УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/7674/22

Номер провадження 1-кс/495/2346/2023

27 жовтня 2023 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ярове Тарутинського району Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2023 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженним прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001166 ивід 28.09.2023 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинені щодо декількох осіб з корисливих мотивів.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у звязку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", 24 лютого 2022 року Указом Президента України за №64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин строком на 30 діб, який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX), Указом Президента України від 07.11.2022 за № 757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 за № 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, та Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об'єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з'єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв'язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону, у період воєнного стану, передбачений Правилами перетинання державного кордону громадянами України», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Так, ОСОБА_4 розуміючи, що на період дії воєнного стану на території України, з метою забезпечення обороноздатності держави, захисту незалежності та територіальної цілісності України, особам призовного віку (від 18 до 60 років), які підлягають мобілізації (придатним до військової служби), тимчасово заборонено виїзд за межі території України, прийняв для себе рішення організувати незаконне переправлення таких осіб через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, які полягали у визначенні часу, місця та способу незаконного перетину кордону, за грошову винагороду, усвідомлюючи, що таким чином він буде спонукати та допомагати вказаним особам уникнути призову під час мобілізації, ухилятись від виконання конституційного обов`язку захищати Вітчизну, її незалежність та територіальну цілісність, передбаченого ст. 65 Конституції України, що може підірвати обороноздатність Держави.

Так, в вересні місяці 2023 року, більш точний час слідством не представилось можливим встановити, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення шляхом отримання винагороди за надання послуг з незаконного переправлення осіб через державний кордон України, розуміючи, що для систематичного вчинення злочинів та отримання незаконного прибутку, таким шляхом потребує залучення значних людських ресурсів, вступив в злочину змову з невстановленими в ході слідства особами, розподіливши між собою ролі та розробили відповідний злочинний план, який передбачав поширення серед знайомих осіб інформації щодо надання платних послуг щодо незаконного переправлення через державний кордон України, підшукуванні та вербуванні осіб, які бажають залишити територію України у напрямку Республіки Молдова.

Так, в жовтні місяці 2023 року, більш точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 , якому тимчасово обмежено право на виїзд з України, перебуваючи в Харківській області в смт. Високе від свого знайомого дізнався, що невстановлена в ході досудового розслідування особа (надалі особа 1) надає послуги щодо перетину державного кордону України поза межами пунктів пропуску.

Прибувши в м. Харків біля Київського метро, особа 1 роз`яснила ОСОБА_7 порядок перетину державного кордону, та оголосила суму даної послуги в 5200 доларів США. На пропозицію особи 1 ОСОБА_7 погодився та надав завдаток 1500 доларів США, отримавши від останньої подальші інструкції щодо перетину державного кордону, а саме що ОСОБА_7 необхідно прибути в м. Одесу де він вже від іншої невстановленої в ході слідства особи (надалі особа 2) отримає подальші вказівки щодо перетину державного кордону України.

В подальшому, 19.10.2023 ОСОБА_7 , під час руху в м. Одеса отримав через месенджер «Teleram» дзвінок від особи 2 яка користується номером телефону НОМЕР_1 , та яка роз`яснила подальший план дій, а саме до як останньому необхідно дістатись до готелю «Рандеву» який розташований за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський р-н, с. Білосілля 128 км траси Одеса-Рені, де ОСОБА_7 повинен буде очікувати подальші вказівки щодо перетину державного кордону від ОСОБА_4 який користується номером мобільного телефону НОМЕР_2 . В подальшому 24.10.2023 ОСОБА_4 повідомив, ОСОБА_7 про те, що він забере його з готелю 25.10.2023.

Так, 25.10.2023 ОСОБА_7 в месенджері «Telegram» надійшов дзвінок від невстановленої в ході слідства особи (надалі особа 3), який надав вказівки останньому щодо руху по дорозі де останнього забере автомобіль, та передачу грошових коштів безпосередньо після перетину державного кордону України. В подальшому приблизно о 10:42 до ОСОБА_7 під`їхав автомобіль марки «Оpel» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 який в подальшому завіз останнього до свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 де надав вказівку ОСОБА_7 очікувати в будинку до вирішення подальшого організаційного питання щодо незаконного перетину державного кордону України.

В цей же день ОСОБА_4 на автомобілі марки «opel» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_3 вивіз ОСОБА_7 до невстановленого слідством місця де надав вказівку останньому очікувати подальших вказівок для подальшого перетину останнім державного кордону України. Однак незаконний перетин державного кордону не відбувся в зв`язку з незалежними від ОСОБА_4 обставин.

Встановивши наявність достатніх доказів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру про те, що він підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприянні їх вчиненню вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 Кримінального кодексу України

Обґрунтування повідомленій підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 3 КК України підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 25.10.2023; Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 26.10.2023; Протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ; Протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 ; Протоколами огляду предметів від 26.10.2023; Іншими матеріалами досудового розслідування.

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину щодо організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України за вчення якого, передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до девяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам: Ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання від 7 до 9 років позбавлення волі, організовував незаконний перетин державного кордону України та йому відомі місця та схеми перетину державного кордону, та проживає в прикордонній зоні, тому є підстави вважати, що підозрюваний, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування; Ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Адже у кримінальному провадженні наявні речі і документи, щодо яких на теперішній час з об`єктивних обставин не вирішено питання щодо їх належного вилучення та накладення арешту, не встановлені всі обставини кримінального провадження, а також наявність на свободі інших осіб, які за проханням ОСОБА_4 можуть знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; Ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, та інших осіб які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, оскільки підозрюваному ОСОБА_4 відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань; Ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Так, на теперішній досудове розслідування не завершено, а тому, перебуваючи на свободі підозрюваний ОСОБА_4 матиме можливість ухилення від слідства з метою перешкоджання встановленню органом досудового розслідування всіх об`єктивних обставин кримінального правопорушення тощо; Ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При врахуванні перелічених ризиків особливу увагу слід звернути на фактичні обставини справи в частині дій, які інкримінуються підозрюваному та вагомість доказів, якими обґрунтовується підозра, відомості, що характеризують його особу, репутацію, вчинення тяжкого злочину в умова воєнного стану, у скоєнні якого підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Пунктами 4, 5 частини 2 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Беручи до уваги викладене, на теперішній час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню.

За твердженням слідчого, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження - забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Заставу у виключних випадках може бути застосовано, визначивши розмір застави, який здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики - впливати на свідків, знищити або приховати речові докази, інших співучасників кримінального правопорушення, переховуватися від органу досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення є належно обґрунтованими.

У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суд має оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 особу підозрюваного, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право визначати розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, ч. 5 ст. 182 передбачено, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, підозрюваний ОСОБА_4 знаючи, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину за організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за яке передбачене покарання, у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, а також вчинене в умовах воєнного стану, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися від органу досудового розслідування, із урахуванням вагомих доказів його обізнаності про форми і методи незаконного перетину державного кордону України, місць обходу прикордонних патрулів та місцевості зон прикордонного контролю на території Одеської області, є великий ризик самостійного безперешкодного виїзду ОСОБА_4 за межі України.

Крім того, під час проведення слідчих (розшукових) дій отримано відомості, які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_4 володіє значними матеріальними статками, щодо джерела походження яких відсутнє розумне обґрунтування, та коштами, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони отримані злочинним шляхом.

Розмір разової неправомірної матеріальної вигоди, отримуваної ОСОБА_4 разом з іншими співучасниками кримінального правопорушення, складає не менше 5200 доларів США.

Зазначені обставини є виключними та об`єктивно вказують на необхідність застосування більшого розміру застави, а тому з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, уявляється необхідним застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму, у зв`язку із тяжкістю та винятковістю даного правопорушення з метою забезпечення виконання особою покладених на неї обов`язків.

Слідчий зазначив, що на підставі вище викладеного, розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 необхідно визначати у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 536800 гривень.

У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні зазначив, що частково згоден з підозрою та клопотанням. Проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб заперечував.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що не згодна з клопотанням та заперечує проти його задоволенняв повному обсязі. Вказала, що її підзахисний одружений, має дорослих дітей, постійне місце проживання, пенсіонер. Зауважила, що усі визначені слідчим та прокурором ризики є необґрунтованими, безпідставними, нічим не підтверджуються та взагалі відсутні. Наголосила на тому, що є невірним посилання на винятковий випадок щодо збільшення застави у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ніяким належним чином не обґрунтовується та не підтверджується. Просила відмовити у задоволенні клопотання в повному обсязі та обрати запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0001166 від 28.09.2023 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинені щодо декількох осіб з корисливих мотивів.

27.10.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 Кримінального кодексу України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинені щодо декількох осіб з корисливих мотивів.

Матеріалами справи встановлено, що в діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 Кримінального кодексу України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Наявна обґрунтована підозра у вчиненніпідозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, що підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 25.10.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 26.10.2023; протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_7 ; Протоколами огляду предметів від 26.10.2023; Іншими матеріалами досудового розслідування.

За твердженням слідчого, існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню та при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Крім того, слідчий вважає, що у даному випадку, який є виключним, застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 , який підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків.

Також, слідчий зазначив, що необхідно врахувати те, що підозрюваний володіє значними матеріальними статками, щодо джерела походження яких відсутнє розумне обґрунтування та коштами, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони отримані злочинним шляхом. Розмір разової неправомірної матеріальної вигоди, отриманої підозрюваним ОСОБА_4 разом з іншими співучасниками кримінального правопорушення, складає не менше 5200 доларів США, тому застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків,.

У зв`язку з вазаними вище обставинами, на думку слідчого необхідно застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму, для працездатних осіб, що складає 536800 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У свою чергу, слідчий суддя не вбачає виключних обставин, на які посилаються слідчий та прокурор, що застава у зазначених межах п.2 ч.5 ст.182 КПК України не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 у тяжкому злочині, передбаченого ч.3 ст.332 КК України покладених на нього обов`язків, з наступних підстав.

По-перше, майновий стан підозрюваного ОСОБА_4 не встановлює можливості сплати застави у визначеному слідчим розмірі, а саме у сумі 536800 грн. (п`ятсот тридцять шість тисяч вісімсот) гривень. Так, підозрюваний є пенсіонером, а посилання слідчого на те, що підозрюваний ОСОБА_4 володіє значними матеріальними статками, щодо джерела походження яких відсутнє розумне обґрунтування, та коштами, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони отримані злочинним шляхом - взагалі нічим не підтверджується.

По-друге, як зазначено самим слідчим, розмір разової неправомірної матеріальної вигоди, отриманої підозрюваним ОСОБА_4 разом з іншими співучасниками кримінального правопорушення, складає не менше 5200 доларів США, що не є співмірним з розміром застави, визначеним у клопотанні слідчого.

По-третє, твердження слідчого щодо отримання підозрюваним ОСОБА_4 разом з іншими співучасниками кримінального правопорушення разової неправомірної матеріальної вигоди у розмірі не менше 5200 доларів США, нічим не підтверджені, не доказані належними та допустимими доказами отримання саме такої суми матеріальної вигоди, та не встановлено ким саме із співучасниками кримінального правопорушення і у якому розмірі можливо отримана неправомірна матеріальна вигода.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також враховуючи майновий і сімейний стан підозрюваного та відсутність виключних обставин, для того, щоб виходити за межі встановленого чинним законодавством розміру застави, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, передбаченних ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити чстково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор», строком на 60 діб, з моменту затримання (26.10.2023 року ) до 24.10.2023 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 80-ти (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн.), що станом на 27.10.2023 року складає 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 27.10.2023 року о 14:30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1