Дата документу 31.01.2024Справа № 554/8325/23
Провадження № 1-кп/554/370/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2024 м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, Полтавської області, громадянин України, українець, не одружений, з середньою освітою, маючих на утриманні двох малолітніх дітей (з них одна дитина-інвалід), ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживаючий: АДРЕСА_1 , раніше судимий 14.09.2015 р. Октябрським районним судом м.Полтави за ч.1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково на 1 рік 7 місяців за ухвалою Карлівського районного суду Полтавської області 26.08.2020 р.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

09.06.2023 близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у дворі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносинах, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, схопив неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 лівою рукою за шию при цьому в правій руці тримав сокиру для рубки м?яса, якою наніс один удар в ділянку обличчя зліва, в результаті чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді рани м?яких тканин лівої щоки, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме, нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_8 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище, наголосивши на повній відповідності дій, вчинення яких йому інкримінується в обвинувальному акті, обставинам, за яких це відбувалося.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на вихованні має двох дітей, одна з яких дитина-інвалід ( ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , посвідчення серії НОМЕР_1 ), відповідно до акту обстеження побутово-житлових умов від 06.09.2023 р. умови проживання ОСОБА_8 із неповнолітніми дітьми є належними.

При обчисленн строків погашення попередніх судимостей суд враховує наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КК України вирок суду іноземної держави може бути врахований, якщо громадянин України був засуджений за кримінальне правопорушення, вчинене за межами України, та знову вчинив кримінальне правопорушення на території України.

Суд не враховує засудження ОСОБА_8 Сиктивкарським міським судом республіки Комі 11.01.1991 р. за ст.ст. 103, 41 КК Росії, так як внаслідок здійснення воєнної агресії з боку росії та розірвання міжнародних договорів про надання правової допомоги відсутня можливість перевірити інформацію щодо обчислення строків погашення судимості за даним вирком суду.

Також суд враховує положення ч. 1 ст. 89 та ч. 3 ст. 90 КК України, згідно яких строк погашення судимості особи, яку було достроково звільнено від відбування покарання, обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового), а особи, засуджені до позбавлення волі за особливо тяжкі злочини, вважаються такими, що не мають судимості, якщо вони протягом восьми років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_8 на час ухвалення вироку має одну непогашену судимість за вироком Октябрського районного суду м.Полтави від 14.09.2015 р.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вибачення обвинуваченим у судовому засіданні перед потерпілим, добровільне відшкодування шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Зазначення стороною обвинувачення в обвинувальному акті таких обтяжуючих обставин, як вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та у присутності дитини, суд не вважає обґрунтованим та доведеним.

Так, в обвинувальному акті не зазначено, що ОСОБА_11 перебував під час вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, суд обмежив дослідження доказів за згодою всіх учасників процесу, лише допитом обвинуваченого, так як обставини кримінального правопорушення ніким з учасників процесу не оспорювалися, то відповідно суд не може визнати таку обставиною обтяжуючою.

Також, кримінальне правопорушення вчинене щодо неповнолітньої дитини, а не в її присутності, в зв`язку з чим безпідставним було б визначення такої обставини як обтяжуючої.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що це проступок, враховує вищезазначені данні щодо особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та обставини, які обтяжують покарання. За зазначених обставин, суд дійшов висновку про призначення покарання у межах, встановлених санкцією статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, у виді обмеження волі. При цьому, суд, враховуючи відшкодування шкоди в добровільному порядку, публічне вибачення, щире каяття та активне сприяння, а також перебування на утриманні та вихованні ОСОБА_8 двох малолітніх дітей, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, звільняє від відбування покарання з іспитовим строком відповідно до ст.75 КК України і покладає обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з іспитовим строком на 1 (один) рік та відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- не спілкуватися із потерпілим ОСОБА_6 .

Речовий доказ, визначений відповідно до постанови від 03.08.2023 р., зберігати у матеріалах кримінального провадження; речовий доказ, визначений відповідно до постанови старшого від 13.06.2023 р., повернути законному власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1