Справа № 307/4401/23
Провадження № 1-кп/307/240/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тячів в режимі відеоконференцзв`язку, кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 11.08.2023 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця смт. Любимівка, Каховського району, Херсонської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з загальною середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, заступника командира бойової машини навідника оператора 1 гірсько- штурмового відділення 1 гірсько-штурмового взводу 5 гірсько штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , молодшого сержанта, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 під час дії на території України правового режиму воєнного стану, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді заступника командира бойової машини навідника оператора 1 гірсько-штурмового відділення 1 гірсько-штурмового взводу 5 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону, усвідомлюючи вимоги законодавства України, про те, що вогнепальна зброя та бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, а відтак він усвідомлював порушення Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, вимог п. «а» «Спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» №2471ХІІ від 17 червня 1992 року, п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 15 жовтня 1992 року, з метою незаконного збагачення шляхом вчинення злочинів проти громадської безпеки, а саме незаконного поводження із бойовими припасами, вибуховими пристроями, усвідомлюючи те, що шляхом проведення заборонених операцій у сфері обігу вогнепальної зброї є можливість швидко, незаконно збагатитись, став на шлях злочинної діяльності та здійснив придбання, зберігання, а також збут бойових припасів, вибухових пристроїв за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 16.08.2023, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, знаючи вимоги законодавства України про те, що вибухові пристрої та бойові припаси відносяться до речей, які вилучені із цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незаконно придбав з метою подальшого незаконного збуту боєприпаси, з яких 2 корпуси ручних гранат «RGD-5» (болгарка) з маркуванням « НОМЕР_2 » та 2 засоби ініціативного вибуху хапали DVM (МДВ) з маркуванням «3-16-22» для ручної гранати «RGD-5» (болгарка), які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручними осколковими гранатами «RGD-5» (болгарка), 2 корпуси ручних осколкових гранат «M/50» з маркуванням «С04150020» та 2 засоби ініціювання вибуху - запали «JVA 1634» з маркуванням «VRT 1-91», які у конструктивному поєднанні будуть являються бойовим припасом ручними осколковими гранатами «M/50», корпус гранати «РГН» з маркуванням «254-125-85» та засіб ініціювання вибуху - запал «УЗД» з маркуванням «350 Ф46-85», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручною осколковою гранатою РГН, конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини (тротил) корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та засобом ініціювання вибуху запал УЗРГМ-2 для ручних гранат ОГД-5 та Ф-1 з маркуванням «9-83, УЗЧП, 386-8583», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручною осколковою гранатою Ф-1, 2 корпуси наступальної осколкової ручної гранати М-67 та засобом ініціювання вибуху запалами М-213 до ручних гранат, які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручними осколковими гранатами М-67, 2 корпуси димових гранат М-18 жовтого та червоного диму, гранатомет «RPG-75 M».

У подальшому, ОСОБА_7 , у період з 16 по 17 серпня 2023 року, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, незаконно зберігав за місцем свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , боєприпаси, з яких 2 корпуси ручних гранат «RGD-5» (болгарка) з маркуванням «117-16» та 2 засоби ініціативного вибуху хапали DVM (МДВ) з маркуванням «3-16-22» для ручної гранати «RGD-5» (болгарка), які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручними осколковими гранатами «RGD-5» (болгарка), 2 корпуси ручних осколкових гранат «M/50» з маркуванням «С04150020» та 2 засоби ініціювання вибуху - запалами «JVA 1634» з маркуванням «VRT 1-91», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручними осколковими гранатами «M/50», корпус гранати «РГН» з маркуванням «254-125-85» та засіб ініціювання вибуху - запал «УЗД» з маркуванням «350 Ф46-85», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручною осколковою гранатою РГН, конструктивно оформлений заряд вибухової речовини (тротил) корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та засобом ініціювання вибуху запал УЗРГМ-2 для ручних гранат ОГД-5 та Ф-1 з маркуванням «9-83, УЗЧП, 386-8583», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручною осколковою гранатою Ф-1, 2 корпуси наступальної осколкової ручної гранати М-67 та засобом ініціювання вибуху запалами М-213 до ручних гранат, які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручними осколковими гранатами М-67, 2 корпуси димових гранат М-18 жовтого та червоного диму, гранатомет «RPG-75 M».

Після цього, 16.08.2023 о 16:50 годин ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою свого тимчасового місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів та вибухових пристроїв, за грошову винагороду у розмірі 500 доларів США, що у відповідності до курсу НБУ станом на 16.08.2023 становило 18 284,30 гривень, незаконно збув особі, яка діяла на умовах конфіденційного співробітництва із працівниками Національної поліції України, ОСОБА_8 2 корпуси ручних гранат «RGD-5» (болгарка) з маркуванням «117-16» та 2 засобами ініціативного вибуху хапали DVM (МДВ) з маркуванням «3-16-22» для ручної гранати «RGD-5» (болгарка), які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручними осколковими гранатами «RGD-5» (болгарка), 2 корпуси ручних осколкових гранат «M/50» з маркуванням «С04150020» та 2 засобами ініціювання вибуху - запалами «JVA 1634» з маркуванням «VRT 1-91», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручними осколковими гранатами «M/50», корпус гранати «РГН» з маркуванням «254-125-85» та засіб ініціювання вибуху - запал «УЗД» з маркуванням «350 Ф46-85», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом ручною осколковою гранатою РГН.

Крім того, 17.08.2023 о 14:00 годин, ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою свого тимчасового місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, з метою незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут бойових припасів та вибухових пристроїв, за грошову винагороду у розмірі 2800 доларів США, що у відповідності до курсу НБУ станом на 17.08.2023 становило 102 392,08 гривень, незаконно збув особі, яка діяла на умовах конфіденційного співробітництва із працівниками Національної поліції України, ОСОБА_8 бойовий припас гранатомет «RPG-75 M».

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні та збуті бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на посаді заступника командира бойової машини навідника оператора 1 гірсько-штурмового відділення 1 гірсько-штурмового взводу 5 гірсько-штурмової роти 2 гірсько-штурмового батальйону, у званні молодшого сержанта, перевіз гранати, які в подальшому продав, оскільки не мав грошових коштів. Бойові припаси йому передали з поля бою за тиждень до його затримання, в той час коли він проходив службу у Збройних силах України. Точну кількість, модель та маркування не пам`ятає. Вказані бойові припаси він перевіз до місця їх вилучення за допомогою волонтерів, які допомагали йому вийняти житло в Закарпатській області. Точну суму отриманих коштів яку йому за продаж бойових припасів було передано в доларах, не рахував. Свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю та у вчиненому щиро розкаявся.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, доведена повністю.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечили щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про особу обвинуваченого.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним у обвинувальному акті, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.263 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконному придбанні, зберіганні та збуті бойових припасів, вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного, який за місцем проходження військової служби характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не значиться, та раніше не судимий.

У конкретному випадку є такими, що заслуговують на увагу доводи сторони обвинувачення під час судового розгляду про те, що вчинення військовослужбовцями кримінальних правопорушень із таким складом - в умовах воєнного стану, наявності загрози безпеці держави, незаконному придбанні та зберіганні та збуті бойових припасів, вибухових речовин призначених для захисту Вітчизни від агресора російської федерації у період воєнного стану на території України посягають на боєздатність військових підрозділів та безпеку держави в цілому та мають підвищену соціальну небезпеку.

Щодо застосування положень ст. 69 КК України, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

За положеннями ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Положеннями пункту 8 Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, визначено: призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Тож, однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст. 69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання.

Разом з тим суди зобов`язані встановити не лише їх наявність, а й обґрунтувати, які саме обставини справи або дані про особу підсудного визнаються такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, і яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Суд вважає за можливе застосувати щодо ОСОБА_5 положення ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Обставинами, визначеними ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає, визнання своєї вини, щире каяття та бажання продовжити виконання передбаченого Конституцією України, військового обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Обставиною, визначеною ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Суд приймає до уваги також досудову доповідь, надану органом пробації на підставі зібраної інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та становить високу небезпеку для суспільства.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, проходить військову службу за призовом під час мобілізацією та під час проходження якої, згідно службової характеристики, характеризується з посередньої сторони, має місце постійного проживання та реєстрації, яке на час судового розгляду кримінального провадження знаходиться на тимчасово окупованій території, виховувався без батьків та раніше не судимий.

Суд вбачає наявними підстави, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, для призначення покарання відповідно до вимог ст. 69 КК України шляхом призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 263 КК України, у вигляді 2 років позбавлення волі.

Разом з цим, з метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При цьому, Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 15 від 28.12.1996 «Про практику призначення військовослужбовцям покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні» зазначав, що покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні застосовується, у випадках коли засуджених можна залишити на військовій службі й виправити в умовах дисциплінарної частини. Цей вид покарання може бути застосований і до військовослужбовців, які вчинили злочини середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі, за умови, що суд, враховуючи особу винного й обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, дійде висновку про можливість призначення такого покарання.

Враховуючи наведене та конкретні обставини провадження, за яких вчинено діяння, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проходить службу у Збройних силах України, виховувався сиротою, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та обставини що обтяжує йому покарання, його поведінку після вчинення злочину, з урахуванням досудової доповіді органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого та висновок про можливість його виправлення без позбавлення волі, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, пов`язаного з незаконним придбанням, зберіганням та збутом бойових припасів, суд дійшов висновку про можливість замінити призначене ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк на підставі ч. 1 ст. 62 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів та виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, є співмірним протиправним діянням, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Крім того, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання в тому числі і про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа №308/13839/23 провадження №1-кс/308/3662/23 та №1-кс/308/3663/23 від 30.08.2023 року було накладено арешт на предмети, вилучені в ході проведення 17.08.2023 року огляду житлового будинку розташованого в АДРЕСА_2 та імітаційні кошти які були вилучені під час проведення 17.08.2023 обшуку затриманого ОСОБА_5 . Зі змісту вказаних ухвал вбачається, що арешт накладений з метою забезпечення збереження речових доказів. Суд вважає за необхідне скасувати накладений під час досудового розслідування вказаного провадження арешт на зазначене майно, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Речові докази по справі необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави ОСОБА_5 слід залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільній позов по справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 368-370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст.263 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 17.08.2023 року, з моменту його фактичного затримання та з урахуванням вимог ст. 72 КК України, зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 , тобто з 17.08.2023 року по день набрання вироком законної сили включно, виходячи з такого їх співвідношення - одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою, але не довше ніж на шістдесят діб, тобто до 10 січня 2024.

Арешт, накладений на підставі ухвал слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області справа №308/13839/23 провадження №1-кс/308/3662/23 та №1-кс/308/3663/23 від 30.08.2023 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати:

- за проведення судової вибухотехнічної експертизи від 26.09.2023 року за №СЕ-19/107-23/8054-ВТХ в розмірі 5736,00 грн.;

- за проведення судової вибухотехнічної експертизи від 25.09.2023 року за №СЕ-19/107-23/8057-ВТХ в розмірі 2868,00 грн.;

- за проведення судової вибухотехнічної експертизи від 27.09.2023 року за №СЕ-19/107-23/8065-ВТХ в розмірі 5736,00 грн.;

- за проведення судової експертизи холодної зброї від 23.08.2023 року за №СЕ-19/107-23/8044-ХЗ в розмірі 956,00 грн.;

- за проведення судової фоноскопічної експертизи від 21.09.2023 року за №СЕ-19/107-23/8851-ВЗ в розмірі 5736,00 грн, а всього 21 032,0 грн.

Речові докази:

- повернуті експертом залишки двох корпусів ручних гранат «RGD-5» (болгарка) з маркуванням «117-16» та двох засобів ініціативного вибуху - запали DVM (МДВ) з маркуванням «3-16-22» для ручної гранати «RGD-5» (болгарка), які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручними осколковими гранатами «RGD-5» (болгарка),

-двох корпусів ручних осколкових гранат «М/50» з маркуванням «С04150020» та двох засобів ініціювання вибуху - запалів «JVA 1634» з маркуванням «VRT 1-91», які у конструктивному поєднанні будуть являтися бойовим припасом - ручними осколковими гранатами «М/50»,

- корпусів гранати «РГН» з маркуванням «254-125-85» та засіб ініціювання вибуху - запал «УЗД» з маркуванням «350 Ф46-85», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручною осколковою гранатою РГН, конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини (тротил)

- корпусів ручної осколкової гранати Ф-1 та засобом ініціювання вибуху - запал УЗРГМ-2 для ручних гранат ОГД-5 та Ф-1 з маркуванням «9-83, УЗЧП, 386 - 8583», які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручною осколковою гранатою Ф-1,

-двох корпусів наступальної осколкової ручної гранати М-67 та засобів ініціювання вибуху запалами М-213 до ручних гранат, які у конструктивному поєднанні являються бойовим припасом - ручними осколковими гранатами М-67,

- двох корпусів димових гранат М-18 жовтого та червоного диму,

- гранатомет «RPG-75 М», що складається з пускової труби та корпусу реактивних двигунів, які поміщені до спеціальних пакетів №4098909, 4098937, 5235425,7549894, PSP 2203728 та знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області - знищити;

- штик ніж до автомата Клашникова №870, який поміщений до спеціального пакету №WAR 1049439, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області - знищити;

- мобільний телефон марки «redmi not 10 pro» imeї 1) НОМЕР_3 з сім картою № НОМЕР_4 , що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області після набрання вироком законної сили , повернути власнику ОСОБА_5 .

- грошові імітаційні кошти у сумі 3300 (три тисячі триста) доларів США, з яких 33 (тридцять три) банкноти однієї серії PL72103200E номіналом по 100 (сто) доларів, які згідно постанови старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області від 18.08.2023, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Тячівського РУП ГУНП в Закарпатській області знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1