;

-беззаперечним є факт, що згідно ст.. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», «Положення про апарат суду» та «Положення про АСДС», керівник апарату суду несе персональну відповідальність за функціонування Єдиної судової інформаційної (автоматизованої) системи суду. За наявності вчиненого у Франківському суді м Львова злочину при розподілі судової справи, подальший розподіл справи продовжує здійснюватися за, та участі керівника апрету;

-беззаперечним є факт, що згідно ст.. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», голова місцевого суду контролює ефективність діяльності апарату суду в якому, виходячи із Аудиту, щонайменше у період з 2019 по 2021 автоматизований розподіл справ між суддями, відбувався з порушенням порядку, передбаченого ч. 3 ст. 35 КПК України;

-беззаперечним є факт, що стан організації системи внутрішнього контролю у Франківському районному суді м. Львова неспроможний забезпечити роботу автоматизованої системи документообігу, що встановлено Аудиторським звітом № 6.1-05/04 за результатами проведення позапланового внутрішнього аудиту окремих питань (окремих етапів) діяльності Франківського районного суду м. Львова у 2019 2021 роках та проводився на підставі наказів Голови ДСА України, № від 12 січня 2022 року «Про затвердження зведеного операційного плану діяльності з внутрішнього аудиту на 2022 рік Державної судової адміністрації України», зі змінами внесеними подальшими наказами.

-з наявної інформації, станом на час постановлення ухвали і підготовки подання про визначення підсудності, особа яка вчинила вказані вище злочини не встановлена, а отже, до її встановлення підозра в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000413 від 22.12.2021 падає на всіх працівників суду, у тому числі й суддів, серед яких і суддя ОСОБА_1 ;

- беззаперечним є факт, що відповідно до положень ст.. 55 КПК України, суддя ОСОБА_1 , за процесуальним статусом в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000413 від 22.12.2021 має визнаватися потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, оскільки, злочин вчинено відносно нього, як судді, у формі несанкціонованого втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова, шляхом безпідставного виключення із списку суддів для розподілу судової справи № 465/3562/16-к, а саме,суддів ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 ..

У даному випадку мається на увазі потерпілим у вчиненні злочину при розподілі справи, а не у кримінальному провадженні в якому розподіляється судова справа. Такий розподіл судової справи, крім втручання у правосуддя і у мою, судді, діяльність, завдав мені моральної шкоди у вигляді підриву авторитету судді, підриву авторитету судової влади, призвів до невиправданого навантаження, що у свою чергу вплинуло на подальшу діяльність судді та необхідності вжиття процесуальних заходів для припинення подальших втручань в систему АСДС Франківського районного суду м. Львова;

-за фактом несанкціонованого втручання в АСДС Франківського районного суду м. Львова, шляхом безпідставного виключення суддів, у тому числі й при несанкціонованому

розподілі судової справи № 465/3562/16-к, на розгляді ВРП та РСУ перебувають мої та колеги судді ОСОБА_9 , повідомлення за якими проводиться перевірка та які ще не розглянуті.

З огляду на вищезазначене, приходжу до висновку, що судова справа № 465/3562/16-к не може бути у предметом провадження у будь кого із суддів Франківського районного суду м. Львова із за значених вище підстав, та підстав, що модулюються у Бангалорських принципах.

Відповідно до пунктами 2, 3 ч.1 ст. 34, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо є інші випадки неможливого утворення складу суду для судового розгляду, а також, якщо потерпілий працює у суді.

Оскільки розподіл судової справи № 465/3562/16-к відбувся шляхом вчинення злочину, внесення відомостей в ЄРДР відбулося за моїм повідомленням, мені заподіяно моральну шкоду, як судді, то відповідно в силу вимог ст.. 55 КПК України, суддя ОСОБА_1 є потерпілим у кримінальному в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000413 від 22.12.2021.

Згідно частини 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про, що постановляється мотивована ухвала.

Таким чином, законодавець встановив вичерпний порядок скерування кримінального провадження з одного суду до іншого, тобто через суд апеляційної інстанції.

Відтак, з метою дотримання вимог ст.. 28 КПК України та ст.. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо розумних строків розгляду судової справи № 465/3562/16-к, а також з метою вирішення підсудності судової справи за іншим судом з наведених вище підстав, вважаю за доцільне та обов`язком, звернутися до апеляційного суду з поданням про визначення підсудності вказаної судової справи.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 34, 110, ч. 4 ст. 314 315, 369, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Підготувати подання до Львівського апеляційного суду з метою визначення підсудності судової справи № 465/3562/16-к з розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001253 від 21.04.2016 щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України з підстав, передбачених пунктами 2, 3 ч.1 ст. 34 КПК України.

Копію ухвали та Подання з матеріалами судової справи № 465/3562/16-к та обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001253 від 21.04.2016р. направити до Львівського апеляційного суду для визначення підсудності.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_24