ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/406/22 Номер провадження 11-кп/814/735/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001165, за апеляційною скаргою прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 11 травня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, одруженого, із вищою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 встановлено рахувати з 26.11.2021 р.

Зараховано ОСОБА_7 згідно з ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 26.11.2022 р. до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Скасовано накладений арешт на майно, вирішено порядок стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 26.11.2021 року близько 04 год. 10 хв. ОСОБА_7 знаходився у вітальні кімнаті своєї квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , разом із своїм зятем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підґрунті неприязних відносин, викликаних триваючими обоюдними конфліктами з приводу спільного проживання та різних поглядів на життя, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник новий конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 у відповідь на провокаційні дії ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та почав наносив удари ОСОБА_7 по обличчю та голові, виник злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних пошкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння.

Далі ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на спричинення тяжких тілесних пошкоджень ОСОБА_10 , взяв ніж, який знаходився на табуреті в цій же кімнаті біля його ліжка, та усвідомлюючи, що наносить удари у життєво важливі ограни, розуміючи, що від його дій можуть настати наслідки у вигляді заподіяння тяжких тілесних пошкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, та бажаючи настання зазначених наслідків, наніс не менше 10 ударів ножем, який тримав у руці в область живота, в область шиї, в область грудної клітки, в область верхніх та нижніх кінцівок, та спричинив ОСОБА_10 згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 12-17/491-А/21 від 03.12.2021 р. тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани шиї, колото-різаних поранень грудної клітини і живота з пошкодженням обох куполів діафрагми, печінки, парієнтальної очеревини, судини лівої плевральної порожнини, колото-різаних поранень обох стегон, мізинців правої і лівої кисті. Перераховані пошкодження утворилися від дії гострого предмету, можливо клинка ножа, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя згідно з п. 2.1.2, п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6».

Обвинувачений добровільно припинив наносити удари потерпілому так як виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочинного наміру до кінця, та звернувся із проханням до своєї дочки ОСОБА_11 викликати швидку допомогу.

Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17 год. 00 хв. у лікарні швидкої допомоги, причиною смерті є колоті-різані рани різних частин тіла з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилися некомпенсованим геморагічним шоком.

Умисел ОСОБА_7 був спрямований на спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних пошкоджень, небезпечних для життя в момент їх заподіяння, але до наслідків у вигляді смерті останній мав необережну форму вини і допустив злочинну недбалість, так як не передбачав можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг це передбачити.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Немишлянської окружної прокуратури ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним незастосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що місцевий суд при призначенні покарання застосував ст.69 КК України посилаючись на щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та збіг тяжких особистих та сімейних обставин.

Однак, ОСОБА_7 не визнавав вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до якої був складений обвинувальний акт та направлений для розгляду до суду та вважав,що його дії необхідно кваліфікувати за ст. 119 КК України (вбивство через необережність), що свідчить про усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння. Вважає, що при нанесенні потерпілому чисельних колото-різаних поранень у життєво важливі органи, а саме грудну клітину, живіт, шию із значною силою, відповідно до висновку експерта №12-17-491-А/21 від 27.11.2021, свідчать про наявність умислу на позбавлення життя потерпілого.

Зазначає, що застосування ст.69 КК України можливе за наявності лише двох, зазначених у цій нормі підстав, у їх єдності та сукупності. Тому, якщо судом установлені лише обставини, що пом`якшують покарання, хоча й такі, що істотно знижують ступінь тяжкості злочину, але разом з тим у справі відсутні дані, які позитивно характеризують особу винного, оскільки останній постійно вживав спиртні напої, що в свою чергу приводило до виникнення конфліктів в сім`ї і тим самим виключають можливість припустити, що призначення більш м`якого покарання здатне забезпечити його виправлення.

Також вказує, що усі опитані свідки надали свідчення про вживання ОСОБА_7 в той час спиртних напоїв, а також про це у своїх свідченнях повідомив обвинувачений.

Крім цього посилається, що при вирішенні питання про перекваліфікацію дій засудженого, місцевий суд належним чином не врахував тих обставин, що ОСОБА_7 застосував таке знаряддя злочину, як кухонний ніж, наніс ним потерпілому спрямовані удари в область грудної клітини, шиї та живота, внаслідок чого пошкодив обидва купола діафрагми, печінки, парієтальної очеревини, судин лівої плевральної порожнини, що є життєво важливими органами та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Вказує, що не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 в ході судового розгляду заперечував факт наміру на умисне вбивство, але характер, послідовність, рішучість і динамічність дій, вчинених ним, локалізація та кількість ударів кухонним ножем в область грудної клітини, шиї та живота, механізм їх спричинення, усе це в сукупності свідчить про те, що обвинувачений мав прямий умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 .

На думку сторони обвинувачення, дії, які були вчинені ОСОБА_7 , не дають підстави вважати, що він мав намір спричинити потерпілому будь-які тілесні ушкодження, та були завідомо для нього такими, що потягнуть смерть, тобто свідчать про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 прямого умислу на вчинення злочину, а саме умисного вбивства, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та його дії необхідно було кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК України.

Зазначає, що місцевий суд умисно не відображає усі відомості зазначені свідками під час судових засідань, тому висновки суду є вигаданими, надуманими та не підтверджуються жодним доказом вивченим під час судового розгляду.

Ставить питання про повторне дослідження доказів по справі.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримала вимоги скарги та просила їх задовольнити з підстав у ній наведених. Обвинувачений та його захисник заперечили проти доводів скарги, вважали вирок суду законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Мотиви суду.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався, внаслідок чого допустив невідповідність його висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильність застосування закону про кримінальну відповідальність.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення.

Колегія суддів вважає доводи прокурора щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України обґрунтованими.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого були кваліфіковані за ч.1 ст.115 КК України та обвинувальний акт був направлений до суду саме з такою кваліфікацією.

Змінюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, суд вказав, що оскільки характер заподіяних ОСОБА_10 тілесних пошкоджень сам по собі, без інших об`єктивних та суб`єктивних даних, не свідчить про наявність у ОСОБА_7 умислу на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому, дії обвинуваченого не підлягають кваліфікації за ч.1 ст.115 КК України.

Так, ст.115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Із суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає їх настання.

Суд вказав, що питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Зокрема, критерієм розмежування умисного вбивства (ст. 115 КК України) та умисного нанесення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерплілого (ч.2 ст. 121 КК України), також є суб`єктивна сторона, а саме, ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій у разі умисного вбивства умислом винного охоплюється позбавлення потерпілого життя, а в разі умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, має місце умисел на заподіяння лише тілесних ушкоджень, тоді як смерть потерпілого не охоплюється умислом обвинуваченого.

Про відсутність у ОСОБА_7 умислу на вбивство ОСОБА_10 , на думку суду першої інстанції, свідчать характер взаємовідносин між потерпілим та підсудним, так як потерпілий є зятем обвинуваченого, обвинувачений дозволив проживати у своїй квартирі потерпілому, незважаючи на непоодинокі конфлікти та суперечки обвинувачений не вживав заходів до виселення зятя, при цьому допомагав виховувати онуків, а в суді зазначив, що ніколи не допускав думки про можливість позбавити життя батька своїх онуків та чоловіка своєї дочки. Крім того, знаряддя злочину, кухонний ніж, який знаходився в день події, як і завжди, на табуреті біля ліжка, де мав звичку їсти за допомогою ножа обвинувачений, не був заздалегідь підготовлена для вчинення злочину. Поведінка ОСОБА_7 після нанесення потерпілому тілесних пошкоджень, а саме, те, що він маючи можливість продовжити наносити ОСОБА_10 тілесні пошкодження, припинив своє злочинне посягання, надав йому можливість покинути кімнату, не переслідував його, а навпаки попросив дочку викликати карету швидкої медичної допомоги, і після цього з місця злочину не зникнув, дочекався приїзду поліції, все це свідчить, що позбавлення життя потерпілого не охоплювалося умислом обвинуваченого. Суд зробив висновок, що обвинувачений діяв з єдиним умислом на заподіяння потерпілому тяжких тілесних пошкоджень, а щодо наслідків у вигляді смерті останній мав необережну форму вини і допустив злочинну недбалість, так як не передбачав можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг це передбачити.

При цьому суд врахував положення ст. 62 Конституції України відповідно до яких обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, та керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Насамперед, колегія суддів не погоджується із висновком суду про те, що характер заподіяних ОСОБА_10 тілесних пошкоджень не свідчить про наявність у ОСОБА_7 умислу на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому.

Як вбачається із показань ОСОБА_7 , наданих ним суду першої інстанції, обвинувачений під час нанесення ударів ножем потерпілому намагався поцілити йому в серце, а в кінці встав та вдарив ножем по шиї. ОСОБА_7 повідомив, що тричі вдарив ОСОБА_10 в бік, оскільки потерпілий не припиняв бити обвинуваченого, ОСОБА_7 піднявся із ліжка та вдарив ножем обвинуваченого по шиї.

Відповідно до висновку експерта № 12-17-491-А/21 від 27 листопада 2021 року в результаті проведення судово-медичної експертизи трупа громадянина ОСОБА_10 встановлено, що у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани шиї, колото-різаних поранень грудної клітини і живота з пошкодженням обох куполів діафрагми, печінки, парієнтальної очеревини, судини лівої плевральної порожнини, колото-різаних поранень обох стегон, мізинців правої і лівої кисті. Перераховані пошкодження утворилися від дії гострого предмету, можливо клинка ножа, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Причиною смерті ОСОБА_10 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17 год. 00 хв. у лікарні швидкої допомоги, з`явилися колоті-різані рани різних частин тіла з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилися декомпенсованим геморагічним шоком. Перераховані пошкодження утворилися від дії гострого предмету, можливо клинка ножа, могли виникнути при обставинах, викладених у постанові, в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень. По тілу було завдано не менше десяти ударів колюче-ріжучим предметом із значною силою, при цьому, напрям ударів був різним. Пошкодження, що є у гр. ОСОБА_10 , заподіяні в один період часу. За наявними даними однозначно встановити розташування потерпілого і нападаючого у момент нанесення пошкоджень не представляється можливим. Згідно історії хвороби № 21021 із КНПП «МКЛШНМД ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР - група крові гр. ОСОБА_10 відноситься до Аз(II), резус позитивний. Під час госпіталізації до стаціонару в крові ОСОБА_10 знайдений етиловий спирт у кількості 1,404 ‰, що по офіційний таблиці відповідає легкому сп`янінню алкоголем.

Відповідно до мотивувальної частини вказаного висновку у ОСОБА_10 були виявлені чотири ножові поранення лише тільки грудної клітини (а.с.18-22 т.2).

Вибране знаряддя злочину - ніж, направленість ударів в область серця, а також нанесення удару ножем по шиї, кількість проникаючих ударів в грудну клітину, а їх 4, та характер ушкоджень, все в сукупності вказує на спрямованість умислу обвинуваченого саме на вбивство ОСОБА_10 . ОСОБА_7 зробив все необхідне для спричинення смерті потерпілого та ОСОБА_10 помер саме в результаті отримання ножових поранень.

Та обставина, що ОСОБА_7 після спричинення ножових поранень попросив доньку викликати швидку медичну допомогу, не спростовує факту, що в момент спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , обвинувачений мав умисел на вбивство потерпілого.

Не підтверджуються доводи обвинуваченого про перебування його в стані необхідної оборони під час вбивства ОСОБА_10 через нанесення останнім ударів ОСОБА_7 .

Так, відповідно до висновку експерта №09/1877-С/2021 (експертиза почата 26.11.2021, закінчена 14.12.2021 р.) в результаті судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_7 встановлено, що у нього мають місце: забійна рана на обличчі. Це пошкодження виникло від ударів дії тупого твердого предмету, характерні особливості якого на тілі потерпілого не відобразилися, та могла бути отримана в строк за 1-2 дні та більше до проведення експертизи. По ступеню тяжкості це пошкодження викликало незначні скороминущі, наслідки, тривалість котрого не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до легкого тілесного ушкодження (відповідно до п.п. 2.3.2 «б», п. 2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 20223 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) (а.с. 26 т.2).

Колегія суддів враховує даний доказ в частині наявності ушкодження на обличчі обвинуваченого. Про спричинення йому вказаного тілесного ушкодження ОСОБА_10 обвинувачений повідомляв суд першої та апеляційної інстанції. Крім того, під час допиту в суді першої інстанції донька ОСОБА_7 . ОСОБА_11 вказала, що коли батько покликав її для того, щоб вона викликала швидку медичну допомогу своєму чоловікові, на обличчі у ОСОБА_7 була кров.

Ця обставина зафіксована і боді камерами поліцейських, які 26.11.2021 прибули за викликом до квартири АДРЕСА_2 .

Проте, ушкодження виявлено лише одне, а отже факт спричинення потерпілим обвинуваченому численних ударів об`єктивно не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Слід зробити висновок, що після нанесення обвинуваченому одного удару потерпілим, ОСОБА_7 почав наносити ОСОБА_10 численні удари ножем в грудну клітину, маючи намір попасти в серце. При цьому відсутні дані, що ОСОБА_10 в цей момент продовжував напад та бив обвинуваченого ногами та руками по голові.

Отримані ОСОБА_10 порізи на ногах та руках, за відсутності інших тілесних ушкоджень у обвинуваченого окрім першого, вказують на захист ОСОБА_10 від нападу обвинуваченого.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 підтвердив, що ОСОБА_10 в цей день принижував його, кидав у нього шашликом та просто сміявся із обвинуваченого, що ї розізлило ОСОБА_7 .

Слід зазначити, що будучи допитаним в суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 змінив свої показання та вказав, що він лише тримав ніж у руці, а потерпілий постійно на нього наштрикувався. Обвинувачений не зміг пояснити чому він змінив показання, надані ним в суді першої інстанції. Такі показання колегія судді вважає неспроможними через їх абсурдність, оскільки людина самостійно не може наштрикуватися на ніж та чотири рази підряд отримувати проникаючі ножові поранення.

Інші докази в своїй сукупності підтверджують обвинувачення, висунуте ОСОБА_7 в умисному вбивстві ОСОБА_10 .

Отже, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини справи.

26.11.2021 року близько 04 год. 10 хв. ОСОБА_7 знаходився у вітальні кімнаті своєї квартири, розташованої в АДРЕСА_1 , разом із своїм зятем ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На ґрунті неприязних відносин, викликаних триваючими конфліктами з приводу спільного проживання та різних поглядів на життя, між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 виник новий конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 у відповідь на провокаційні дії ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та наніс один удар ОСОБА_7 по обличчю, виник злочинний намір, спрямований на вбивство ОСОБА_10 з мотивів неприязних стосунків.

Далі ОСОБА_7 , діючи умисно та маючи намір, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що наносить удари в життєво важливі органи ОСОБА_10 , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи настання зазначених наслідків, з метою позбавлення життя останнього , умисно наніс ОСОБА_10 не менше 10 ударів ножем, який тримав у руці в облать живота, шиї та грудної клітини, в область верхніх та нижніх кінцівок, спричинивши ОСОБА_10 згідно висновку експерта судово-медичної експертизи № 12-17/491-А/21 від 03.12.2021 р. тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани шиї, колото-різаних поранень грудної клітини і живота з пошкодженням обох куполів діафрагми, печінки, парієнтальної очеревини, судини лівої плевральної порожнини, колото-різаних поранень обох стегон, мізинців правої і лівої кисті.

Перераховані пошкодження утворилися від дії гострого предмету, можливо клинка ножа, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя згідно з п. 2.1.2, п. 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6».

По тілу ОСОБА_10 було завдано не менше десяти ударів колюче ріжучим предметом із значною силою в різних напрямах.

Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17 год. 00 хв. у лікарні швидкої допомоги, причиною смерті є колоті-різані рани різних частин тіла з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилися некомпенсованим геморагічним шоком.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів кваліфікує за ч.1 ст.115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вина обвинуваченого доведена належними та допустимими доказами, наданими суду першої та апеляційної інстанції та які були досліджені судом апеляційної інстанції.

ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції вину у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 не визнав та повідомив, що між ним та потерпілим давно склалися конфліктні стосунки. Конфлікти виникали на ґрунті спільного проживання в квартирі, яка належала йому, але потерпілий незважаючи, що він був не зареєстрований в даній квартирі, постійно виявляв свої претензії до того способу життя, який він (обвинувачений) вів, неодноразово вчиняв сварки і бійки не тільки з ним, але застосовував насилля і до своєї дружини ОСОБА_11 , яка є його дочкою. За даними фактами неодноразово викликалася поліція і складалися матеріали за вчинення домашнього насильства. Дані конфлікти почалися після того, як його дочка покинула свого чоловіка ОСОБА_10 , залишила житло, де вони з чоловіком проживали раніше, і повернулася до батьків для проживання, а невдовзі прийшов та став проживати в квартирі АДРЕСА_2 і ОСОБА_10 . З цього часу життя стало нестерпним, бо він (обвинувачений) проживав у прохідній (вітальній) кімнаті. ОСОБА_10 провокував його на різного роду конфлікти, при цьому не давав коштів на сплату комунальних послуг і ще й заборгував йому коштів, при цьому ОСОБА_10 вів себе без достатньої поваги, враховуючи його похилий вік та той факт, що він є господарем квартири. Прохання звільнити дане житло залишалося без задоволення. Напередодні трагічних подій був день народження онуки, і 26.11.2021 р. ОСОБА_11 із своїм чоловіком ОСОБА_10 повернулися додому близько 4 години ранку, та проходячи через вітальню кімнату, де відпочивав ОСОБА_7 , у звичній йому манері став «чіплятися» до нього. На що він попросив дочку «забрати» ОСОБА_10 , що остання і зробила, вивівши потерпілого у спальню. Проте, через дві хвилини потерпілий знову пройшов через вітальню до кухні, де взяв шашлик. Повертаючись до спальні, він почав щось вигукувати та кидатися шашликами, почався конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 раптом почав наносити йому удари кулаками по голові, наніс пошкодження у лобній частині, потекла кров. ОСОБА_7 взяв ніж і тримав у руці, а ОСОБА_10 , нападаючи на нього, наштрикувався на цей ніж. Оскільки ОСОБА_10 не припиняв наносити удари обвинуваченому, останній піднявся із ліжка та вдарив ножем по шиї потерпілого. Після цього ОСОБА_10 відступив і припинив свої дії. В цей час він погукав дочку, яка спала, та попросив викликати швидку допомогу зятю. Більше ніяких дій він не вчиняв, залишився в даній кімнаті до приїзду швидкої та поліції. На даний час розкаюється, бо вважає, що всі ці дії вчинені внаслідок неправомірної поведінки потерпілого, які викликали його дії, між тим, жодних намірів вбивати свого зятя та батька свого онука він не мав.

Вказані показання в частині отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, як зазначалося вище по тексту, колегія суддів визнає неспроможними та бере до уваги показання, надані до суду першої інстанції, які були досліджені в суді апеляційної інстанції. А саме про те, що ОСОБА_7 , не витримавши знущання і бажаючи захиститися взяв ніж, який зазвичай лежав у нього на табуретці біля ліжка, так як цим ножем він різав картоплю й інші продукти, бо мав звичку їсти біля ліжка, та почав наносити удари ОСОБА_10 , намагаючись попасти в серце. Після нанесення більшості ударів сидячи, ОСОБА_7 підвівся і наніс удав в шию потерпілого, після чого ОСОБА_10 відступив.

Слід зазначити, що у вироку суд першої інстанції не у повній мірі відобразив показання обвинуваченого в частині спрямованості нанесення ударів та кількості ударів, які ОСОБА_7 спричинив потерпілому у грудну клітину, намагаючись попасти в серце.

Як вбачається із журналу судового засідання від 07.12.2022 та звукозапису до нього, ОСОБА_7 повідомив, що тричі вдарив ОСОБА_12 ножем в бік в область серця.

Такі показання обвинуваченого вказують на наявність мотиву саме на вбивство потерпілого.

Інші докази, які доводять вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, це показання дочки ОСОБА_13 , яка повідомила, що між її чоловіком та її батьком часто виникали конфліктні ситуації, бо чоловікові не подобалося як веде себе ОСОБА_7 і що він вживає алкогольні напої. Батько міг пити тижнями, міг лаятися, але ніколи нікого не бив. Її чоловік також вживав алкогольні напої, але вживав алкоголь у нормі. ОСОБА_10 часто їздив у закордонні відрядження, а коли повертався, то вони весь час сварилися із батьком. Через пияцтво батька вони з чоловіком зверталися до поліції. Були ситуації і раніше коли чоловік провокував сварки, але батько також вів себе неналежним чином. Декілька разів було таке, що чоловік наносив побої батьку, коли перебував у стані алкогольного спинання. Було таке, що чоловік міг і її грубо схватити, і в ці моменти батько захищав її. В той день вона разом із чоловіком повернулися додому пізно, чоловік був у стані алкогольного сп`яніння та виразив претензію з приводу того, що батько п`є, на що батько відповів «відчепися, у онуки день народження» та попросив відвести ОСОБА_10 до спальні. Між ними почалася словесна сварка. Чоловік казав, що «ти п`єш та всіх тероризуєш», а батько відповідав «іди та живи де хочеш». Вона була у своїй кімнаті, коли почула вигук батька « ОСОБА_14 , викликай швидку допомогу». Коли вона вийшла із спальні, то побачила, що чоловік стояв біля стінки, у нього текла кров з живота, після чого її чоловік пройшов до ванної кімнати або туалету, вона викликала швидку, а потім і поліцію. В той день сварку почав її чоловік. Батько не хотів вбивати її чоловіка, але щось його дуже схвилювало, мабуть була зачеплена його чоловіча гідність. В той момент у батька не було можливості піти в іншу кімнату і не приймати участь у конфлікті, так як він знаходився в кімнаті де зазвичай спав, інші кімнати були зайняті. Ніж постійно знаходився на табуретці біля ліжка, так як батько там приймав їжу та вживав алкогольні напої. Коли вона вийшла з кімнати, батько не наносив ніяких ушкоджень ОСОБА_10 , і у нього в районі скроні була кров.

Протоколом огляду місця події від 26 листопада 2021 року о 05-25 год., де зафіксовано місце вчинення злочину, яким явилося місце мешкання обвинуваченого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , за якою розташований п`яти поверховий будинок. При вході в кватиру з лівої сторони розташована ванна кімната, далі з лівої сторони розташована кухня. При вході до квартири з лівої сторони стіна, на якій під час огляду було виявлено плями бурого кольору. Згідно фото-таблиць, доданих до протоколу, в житловій кімнаті під № 1 розташований диван, на якому сидить ОСОБА_7 , біля дивану стоїть табурет (а.с.28-33 т.1).

Протоколом огляду від 26 листопада 2021 року о 09-00 год. зафіксований факт огляду квартири, розташованої на другому поверсі за адресою: АДРЕСА_1 . В ході огляду встановлено, при вході в квартиру металеві двері оснащені металевою дверною ручкою та врізним замком (двері коричного кольору). Після дверей знаходиться коридор в ліву сторону. Проходячи по коридору з правої сторони знаходяться дерев`яні двері, оснащені металевою дверною ручкою, далі знаходиться ванна кімната, в якій зліва на право: ванна, в якій знаходиться таз, в якому знаходиться вода бурого кольору, футболка сірого кольору, рушник зелено-сірого кольору з слідами речовини бурого кольору, біля ванни раковина та унітаз. Повертаючи по коридору та проходячи прямо, знаходяться дерев`яні двері, котрі ведуть до кухні. Прямо знаходяться дерев`яні двері, оснащені металевою дверною ручкою, а далі знаходиться кімната № 1. При вході в кімнату №1 знаходиться з ліва на право ліжко, стілець, дерев`яні двері оснащені металевою дверною ручкою. При вході в кімнату №2 знаходяться з ліва на право, шафа, ліжко, вікно, тумбочка, сервант. Повертаючись до кімнати №1 та проходячи на балкон при вході є металеві двері із скляною вставкою, після яких з ліва на право тумбочка та дитячі іграшки. Повертаючись до коридору та проходячи на кухню, в кухні знаходяться з ліва на право: стіл, два холодильника, газова плита, стіл, раковина, пральна машина. В кімнаті №1 біля ліжка виявлено пластикову пляшку 1.25 л «Пиво світле розумний вибір», скляна пляшка 0.32 л. «Козацька рада». (а.с.34-42 т.1).

За інформацією з ЄРДР по кримінальному провадженню №0001165 та відповідно до рапорту старшого інспектора Харківського РУП № 2 ВП № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 встановлено, що 26.11.2021 р. о 04:45 ОСОБА_11 повідомила на телефон служби 102 про те, що 26.11.2021 р. о 04:44 за адресою: АДРЕСА_1 чоловіку заявниці ОСОБА_10 батько заявниці ОСОБА_7 в ході бійки наніс тілесні ушкодження ножем після чого чоловік був госпіталізований.

З протоколу огляду відеозапису диску DVD-R «Ridata», наданого УПП в Харківській області ДПП, та самого відеозапису, зробленого на нагрудний відеореєстратор працівників УПП в Харківській області ДПП, встановлено, що у ОСОБА_7 мається видиме тілесне ушкодження на лобі та на голові з правої сторони кровотеча.

Згідно висновку експерта № 12-17-491-А/21 від 27 листопада 2021 року в результаті проведення судово-медичної експертизи трупа громадянина ОСОБА_10 встановлено, що у ОСОБА_10 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани шиї, колото-різаних поранень грудної клітини і живота з пошкодженням обох куполів діафрагми, печінки, парієнтальної очеревини, судини лівої плевральної порожнини, колото-різаних поранень обох стегон, мізинців правої і лівої кисті. Перераховані пошкодження утворилися від дії гострого предмету, можливо клинка ножа, які в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Причиною смерті ОСОБА_10 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17 год. 00 хв. у лікарні швидкої допомоги, з`явилися колоті-різані рани різних частин тіла з пошкодженням внутрішніх органів, що ускладнилися декомпенсованим геморагічним шоком. Перераховані пошкодження утворилися від дії гострого предмету, можливо клинка ножа, могли виникнути при обставинах, викладених у постанові, в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних пошкоджень. По тілу було завдано не менше десяти ударів колюче-ріжучим предметом із значною силою, при цьому, напрям ударів був різним. Пошкодження, що є у гр. ОСОБА_10 , заподіяні в один період часу. За наявними даними однозначно встановити розташування потерпілого і нападаючого у момент нанесення пошкоджень не представляється можливим. Згідно історії хвороби № 21021 із КНПП «МКЛШНМД ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР - група крові гр.. ОСОБА_10 відноситься до Аз(II), резус позитивний. Під час госпіталізації до стаціонару в крові гр. ОСОБА_10 знайдений етиловий спирт у кількості 1,404 ‰, що по офіційний таблиці відповідає легкому сп`янінню алкоголем (а.с.18-22 т.2).

Згідно висновку експерта №09/1877-С/2021 (експертиза почата 26.11.2021, закінчена 14.12.2021 р.) в результаті судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_7 встановлено, що у нього мають місце: забійна рана на обличчі. Це пошкодження виникло від ударів дії тупого твердого предмету, характерні особливості якого на тілі потерпілого не відобразилися, та могла бути отримана в строк за 1-2 дні та більше до проведення експертизи. По ступеню тяжкості це пошкодження викликало незначні скороминущі, наслідки, тривалість котрого не перевищує 6 діб і за цією ознакою відноситься до легкого тілесного ушкодження (відповідно до п.п. 2.3.2 «б», п. 2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 20223 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) (а.с. 26 т.2).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 670 від 22 грудня 2021 року встановлено, що ОСОБА_16 схильний до вживання алкогольних напоїв, при цьому, в поле зору лікаря психіатра та нарколога не потрапляв, був досить адаптований в соціально-навколишньому середовищу, вів звичайний спосіб життя. При даному амбулаторному дослідженні ОСОБА_7 будь-яких психічних розладів, зниження інтелекту не виявляє, може правильно розуміти та корегувати свої дії. У період часу до якого відноситься правопорушення, ОСОБА_7 перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а був у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації (звичайного алкогольного сп`яніння), на користь чого свідчить прийом спиртних напоїв, фізичні ознаки сп`яніння при цьому орієнтований в навколишній ситуації і особах, дії носили послідовний і цілеспрямований характер, були відсутні психотичні розлади, збереглися спогади того періоду. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_16 перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза хронічного психічного захворювання. Тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.35-37 т.2).

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного хворого КНП «Обласний наркологічний диспансер» № 482 в результаті медичного огляду ОСОБА_7 , проведеного 26.11.2021 р. о 20:05, ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння не виявлено, тверезий.

Згідно висновку експерта №14/744-С/21 від 13 грудня 2023 року у результаті судово-імунологічної експертизи встановлено, що кров від трупа громадянина ОСОБА_10 відноситься до групи А ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н. Кров обвинуваченого ОСОБА_7 належить до групи О з ізогемаглютиніном анти-А і анти-В. На спортивних брюках (об`єкт №1) обвинуваченого ОСОБА_7 знайдено кров людини групи А з ізогемаглютиніном Анти-В та супутнім антигеном Н, походження якої від громадянина ОСОБА_10 не виключається.

Крім того, не можна виключити можливість присутності у вказаному об`єкті домішки крові обвинуваченого ОСОБА_7 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжувалися зовнішньою кровотечою.

На цих же брюках, в об`єктах №№2,3, є кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, походження якої від громадянина ОСОБА_10 не виключається. Від обвинуваченого ОСОБА_7 ця кров виникнути не могла, оскільки розміри слідів зводяться до мінімуму можливість змішання крові різних груп ( а.с.61-62 т.2).

Згідно висновку експерта №14/751-С/21 від 20 грудня 2021 року встановлено, на фрагменті білої тканини зі змивом з вимикача в коридорі (об`єкт №1), вилученим в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н походження якої від громадянина ОСОБА_10 не виключається. Крім того, не можна виключати можливості присутності у вказаному об`єкті домішки крові обвинуваченого ОСОБА_7 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжуються зовнішньою кровотечею (а.с.67-68 т.2).

Згідно висновку експерта №14/752-С/21 від 20 грудня 2021 року встановлено, на фрагменті марлевого бинта зі змивом зі скла дзеркала (об`єкт №1), вилученим в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н походження якої від громадянина ОСОБА_10 не виключається. Крім того, не можна виключати можливості присутності у вказаному об`єкті домішки крові обвинуваченого ОСОБА_7 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжуються зовнішньою кровотечею (а.с.71-72 т.2).

Згідно висновку експерта №14/742-С/21 від 13 грудня 2021 року встановлено, на фрагменті марлевого бинта з рідиною з тазу в ванній кімнаті (об`єкт №1), вилученим в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н походження якої від громадянина ОСОБА_10 не виключається. Крім того, не можна виключати можливості присутності у вказаному об`єкті домішки крові обвинуваченого ОСОБА_7 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжуються зовнішньою кровотечею (а.с.75-76 т.2).

Згідно висновку експерта №14/795-С/21 від 05 січня 2022 року встановлено, що на рушнику (об`єкти №№1-3,5,6), вилученим в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н походження якої від громадянина ОСОБА_10 не виключається. Крім того, не можна виключати можливості присутності у вказаному об`єкті домішки крові обвинуваченого ОСОБА_7 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжуються зовнішньою кровотечою (а.с.78-79 т.2).

Згідно висновку експерта №14/36-С/22 від 24 січня 2022 року встановлено, що на футболці (об`єкти №№1-11), яка належить громадянину ОСОБА_10 , вилученим в ході огляду місця події, знайдена кров людини групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, властивої йому самому. Присутність крові у даних об`єктах від громадянина ОСОБА_7 можливо тільки як домішка, при наявності у нього на момент вкаханих подій тілесних ушкоджень, які супрооводжувалися зовнішньою кровотечою, походження якої від громадянина ОСОБА_10 не виключається. Крім того, не можна виключати можливості присутності у вказаному об`єкті домішки крові обвинуваченого ОСОБА_7 , при наявності у нього на момент вказаних подій тілесних ушкоджень, які супроводжуються зовнішньою кровотечою. На цьому ж рушнику, в об`єкті №4, є кров людини, встановити групову належність якої не виявилося можливим (а.с.135 т.2)

Згідно висновку експерта №СЕ-19/121-21/27976-Д від 20 грудня 2021 року встановлено, що на поверхні наданого на дослідження ножа, який було виявлено під час огляду місця події від 26.11.2021 року, слідів рук не виявлено.

Згідно висновку експерта №17-13/11-МКС/22 від 19 січня 2022 року на підставі даних проведеної експертизи огляду ОСОБА_10 встановлено, на фуфайці (футболці) є десять наскрізних колото-різаних пошкоджень розташованих: п`ять - на передній поверхні в середній та нижній третинах зліва та справа, чотири на спинці зліва та одне - на лівому рукаві майже по задній умовній прокольний складці, про що свідчить їх щілиноподібна та лінійна форма, довжина що привалює над шириною, рівні краї, що добре зіставляються, рівний перетин кінців крайових стовпчиків трикотажу та відсутність значної деформації їх волокон наявність одного гострокутного кінця з надсіченням кінцевого стовпчика трикотажу та другого «П» подібного кінця, з помірною потертістю кінцевих стовпчиків трикотажу.

На трусах встановлене одне наскрізне колото-різане пошкодження, що розташоване на передній половинці зліва в середній третині. Вказані колото-різані пошкодження утворилося внаслідок багаторазової дії гострокінцевого, одностороннє гострого, плоского, типу клинка ножа, колючо-ріжучого предмета, з гострим лезом і обухом «П» подібного поперечного перетину з помірно вираженими ребрами. Індивідуальні особливості цього предмета в пошкодженні не відобразилися.

Зіставляючи морфологічні властивості колото-різаних пошкоджень на фуфайці (футболці) та трусах з конструктивними особливостями представленого на експертизу ножа, з урахуванням результатів експериментального дослідження, дані пошкодження могли бути спричинені цим ножем (а.с. 129 -132 т.2).

Таким чином, вина ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства доведена належними, допустимими та достатніми доказами.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , колегія суддів на підставі ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, якt відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який вину фактично визнав частково, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою раніше не судимою, пенсіонер, раніше притягався до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї.

Обставинами, які пом`якшують покарання в силу ст. 66 КК України колегія суддів визнає неправомірну поведінку потерпілого, який спровокував нанесення йому тілесних ушкоджень. Обставини, що обтяжують покарання в силу ст. 67 КК України відсутні.

Враховуючи віктимність поведінки потерпілого, вперше притягнення до кримінальної відповідальності, похилий вік обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 покарання у мінімальній межі, визначеній в санкції ч.1 ст.115 КК України.

При цьому суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора. У зв`язку з цим, вирок суду щодо ОСОБА_7 в частині кваліфікації його дій та призначення покарання підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420, 615 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 11 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 в частині кваліфікації його дій та призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4