КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.11.2023 задоволено клопотання слідчого Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою в межах строку досудового розслідування, на 60 діб, тобто до 28.01.2024 року, включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого, а у разі встановлення судом обґрунтованості підозри та наявності відповідних ризиків, застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт та покласти на нього обов`язки: цілодобово не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора та/або суду (в залежності від стадії кримінального

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/43719/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/7853/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

провадження) та прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/або суду (в залежності від стадії кримінального провадження); не відлучатися із території Київської області без дозволу слідчого, прокурора та/або суду; утримуватися від спілкування із підозрюваними та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи (за наявності), що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказував на необгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, та зазначав, що на обгрунтування підозри слідчим додано до клопотання два протоколи огляду, якими нібито підтверджено листування ОСОБА_11 з ОСОБА_6 , однак вказані протоколи не містять таких даних та не можуть бути доказом причетності ОСОБА_6 до кримінального провадження. Інших доказів до клопотання не долучено.

На переконання захисника, на даний час відсутні підстави для подальшого застосування щодо ОСОБА_6 тримання під вартою,

оскільки останній не ухиляється від слідства, не порушує жодних

наданих йому обов`язків, надає відповідні покази, чим спростовується існування ризиків у справі.

У ОСОБА_6 знаходяться на забезпеченні двоє малолітніх дітей. Крім того, ОСОБА_6 зарекомендував себе як надійна, доброзичлива безконфліктна людина, має міцну та зразкову сім`ю, приймає активну участь у житті будинку, що підтверджується як сусідами будинку, гак і Головою ОСББ «Петрнцького 19-А»

Апелянт зазначав, що з моменту відкриття кримінального провадження ОСОБА_6 постійно перебував за адресою свого місця проживання, не переховувався, самостійно без супроводу та примусу після телефонного дзвінка слідчого та оперуповноваженого прибув до суду для розгляду відносного нього клопотання про застосування запобіжного заходу, що на думку захисника, свідчить про відсутність такого ризику, як переховування від слідства або суду.

Інші наведені у клопотанні ризики також базуються лише на припущеннях органу досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку із ДУ "Київський слідчий ізолятор", та його захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 від 27.10.2022 за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 та ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України, за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України, та за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 317 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що восени 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час і місці, невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, розробили злочинний план по переміщенню через митний кордон України поза митним контролем особливо небезпечної психотропної речовини - мефедрон («4-ММС (4-метилметкатинон)»), в особливо великому розмірі, на територію російської федерації.

З метою реалізації злочинного плану вказані невстановлені особи почали підшуковувати співучасників, про що стало відомо громадянину України ОСОБА_13 , який в той же день повідомив про вищевказане правоохоронні органи України та надалі був залучений до проведення негласних слідчих (розшукових) дій з метою отримання відомостей про злочини та причетних до їх вчинення осіб.

Продовжуючи готування до вчинення злочину, на початку 2023 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 16.02.2023, невстановлені досудовим розслідуванням особи запропонували громадянину України ОСОБА_11 сприяти вивезенню партії особливо небезпечної психотропної речовини мефедрону («4-ММС (4-метилметкатинон)» в особливо великих розмірах через митний кордон України поза митним контролем до російської федерації, на що останній погодився.

Також органом досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.02.2023, ОСОБА_11 , залучив до протиправної діяльності ОСОБА_6 , з яким підтримував тривалий час товариські відносини, та якому запропонував за грошову винагороду сприяти контрабанді особливо небезпечної психотропної речовини, на що, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, останній погодився.

Таким чином, ввіривши ОСОБА_13 доведення у подальшому злочину до кінця, ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з невстановленими досудовим слідством особами, вчинили закінчений замах на контрабанду психотропних речовин в особливо великому розмірі.

Відповідно до висновку криміналістичної експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 59/5 від 27.02.2023, надані на дослідження порошкоподібні речовини у своєму складі містять 4-ММС (4-метилметкатинон); загальна маса нетто наданих на дослідження речовин складала 7992,11 г.; загальна маса 4-ММС, що міститься у порошкоподібних речовинах, складає 6601,33 г.

Відповідно до таблиці І списку № 2 Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», речовина «4-ММС (4- метилметкатинон)» є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000, 6601,33 г 4-ММС (4-метилметкатинону) є особливо великим розміром.

Згідно доданих до клопотання матеріалів, 11.08.2023 ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000583 від 27.10.2022 у вчиненні закінченого замаху на контрабанду психотропних речовин, тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 11.08.2023 задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 до 09.10.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.10.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 до дев`яти місяців, тобто до 02.12.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.10.2023 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 02.12.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.11.2023 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 до дванадцяти місяців, тобто до 02.03.2024.

27.11.2023 слідчий Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим з прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , в якому просила продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.11.2023 задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою в межах строку досудового розслідування, на 60 діб, тобто до 28.01.2024 року, включно.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належно дотримані.

Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України, підтверджується на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України, є обґрунтованою.

Слідчим суддею також досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема, отримати висновки призначених у справі експертиз, отримати матеріали виконаних в порядку ст. 40, 41 КПК України доручень, встановити та допитати свідків, провести за участю свідків впізнання підозрюваних та інших осіб, та провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на характер, суспільну небезпечність та наслідки злочину, у вчиненні якого він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами та даними про конкретні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, який не працює, перебуває в цивільному шлюбі, має постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.

При цьому, продовживши підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, враховуючи фактичні обставини та кваліфікацію інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, зміст підозри та вимоги п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про неналежність та недопустимість протоколів оглядів, на даній стадії досудового розслідування є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

При цьому, доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 не ухиляється від слідства, не порушує покладені на нього обов`язки, з моменту відкриття кримінального провадження постійно перебував за місцем проживання, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою.

Стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наведені стороною захисту дану про особу підозрюваного були враховані слідчим суддею, проте не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не скасовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3