Провадження № 1-кп/947/388/21
УХВАЛА

13.04.2021 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за № 0001218 від 23.09.2020 відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п.4 п.6 ч.2 ст.115 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м.Одеси знаходиться вказаний обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого п.4 п.6 ч.2 ст.115 КК України, який розглядається колегією суддів, а саме: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України визначено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) встановлюються певні особливості судового контролю за дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Зокрема цим пунктом визначено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Оскільки суддя ОСОБА_6 перебуває на лікарняному і не може прийняти участь в розгляді зазначеного кримінального провадження, а строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 19.04.2021 року, то суд з урахуванням вищевказаних Перехідних Положень КПК України, приходить до висновку про можливість розгляду питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 одноособово головуючим по справі суддею ОСОБА_1 .

Ухвалою суду щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 19.04.2021 року.

Відповідно до ст. 331 ч.3 КПК України судом було поставлено на обговорення питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою.

Під час судового засідання прокурор наполягала на продовжені до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Обґрунтовуючи тим, що підставою для продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення особи у вчиненні кримінального правопорушення, а метою досягнення дієвості цього запобіжного заходу забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.4 ст.42 КПК України, а також запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Так обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, тому є підстави вважати, що обвинувачений, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися. Згідно позиції прокурора обвинувачений може незаконно впливати на свідків, та потерпілих у кримінальному провадженні. До того ж, ОСОБА_5 може перешкоджати судовому розгляду з метою уникненню справедливого покарання.

Відповідно до вимог ст. 177 та ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, в силу характеру інкримінованого ОСОБА_5 діяння та одночасного забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_8 та представник потерпілого ТОВ "АКС-Одеса" ОСОБА_9 до судового засідання не з`явились.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 , заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність ризиків на які посилався прокурор, просили змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою у виді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників провадження, вивчивши дані про особу обвинуваченого, враховуючи тяжкість обвинувачення, оцінивши на предмет наявності ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.

ОСОБА_5 , обвинувачується, у скоєнні злочину, який відноситься до категорії особливо тяжкого злочину. Однак, тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою,

При цьому, у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Суд вважає за необхідне зазначити, що з урахуванням обставин даної конкретної справи тримання обвинуваченого під вартою є розумним з урахуванням особливостей розгляду вказаного кримінального провадження та в даному випадку суд доходить висновку про існування зазначених прокурором та передбачених ст. 177 КПК України ризиків, і про те, що суспільний інтерес щодо тримання обвинуваченого під вартою переважає над його особистими інтересами і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає, що наведені вище підстави не є загальними й абстрактними.

Все вищевикладене свідчить, що тяжкість покарання ще може свідчити про те, що ризик переховування обвинуваченого від суду на теперішній час не зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК).

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , судом враховується розмір шкоди у завданні якої він обвинувачуються.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Також, при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує і інші обставини відносно нього, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан їх здоров`я; ступень міцності соціальних зв`язків; майновий стан; розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачуються.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та обмеження його конституційних прав, в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Обставин, передбачених ст. 183 ч. 2 КПК України, які є перешкодою для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому, судом не встановлено.

Крім того, суд не вбачає підстав для обрання альтернативного запобіжного заходу у виді застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, вказаний злочин пов`язаний із загибеллю людини, вчинений із застосуванням насильства.

Керуючись ст. 177,178, 183,314,315, 316, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 12.06.2021 року включно.

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" (для виконання).

Суддя ОСОБА_1