У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 182/3631/22

Номер провадження 1-кп/184/45/23

20 грудня 2023 року

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відео конференції, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за 0000798 від 21.07.2022 року відносно обвинувачених

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе Генічеського району Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Орджонікідзевського міського суду надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за 0000798 від 21.07.2022.

Прокурор заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що заявлені раніше ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшилися, та запобігти яким шляхом застосування більш м`яких, аніж тримання під вартою запобіжних заходів, неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засідання та захисник ОСОБА_6 проти продовження запобіжного заходу - тримання під вартою заперечувала та просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши учасників процесу та дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Відповідно до ч.2 вказаної статті, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28.07.2022 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який був продовжений ухвалою від 23.09.2022 року, ухвалою від 21.11.2022 року, ухвалою від 17.01.2023 року, ухвалою від 16.03.2023 року, ухвалою від 09.05.2023 року, ухвалою від 05.07.2023 року, ухвалою від 30.08.2023 року, ухвалою від 24.10.2023 року.

Ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, що підтверджується наданими стороною обвинувачення сукупністю доказів, а саме:

-даними протоколом допиту потерпілого;

- протоколом пред`явлення потерпілому осіб для впізнання за фотознімками, за якими він впізнав ОСОБА_3 як особу, яка відкрито викрала його майно;

-протоколами допитів свідків;

-протоколами пред`явлення свідкам осіб для впізнання за фотознімками.

Повторно оцінюючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд виходить з того, що відповідно до практики ЕСПЛ, тяжкість можливого покарання згідно рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Крім того, оцінка ризику ухилення від суду має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками (справа «Бекчиєв проти Молдови»). Оцінка ризику повторного скоєння правопорушення має здійснюватись, зокрема, з встановлених обставин справи щодо біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Клоот проти Бельгії).

Вивченням особистості ОСОБА_3 встановлено, що останній ніде не працює, не навчається, що свідчить про відсутність у обвинуваченого будь-яких стримуючих факторів від вчинення нових злочинів. А тому, ОСОБА_3 залишаючись на свободі може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення та усвідомлюючи неминучість покарання у виді позбавлення волі, може переховуватись від суду. ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 ч.4 ст.186 КК України і він в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за вчинення крадіжки та грабіжу.

Враховуючи встановлені обставини, є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від суду, а також уникнення покарання за тяжкі злочини він може виїхати з місця свого проживання.

Зазначена обставина вказує на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України - переховуватися від суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, знову вчинив корисливі кримінальні правопорушення. Зокрема, ОСОБА_3 засуджений 11.12.2014 року Нікопольським міськрайонним судом м. Нікополя за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.4 ст.70, ч.І ст.71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбутий термін 6 місяців за рішенням суду Нововоронцовського району, Херсонської області від 05.11.2013 року до відбуття покарання 8 років 6 місяці. 05.09.2018 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.15, ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду від 11.12.2014 року за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.4 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до відбуття покарання 8 років 6 місяці позбавлення волі. Зазначена обставина вказує на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, при вирішенні питання продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку про продовження існування та не зменшення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років; обвинувачений в повній мірі розуміє невідворотність покарання у виді позбавлення волі за крадіжку та грабіж. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконанню обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що зазначені обставини підлягають врахуванню при обранні запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України.

Судовий розгляд кримінального провадження триває, через що наявна потреба запобігти процесуальним ризикам, встановленим в судовому засіданні, а тому строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно продовжити ще на 60 днів до 17 лютого 2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 314, 315, 316, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, з 20 грудня 2023 року до 17 лютого 2024 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Виконання даної ухвали покласти на ІТТ № 3 ГУНП у Дніпропетровській області та Державну установу «Дніпровська установа виконання покарань №4».

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1