Номер провадження: 11-сс/813/1511/23
Справа № 514/1137/23 1-кс/514/107/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 31.07.2023 року про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000070, внесеного до ЄРДР 31.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 31.07.2023 року було частково задоволено клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 17.07.2023 року видане ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та довідку військово-лікарської комісії № 1168 видану ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_7 , 2000 року народження, які упаковано до прозорого сейф-пакету НПУ EXPT0203724., з метою запобігання псування, пошкодження, знищення та перетворення.

Зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій ухвалу слідчого судді про арешт майна вважає незаконною та такою, яка підлягає скасуванню.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що:

- власника майна про розгляд прокурора не повідомляли про розгляд такого клопотання слідчим суддею;

- у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, в провадженні не проведено жодної експертизи з приводу достовірності вилучених документів;

- ОСОБА_7 важко хворіє, вилучені документи йому потрібні для відвідування медичних закладів, проходження обстежень тощо.

Крім того, апеляційна скарга адвоката містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, який адвокат мотивує тим, що в судове засідання для участі розгляду клопотання прокурора власника майна не викликали, про оскаржувану ухвалу йому стало відомо лише 25.08.2023 року, а 28.08.2023 року він звернувся з апеляційною скаргою.

На підставі цього, просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, причин неявки не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги не звертався.

Адвокат ОСОБА_6 який діє в інтересах ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо така особа була належним чином повідомлена про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомила про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи вищезазначене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності захисника і прокурора та відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України без фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Щодо клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до положень ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно матеріалів судового провадження та оскарженої ухвали вбачається, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно розглянуто без участі власника майна, після постановлення ухвали 31.07.2023 року її копія нікому не вручалась та не направлялась.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує, що про існування ухвали слідчого судді від 31.07.2023 року власник майна дізнався лише 25.08.2023 року, матеріали судового провадження на спростування вказаних доводів інформації не містять.

28.08.2023 року захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 надіслав засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу, відповідно до трекінгу поштових відправлень.

З матеріалів провадження вбачається, що оскаржувана ухвала була постановлена без участі власника майна, копія не була йому вручена або надіслана поштою, а тому апеляційний суд дійшов висновку що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає поновленню.

Щодо доводів апеляційної скарги по суті

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Приписами ч. 1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

На підставі аналізу змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0000070, внесеного до ЄРДР 31.07.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, прокурор визначив метою накладення арешту на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 17.07.2023 року видане ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та довідку військово-лікарської комісії № 1168 видану ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_7 , 2000 року народження, що були вилучені 30.07.2023 року в ході огляду місця події, на блокпосту смт Тарутине Болградського району Одеської області,, їх збереження як речового доказу (а.с. 2-4).

Відповідно до клопотання в провадженні СД ВП №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, за №0000070, внесені до ЄРДР 31.07.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (а.с. 5).

Згідно даних, наявних у матеріалах, доданих до клопотання прокурора, органом досудового розслідування встановлено, що 30.07.2023 року до ВП № 2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області, від керівника ТКГ «Тарутине» ТОГ «Пірнач» СБ України, надійшло повідомлення про те, що під час спільного відпрацювання та аналізу документів особи, яка перетинає блокпост смт Тарутине Болградського району Одеської області, співробітникам СБУ та ДПСУ мешканець м. Кілія Одеської області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 17.07.2023 року, довідку військово-лікарської комісії № 1168 від 13.07.2023, з ознаками підробки.

В період з 11:30 год по 12:00 год 30.07.2023 року був проведений огляд місця події за адресою: блок пост №005 смт Тарутине Болградського району Одеської області, в ході якого було виявлено та вилучено: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 17.07.2023 року, довідку військово-лікарської комісії № 1168 від 13.07.2023, ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 4 статті 358 КК України, за якою здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному проваджені, передбачена кримінальна відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов правильного висновку, що майно, яке виявлено у ході огляду місця події, за адресою: блок пост №005 смт Тарутине Болградського району Одеської області, та на яке накладено арешт оскарженою ухвалою, має доказове значення та є достатні підстави вважати, що збереження цих речових доказу необхідно для здійснення належного досудового розслідування кримінального провадження, оскільки тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 17.07.2023 року, довідку військово-лікарської комісії № 1168 від 13.07.2023, ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що були вилучені 23.07.2022 року, можуть бути предметом посягання кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Колегія суддів відхиляє доводи про те, що власник майна не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, а тому відсутні правові підстави для арешту майна, оскільки, на даний час тривають необхідні слідчі дії. Таким чином, вилучені документи є речовими доказами у розумінні ст.98 КПК України, а тому є правомірним накладання арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, при цьому відповідно до ст. 170 ч.3 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Посилання захисника, що ОСОБА_7 важко хворіє, внаслідок свого захворювання потребує постійно відвідувати медичні заклади та реабілітаційні центри, що неможливо здійснювати без вилучених документів, апеляційний суд не приймає, оскільки стороною захисту не надано жодного документу, який би підтверджував вказані обставини.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Тобто, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та апеляційним судом не встановлено.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, враховуючи все вищевикладене у своїй сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , а також скасування законної, обґрунтованої та вмотивованої ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 376, 404, 405, 407,409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 31.07.2023 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тарутинського районного суду Одеської області від 31.07.2023 року про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000070, внесеного до ЄРДР 31.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4