№ 1-кс/183/3231/23

У Х В А Л А
14 листопада 2023 року Слідча суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою, обраного відносно підозрюваного:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця військової служби за контрактом, який перебуває на посаді солдата резерву військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в присутності підозрюваного ОСОБА_4 ,
В провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло слідчого СВ Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури Східного регіону ОСОБА_5 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в межах строку досудового розслідування.
Так, згідно поданого клопотання, органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в тому, що відповідно до ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_7 як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.
Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 A (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.
Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Відповідно до статті 27 Конституції України, кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.
Однак, 15 вересня 2023 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи у місці розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 за адресою: наметове містечко, АДРЕСА_3 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин та особистої неприязні до військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, групою осіб.
В цей час ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, вчинених групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті особистої неприязні до ОСОБА_8 , знаходячись на території наметового містечка смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, зайшли до намету №8, де на ліжку на другому поверсі знаходився солдат ОСОБА_8 .
Далі ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинених групою осіб, підійшли до ліжка, де відпочивав потерпілий ОСОБА_8 , за допомогою рук скинули його з ліжка на землю, умисно почали наносити удари руками не менше двох ударів в область голови та тулубу останнього, який в цей час знаходився у лежачому положенні на спині. В результаті чого заподіяли ОСОБА_8 , тілесні ушкодження у вигляді здавлення головного мозку, травматичного субдурального крововиливу, закритої черепно-мозкової травми.
Після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 залишили потерпілого ОСОБА_8 біля намету №8 та покинули місце вчинення злочину, де останній помер.
Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.
16.09.2023 року ОСОБА_4 затриманий, у порядку ст. 208 КПК України.
16.09.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
18.09.2023 року слідчим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 листопада 2023 року.
Слідчий у клопотанні посилається на те, що на даний час обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними на стадії досудового розслідування доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 16.09.2023, протоколом огляду трупу від 16.09.2023; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновком судово-медичної експертизи трупу №1032/Е.
Строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою закінчується 16 листопада 2023 року, однак в цей строк закінчити досудове розслідування слідчому не вдається можливим, у зв`язку з тим, що не виконані всі необхідні слідчі та процесуальні дії.
Так, слідчий наполягає на тому, що по кримінальному провадженню необхідно виконати наступне: провести слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_10 ,призначити, провести та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судово-медичної експертизи за результатами проведення вказаного слідчого експерименту, долучити до матеріалів кримінального провадження висновки експерта за результатами проведення судово-медичних експертиз та додаткової судово-медичної експертизи, провести інші слідчі дії необхідність в яких може виникнути під час досудового розслідування, ознайомити підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , їх захисників, потерпілу ОСОБА_13 та її представника ОСОБА_14 з матеріалами кримінального провадження, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; вручити підозрюваним під відповідну розписку копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування.
Усі перелічені слідчі та процесуальні дії, які необхідно провести до закінчення досудового розслідування, мають доказове значення у кримінальному провадженні.
Неможливість проведення у встановлений законом строк досудового розслідування вищевказаних слідчих дій обумовлено введенням в Україні воєнного стану, що ускладнює проведення судових експертиз та опрацювання матеріалів провадження, проведення слідчих (розшукових) дій. Окрім цього, свідки вказаного кримінального провадження являються військовослужбовцями та на даний час виконують бойові завдання на різних напрямках території України, з метою забезпечення територіальної цілісності держави, що унеможливлює їх своєчасного прибуття для участі у проведенні слідчих дій.
Результати слідчих та процесуальних дій, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, мають значення доказів у кримінальному провадженні для судового розгляду, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваних до вчинення кримінальних правопорушень за обставинами кримінального провадження.
Проведення усіх вищевказаних процесуальних дій для розслідування має вирішальний характер, у зв`язку з тим, що їх виконання, є обов`язковим для повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, а також забезпечення прав підозрюваного.
Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у продовженні строку тримання ОСОБА_7 під вартою.
При цьому слідчий посилається на те, що не перестали існувати ризики, визначені п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наявність ризиків, які слідчий суддя вважав доведеними при застосуванні запобіжного заходу не зменшилася та не відпала. При цьому прокурор наполягала на наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання. Сторона захисту зауважила, що у повідомленні про підозру ОСОБА_4 від 16 вересня 2023 року, та наданому до суду клопотанні про продовження строку тримання під вартою не встановлений час та дата смерті потерпілого ОСОБА_8 , як і не встановлено, чи знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті ті тілесні ушкодження, що виявлені на тілі потерпілого, які були нанесені обома підозрюваними. Також захисник додав, що ризики які вказав слідчий є необґрунтованими, оскільки свідки перебувають у військовій частині, яка знаходиться у Харківській області, тому ОСОБА_4 не має можливості вплинути на них, що виключає наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Тому виходячи із вищевикладеного, сторона захисту простить суд обрати інший запобіжний захід, а саме домашній арешт, звернувши увагу на особу підозрюваного, який проходить військову службу за контрактом, має нагороди та відзнаки, позитивно характеризується за місцем проходження служби, і перебуваючи на свободі, навпаки міг би бути корисним у військовій частині.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов до наступного.
Подані прокурором матеріали, у своїй сукупності, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що на даний час не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.
Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
Як зазначив суд вище, надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість підозриОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується: протоколом огляду місця події від 16.09.2023, протоколом огляду трупу від 16.09.2023; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , висновком судово-медичної експертизи трупу №1032/Е.
При розгляді доказів, наданих слідчим в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.
Слідчий суддя на стадії досудового розслідування позбавлений можливості надати оцінку доводам сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої підозри через не встановлення дати смерті, оскільки така оцінка буде надана судом при судовому розгляді кримінального провадження.
Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією слідчого, підтриманою прокурором, щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особуОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строк від семи до десяти років. Усвідомлюючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Про наявність даного ризику свідчить і те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин на території Новомосковського району Дніпропетровської області, хоча сам зареєстрований та проживає на території інших населених пунктів. Тому маючи можливість вільного пересування, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Також слідчий суддя погоджується з позицією прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, будучи військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходили військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вони не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.
Також, Слідчий суддя враховує наявність стійких соціальних зв`язків у підозрюваного, його сімейний стан, перебування на його утриманні малолітньої дитини, зареєстроване місце проживання, бажання продовжувати військову службу, однак ці обставини кожен окремо та у своїй сукупності не можуть слугувати достатньою підставою для обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії Російської Федерації. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1,3 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
З урахуванням вищевикладеного, клопотання захисника про обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є не достатньо обґрунтованим, тому визнається таким, що не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 350 КПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
клопотання слідчого СВ Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , - задовольнити.
Підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16 грудня 2023 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1 .