У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгород скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру від 03 грудня 2023 року ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000873 від 02.12.2023 р.,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_5 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою, у якій просить скасувати повідомлення про підозру від 03 грудня 2023 року ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000873 від 02.12.2023 р., зобов`язати уповноважену особу органу досудового розслідування/ прокурора внести відомості щодо виключення з ЄРДР відомостей про повідомлення ОСОБА_4 підозри за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0000873 від 02.12.2023 р., поновити передбачені Конституцією України та КПК України права ОСОБА_4 шляхом скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.12. 2023 року та продовженого ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.01.2024 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що слідчим відділенням Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000873 від 02.12.2023р. за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України. В матеріалах кримінального провадження відсутні докази, що підтверджують вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину.

Зібрані органом досудового розслідування докази жодним чином не доводять умислу підозрюваного на настання смерті потерпілого, а тому він може нести відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки - тілесні ушкодження.

3 зібраних матеріалів кримінального провадження слідує, що поведінка підозрюваного свідчить про відсутність у нього умислу на вбивство потерплого. Зокрема, таке доводиться показаннями потерпілого, зафіксованими у протоколах слідчого експерименту від 12.01.2024 року, у протоколі допиту потерпілого від 12 січня 2024 року, з яких слідує, що «02 грудня 2023 року між підозрюваним ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 на ринку Краснодонців в м.Ужгород біля магазину «Ракета» відбулась сварка та бійка, ініціатором якої був саме потерпілий. В ході бійки, зі слів потерпілого, підозрюваний наніс йому один удар в живіт ножем. Після чого підозрюваний впав, а потерпілий взяв до рук камінь та кинув у підозрюваного».

3 протоколу допиту, зокрема, слідує, що на запитання слідчого: «Чи висловлювався будь хто з учасників в сторону один одного погрозами вбивствами?», потерпілий показав: «Жодних погроз вбивства з будь якої з сторін не було, ні ОСОБА_7 мені не погрожував, ні я йому».

Також потерплий показав, що в момент нанесення йому підозрюваним удару загрози для нього (потерпілого) ніякої не було, вбивством в його сторону не висловлювався. Після самої події він ще довго був на ногах. Стан здоров`я на момент проведення допиту потерпілий показав як задовільний та зазначив, що значних наслідків для нього це не завдало.

Іншими доказами, на які здійснено посилання в оскаржуваному повідомленні про підозру, взагалі така складова суб`єктивної сторони складу інкримінованого злочину не доводиться, наявна в них інформація не стосується жодним чином умислу підозрюваного.

Таким чином, повідомлення ОСОБА_4 про підозру вчинено без наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Зауважую, що з огляду на наведені вище докази, якими слідчий обґрунтував підозру ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 та ч.1 ст. 115 КК України, зокрема показання потерпілого ОСОБА_6 (якими спростовується інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення), з часу, що минув з моменту вручення оскаржуваного повідомлення про підозру та обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий не вчинив жодних дій щодо перевірки показань потерпілого та доводів підозрюваного за відсутності будь-яких процесуальних перешкод для вчинення таких дій або необхідності йому додаткового часу для цього.

3 огляду на наведене, повідомлення про підозру за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 115 КК України, вручене ОСОБА_4 03 грудня 2023 року є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Тобто, за вказаних вище умов підозру ОСОБА_4 від 03.12.2023 року треба скасувати і зобов`язати орган досудового розслідування (слідчого) вчинити дії, спрямовані на виключення з ЄРДР відомостей про повідомлення ОСОБА_4 підозри за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала скаргу, з аналогічних мотивів, викладених у скарзі. Просила скаргу задовольнити та скасування повідомлення про підозру.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи свого захисника та просив скаргу задовольнити. Просив врахувати, що у нього не було намірів на те, що йому інкримінують, та шкодує що так сталося.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечив, вказав, що скарга є необґрунтованою. Зазначив, що повідомлення про підозру обґрунтоване і складене на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження. Зазначив, що слідчим суддею уже надавалась оцінка обґрунтованості підозри під час обрання запобіжного захожу, розгляду апеляційної скарги на ухвалу про обрання запобіжного заходу апеляційним судом та при продовженні запобіжного заходу. Крім того, оцінку показам потерпілого буде нававати суд.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши скаргу та долучені матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, передбачено ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржено повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Слідчим суддею встановлено, що Слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000873 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно наданого витягу з ЄРДР досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато за тим фактом, що 02 грудня 2023 року близько 16 години 20 хвилини за адресою АДРЕСА_1 на території ринку «Краснодонців» по вулиці Головна, 43 поблизу магазину побутових товарів «Ракета» гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 в ході словесного конфлікту реалізуючи виниклий умисел спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті наніс один прямий удар ножем в ділянку живота гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_3 , тим самим спричинивши останньому ушкодження у вигляді проникаючої рани черева, оркан вище вказаний злочин не був закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_9

03 грудня 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження за №0000873 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в закінченому замаху на вбивство закінченому замаху на умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод за тлумаченням Європейського суду з прав людини вміщено концепцію терміну «кримінальне обвинувачення», яка характеризується скоріше матеріальним, аніж формальним характером (справа «Девеєр проти Бельгії», рішення від 27 лютого 1980 року, скарга № 6903/75). У справі «Еклє проти Федеративної Республіки Німеччини» (рішення від 15 липня 1982 року, скарга № 8130/78) Європейський суд з прав людини констатував, що кримінальне обвинувачення може бути визначене як «офіційне повідомлення особи компетентним органом про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення». Розвиваючи зазначену концепцію Європейський суд з прав людини у справі «Фоті та інші проти Італії» (рішення від 10 грудня 1982 року) навів ширше витлумачення цього визначення, включивши до нього також «інші підстави, що підтверджують це звинувачення, і які можуть спричинити серйозні наслідки, що можуть ускладнити становище підозрюваного». Такими підставами, які можуть спричинити серйозні наслідки, можуть бути видача ордеру на арешт, обшук приміщення чи особистий обшук.

З огляду на зазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе вчинення особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Як закріплено в ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, аналіз змісту ч. 1 ст. 42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Таким чином, підставою оскарження повідомлення про підозру може бути порушення вищевказаних процесуальних норм.

Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до положень ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Відповідно до змісту ст. 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Контекстний аналіз наведених положень у зіставленні з п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що під час розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України.

Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватися слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

Слідчий суддя при розгляді даної категорії скарг, повинен перевіряти дотримання органом досудового розслідування вимог ст. ст. 277, 278 КПК України при складанні, затвердженні та врученні повідомлення про підозру, а не вдаватися до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення, встановленню винуватості особи у його вчиненні, та наявності у діях підозрюваного складу кримінального правопорушення, тобто до вирішення тих питань, які не є предметом розгляду слідчого судді під час досудового розслідування. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Крім того, системний аналіз норм КПК України та практики ЄСПЛ дозволяє прийти до висновку, що КПК України оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо.

Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

Таким чином, повідомлення про підозру на підставі пункту 3 частини 1 статті 276 КПК передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)».

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри.

Так, захисник у поданій скарзі та у судовому засіданні посилалася на відсутність достатніх доказів для повідомлення про підозру, її необґрунтованість, того що поведінка підозрюваного свідчить про відсутність у нього умислу на вбивство потерплого, що на думку захисника є підставою для скасування підозри.

Дані доводи захисника стосуються питань доведеності вини, допустимості та оцінки доказів, наявності складу кримінального правопорушення в діянні підозрюваного, однак з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді даної скарги. При розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя має оцінити достатність та належність доказів лише стосовно того чи досягнуто стороною обвинувачення стандарт переконання «достатність доказів» для цілей повідомлення про підозру.

Суд під час розгляду кримінального провадження по суті повинен оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а слідчий суддя на даному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати такі питання, та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Слідчий суддя також зазначає, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011)), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

Як вбачається із системи документообігу в Ужгородському міськрайонному суді наявність обґрунтованої ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України була предметом розгляду при постановленні ухвали про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу (справа №308/21355/23, провадження 1-кс/308/5712/23) та про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (справа №308/21355/23, провадження 1-кс/308/509/24), підтверджувалась дослідженими доказами та сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, була достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що зібрані в даному кримінальному проваджені, на момент повідомлення про підозру докази та їх сукупність відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», який закріплений в пункті 3 частини 1 статті 276 КПК України, свідчать про причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що оцінка доказів, зібраних на стадії досудового розслідування щодо їх допустимості не проводиться, а здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України судом у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Також, слід наголосити, що відповідно до ч.1-3 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, що передбачені КПК України. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

При цьому, як в матеріалах поданої скарги, так і в судовому засіданні, стороною захисту не наведено даних, які б викликали сумніви щодо законності повідомлення про підозру чи спростовували висновок сторони обвинувачення щодо причетності ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, в межах якого здійснюється досудове розслідування.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст.115 КК України за своїм змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, а доводи заявника є такими, що не тягнуть за собою скасування повідомлення про підозру. За таких обставин у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 24, 42, 277, 278, 303, 309, 368, 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 про скасування повідомлення про підозру від 03 грудня 2023 року ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, у кримінальному провадженні №0000873 від 02.12.2023 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1