Справа № 463/1472/19
Провадження № 1-кп/463/58/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2023 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000389 від 16.02.2019 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Красне Буського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше неодноразово судженого, останній раз вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 30.11.2020 року за ч.2 ст.185 КК України, з врахуванням положень ч.4 ст.70, ч.1 ст.72 КК України призначено покарання у виді чотирьох місяців арешту (покарання відбув), відповідно до ухвали Галицького районного суду м.Львова від 27.06.2022 року, на підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено за вироками Галицького районного суду м.Львова від 09.03.2022 року та Буського районного суду Львівської області від 22.03.2022 року остаточне покарання у виді арешту на строк три місяці (покарання відбув), проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним

ОСОБА_5 та Особа 1 (кримінальне провадження відносно якого закрите) 16.02.2019 року приблизно о 14 год. 55 хв., перебуваючи у напівзруйнованій будівлі поблизу будинку АДРЕСА_2 , маючи спільний умисел на заволодіння чужим майном, вчинили напад на потерпілого ОСОБА_6 з метою заволодіння його майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), який виразився у тому, що ОСОБА_7 та Особа 1 (кримінальне провадження відносно якого закрите) у зазначений час та у зазначеному місці, діючи з корисливих мотивів, з метою власного безпідставного збагачення, попередньо розподіливши між собою ролі, підійшли до потерпілого ОСОБА_6 , після чого Особа 1 (кримінальне провадження відносно якого закрите) взяв ОСОБА_6 за ліву руку та завів її назад з метою знерухомити потерпілого та подолати опір останнього, а ОСОБА_7 у цей момент, тримаючи у правій руці предмет, схожий на розкладний ніж, який заздалегідь підготував для вчинення злочину, приставив його до горла ОСОБА_6 , проводячи при цьому ним по горлу, з вимогою передачі всіх цінних речей, що є у потерпілого, та погрози щодо можливого застосування даного предмету, тим самим вчинивши психічне насильство щодо останнього. Потерпілий усвідомлюючи те, якщо він буде чинити опір або не виконає їх вимоги, то ця погроза буде реалізована, остерігаючись за своє життя та здоров`я, сприйнявши погрози за реальні, не чинив опору. Продовжуючи свій спільний злочинний умисел, Особа 1 (кримінальне провадження відносно якого закрите), обмацавши кишені потерпілого, вийняв з лівої верхньої зовнішньої кишені куртки, в яку був одягнений ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі 20 гривень, а в цей момент ОСОБА_7 , тримаючи правою рукою предмет схожий на ніж біля горла ОСОБА_6 , лівою рукою зняв з пальця його правої руки золоту обручку 19 розміру вагою 2,53 грами із 585 пробою ювелірного заводу «Золотий вік», вартістю 2884,0 гривень. Після цього ОСОБА_7 та Особа 1 (кримінальне провадження відносно якого закрите), утримуючи вищевказані речі, місце вчинення кримінального правопорушення покинули. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 золоту обручку здав під заставу у відділення ПТ «Ломбард» Заставно-Кредитний Дім», що знаходиться по вул.Гетьмана Мазепи,12 у м.Львові, на документи, що посвідчують особу ОСОБА_9 , отримавши за неї кошти, які витратив на власні потреби.

Своїми протиправними діями ОСОБА_7 та Особа 1 (кримінальне провадження відносно якого закрите) заподіяли потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 2904,0 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Тобто, докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (відповідно до постанови ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.187 КК України не визнав. Суду показав, що зимою у 2019 році, точної дати не пригадує, він разом із ОСОБА_11 приїхали до м.Львова. Знаходячись поблизу готелю «Львів», на зупинці громадського транспорту, ОСОБА_11 познайомився з потерпілим. Він представився потерпілому на ім`я ОСОБА_12 . Під час розмови, він особисто запропонував потерпілому поїхати в напрямку вул.Зеленої, оскільки мав намір купити ліки в аптеці та в подальшому посидіти в кафе поспілкуватися щодо питань роботи. Знаходячись у кафе, вони спілкувалися про роботу, при цьому, вживали алкогольні напої (пиво та горілку). Рахунок ним було оплачено особисто. Через деякий час ОСОБА_11 запропонував піти в інше місце, щоб сходити в туалет та покурити наркотичні засоби, на що потерпілий добровільно погодився. У кафе туалет не працював. Вийшовши з кафе, вони направилися на сусідню вулицю та зайшли у напівзруйновану будівлю. В цей час, ОСОБА_11 пішов шукати пластикову пляшку, а він залишився з потерпілим. Під час спілкування з потерпілим, він запропонував здати його обручку в ломбард, а на отримані кошти випити ще алкогольні напої. Чи мав потерпілий грошові кошти він не знав. При цьому, наголошує, що при собі гострих предметів він не мав, до горла потерпілого нічого не представляв, жодних погроз потерпілому не висловлював та грошових коштів не викрадав. Натомість, потерпілий самостійно зняв обручку та передав йому. В подальшому, взявши обручку у потерпілого, він поїхав в напрямку ринку «Галицьке перехрестя», де у ломбарді заклав обручку. Усі отримані кошти він використав на власні потреби. Свою вину визнає в тому, що обманув потерпілого, заволодів його обручкою, яку не повернув.

Надані показання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає неспроможними та такими, що суперечать показанням потерпілого та іншим доказам, наведеним у вироку нижче та вважає, що він таким чином намагається уникнути відповідальності за скоєне кримінально-каране діяння.

Оцінка суду

Визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини та громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_5 щодо не визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, його вина повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами, а також показаннями потерпілого, який попереджався про кримінальну відповідальність.

Так, будучи допитаним у судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст.353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_13 надав показання з яких вбачається, що 16.02.2019 року він прийшов на роботу та працював до 12 год. 00 хв. Вийшовши з роботи, він випив 100 грам горілки. Знаходячись на зупинці громадського транспорту біля готелю «Львів», на пр.В.Чорновола в м.Львові, до нього підійшли двоє чоловіків, які представилися, як ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Разом вони сіли в маршрутне таксі № 46. Під час спілкування вони запропонували випити пиво. Знаходячись поблизу «Львівводоканал», вони вийшли з автобуса та ОСОБА_5 знов запропонував випити пиво в кафе «Хачапурі». На трьох вони випили пляшку пива, після чого обвинувачені запропонували йому покурити наркотичні засоби. В подальшому, вийшовши з кафе, вони повернули на вул.К.Левицького, зійшли з основної вулиці та зайшли у будівлю і піднялися на третій поверх. В цей час ОСОБА_15 пішов шукати пластикову пляшку. Знаходячись на третьому поверсі, ОСОБА_5 представив йому до горла лезо, почав водити ним в різні сторони, і він відчув холодний дотик металу. ОСОБА_11 заламавши йому руку, почав оглядати вміст кишень. В цей момент він відчував та усвідомлював небезпеку за своє життя. При цьому, ОСОБА_5 йому сказав: «якщо не віддасть речі, то буде гірше». На вимогу ОСОБА_5 він добровільно віддав золоту обручку. ОСОБА_15 знаходився поруч. Після цього, обвинувачені покинули будівлю, а він про даний злочин повідомив поліцію по телефону. Станом на сьогоднішній день шкода йому не відшкодована. При призначенні обвинуваченому покарання покладається на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про відмову від допиту свідка сторони обвинувачення ОСОБА_16 . Інші учасники процесу з приводу клопотання прокурора не заперечили. У зв`язку з наведеним, свідок ОСОБА_16 судом не допитувався.

Так, надані письмові докази стороною обвинувачення також цілком підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, а саме:

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.02.2019 року. Заявник ОСОБА_13 повідомив, що 16.02.2019 року близько 15 год. 00 хв. двоє невідомих йому осіб, які назвалися як ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , один з яких тримав його за руки, а інший приставивши ножа до горла, заволоділи грошовими коштами в сумі 20 гривень та золотою обручкою, вагою приблизно 3 грама, 585 проби. Подія відбулася у закинутому приміщенні, що знаходиться поблизу будинку № 75А по вул.К.Левицького у м.Львові (т.4 а.с.30-32).

Протокол огляду місця події від 16.02.2019 року, відповідно до якого слідчим СВ Личаківського ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_17 у присутності понятих, за участю потерпілого, оглянуто кімнату, що знаходиться на другому поверсі, за адресою: АДРЕСА_2 . Вхід у кімнату здійснюється через дерев`яну арку із завісами, на яких відсутні двері. На підлозі наявне сміття, а саме: пластикові пляшки з-під пива та води, упаковки з ампулами та велика кількість використаних шприців. Під час проведення огляду жодних речей чи предметів не було вилучено (т.4 а.с.33-35).

Протокол обшуку від 25.02.2019 року, який проведено на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 25.02.2019 року, за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою : АДРЕСА_3 , та досліджений в судовому засіданні відеозапис проведення слідчої дії. В ході проведення обшуку виявлено та вилучено одяг ОСОБА_11 , а саме: чорна куртка, темні штани, кофта з фрагментом, кросівки темного кольору з шнурівками сірого кольору. Під час дослідження відеозапису ОСОБА_11 повідомив, що ОСОБА_5 золоту обручку заклав у ломбард (т.4 а.с.41, 42-46).

Протокол огляду предмету від 26.02.2019 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто куртку балонову чорного кольору із світловідбивними смужками на рукавах, темні штани, светр з різнокольоровими смужками, кросівки фірми «Найк» темного кольору із шнурівками сірого кольору 42 розміру, які були вилучені 25.02.2019 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 (т.4 а.с.47, 48-50).

Інформація отримана на запит слідчого з ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім» від 26.02.2019 року, згідно якої зазначено, що ОСОБА_5 16.02.2019 року о 15 год. 55 хв. звернувся до ломбардного відділення ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім», за адресою: м.Львів, вул.Г.Мазепи,12, та здав золоту обручку 585 проби, загальною вагою 2,53 грам, чистою вагою 2,53 грам (т.4 а.с.53).

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.02.2019 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_13 серед пред`явлених йому осіб впізнав особу під № 3 ОСОБА_5 , який 16.02.2019 року висловив вимогу передати цінне майно, в подальшому витягнув з кишені куртки предмет, схожий на розкладний ніж та представив його до горла, в подальшому, зняв з руки золоту обручку. Дану особу він впізнає за кольором та формою очей, формою вух, тілобудови та загальними рисами обличчя (т.4 а.с.54-57, 58-60).

Протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.02.2019 року з фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_13 серед пред`явлених йому осіб впізнав особу під № 2 ОСОБА_11 , який 16.02.2019 року взяв його за ліву руку, завів її назад з метою знерухомити, а в подальшому обмацував кишені, забрав гроші в сумі 20 гривень. Дану особу він впізнає за формою носа і вух, тілобудови та загальними характерними рисами обличчя (т.4 а.с.61-64, 65-67).

Протокол огляду предмету від 26.02.2019 року, відповідно до якого об`єктами огляду є DVD-R-диски. При перегляді даних, які містяться на носіях інформації, видно, як 16.02.2019 року о 14 год. 39 хв. (похибка 1 год. 9 хв.) чоловік, візуально схожий на потерпілого ОСОБА_6 та двоє чоловіків, один з яких візуально схожий на ОСОБА_11 , інший на ОСОБА_9 , їдуть в напрямку від готелю «Львів», що на проспекті В.Чорновола у м.Львові. В подальшому, о 14 год. 37 хв., чоловік візуально схожий на потерпілого ОСОБА_6 та двоє чоловіків, один з яких візуально схожий на ОСОБА_11 , інший на ОСОБА_9 , рухаються в напрямку вул.К.Левицького у м.Львові, а о 15 год. 08 хв. цього ж дня потерпілий повертається цією ж вулицею разом із двома працівниками поліції. О 14 год. 37 хв. чоловік, візуально схожий на потерпілого ОСОБА_6 та двоє чоловіків, один з яких візуально схожий на ОСОБА_11 , інший на ОСОБА_9 , ідуть разом вулицею, про щось спілкуючись між собою. О 14 год. 41 хв. чоловік візуально схожий на потерпілого ОСОБА_6 та двоє чоловіків, один з яких візуально схожий на ОСОБА_11 , інший на ОСОБА_9 , ідуть разом вулицею К.Левицького у м.Львові, переходячи при цьому на іншу сторону вулиці, про щось спілкуючись між собою. В подальшому, о 14 год. 45 хв. чоловік візуально схожий на потерпілого ОСОБА_6 та двоє чоловіків один з яких візуально схожий на ОСОБА_11 , інший на ОСОБА_9 , ідуть разом вулицею, очевидно ОСОБА_11 про щось сперечається з потерпілим ОСОБА_8 , який вагається, чи продовжувати йти разом з ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , але таки пішов. Під час дослідження судом зазначених відеозаписів потерпілий та обвинувачений підтвердили схему руху свого пересування (т.4 а.с.68-79).

Протокол проведення слідчого експерименту від 27.02.2019 року та досліджений в судовому засіданні відеозапис проведення слідчої дії, відповідно до якого ОСОБА_8 відтворив обстановку та обставини вчинення кримінального правопорушення, що повністю відображають покази, які ним надані під час судового розгляду (т.4 а.с.83-85).

Протокол огляду предмету від 28.02.2019 року та досліджений в судовому засіданні звукозапис лінії «102», при прослуховуванні якого чути, що чоловік, який представився, як ОСОБА_13 здійснює виклик працівників поліції на вул.К.Левицького,96 у м.Львові, пояснюючи, що двоє невідомих осіб, приблизно 5 хвилин, погрожуючи йому ножем, який представили до горла, відібрали його майно, гроші з гаманця в сумі 20 гривень та зняли з пальця золоту обручку (т.4 а.с.86-88).

При цьому, суд не покладає в обґрунтування даного вироку в якості доказів наступні матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення: рапорти працівників поліції, якими при здійсненні обходу прилеглої території по відношенню до вул.К.Левицького, було виявлено камери зовнішнього відеонагляду (т.4 а.с.36, 39, 40); постанови про визнання предметів речовими доказами від 26.02.2019 року, 28.02.2019 року (т.4 а.с.51-52, 80-82, 89-90), оскільки самі по собі вказані документи не містять доказових даних, що мають значення для розгляду кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними особами.

Оцінивши надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, суд всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, вважає вищезазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України поза розумним сумнівом з огляду на наступне.

Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_5 заволодів майном потерпілого ОСОБА_13 шляхом обману, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, не застосовуючи при цьому насильства чи погроз застосування ножа, спростовуються вищезазначеними доказами.

Відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», погроза застосування насильства при розбої полягає у залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).

Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, то ця погроза буде реалізована. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів, які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погроз (зіпсована зброя, макет зброї тощо), але потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я. Така погроза може стосуватись як потерпілого, так і його близьких родичів та завжди містить у собі вимогу майнового характеру щодо передачі майна в майбутньому.

Як встановлено під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 приставив до горла потерпілого гострий предмет, який потерпілий сприйняв як ніж, і під погрозою застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я, заволодів золотою обручкою потерпілого, при цьому, Особа 1 (кримінальне провадження відносно якого закрите), знаходився поруч. Зазначені дії містять ознаки нападу на особу з метою заволодіння чужим майном за попередньою змовою групою осіб та утворюють склад злочину, передбачений ч.2 ст.187 КК України, а тому, підстави для перекваліфікації дій ОСОБА_5 з ч.2 ст.187 КК України на ч.1 ст.190 КК України відсутні.

Згідно зі ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст.94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Згідно з ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини, ст.62 Конституції України і норм КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, ніхто не може бути підданий кримінальному покаранню поки не буде визнаний винним в законному порядку; обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах чи припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановлюється лише за умови, якщо під час судового розгляду вина обвинуваченого у скоєнні конкретного злочину повністю доведена.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Призначення покарання

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Так, суд, відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, матеріали досудової доповіді, які свідчать про дуже високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та дуже високий ризик небезпеки для суспільства, дані про особу обвинуваченого, зокрема: ОСОБА_5 неодружений, не працює, раніше неодноразово суджений, в тому числі за вчинення майнових злочинів, перебував у розшуку, за місцем проживання характеризується позитивно згідно характеристики від 22.02.2019 року, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Крім того, суд враховує те, що потерпілому шкода не відшкодована.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст.66 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом також не встановлено.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи позицію сторони обвинувачення та потерпілого, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе у виді реального покарання, а тому, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.187 КК України з конфіскацією майна, оскільки таке покарання відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, попередження нових кримінальних правопорушень, а також соціальної реабілітації.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини в їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить. Так описані вище дані про особу обвинуваченого дають лише підстави для призначення покарання у мінімальних його межах, передбачених санкцією відповідної статті, у виді позбавлення волі, а не застосування ст.69 КК України.

Конкретні обставини справи свідчать, що досягнення мети покарання, яка полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, неможливе без його реального відбування. Отже суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, на підставі ч.4 ст.70 КК України, з врахуванням вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 30.11.2020 року та ухвали Галицького районного суду м.Львова від 27.06.2022 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі з конфіскацією майна. Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень покарання, відбуті повністю за попередніми вироками у справах № 466/9370/18 та № 461/5368/18, з розрахунку день за день.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку

На момент ухвалення вироку обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді - 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, з врахуванням вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 30.11.2020 року та ухвали Галицького районного суду м.Львова від 27.06.2022 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 03.08.2023 року.

Зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень покарання, відбуті повністю за попередніми вироками у справах № 466/9370/18 (вирок Шевченківського районного суду м.Львова від 30.11.2020 року) та № 461/5368/18 (ухвала Галицького районного суду м.Львова від 27.06.2022 року), з розрахунку день за день.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований відносно ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:

- куртку балонову чорного кольору з світловідбивними смужками на рукавах, темні штани, светр з різнокольоровими смужками, кросівки фірми «Найк» темного кольору із шнурівками сірого кольору 42 розміру, які вилучені за місцем проживання ОСОБА_11 - знищити;

- конверт білого кольору, в якому міститься DVD-R-диск із записами камер зовнішнього відеоспостереження TOB «ФК Октава Фінанс»; конверт білого кольору, в якому міститься DVD-R-диск із записами камер зовнішнього відеоспостереження ФОП « ОСОБА_20 »; конверт білого кольору, в якому міститься DVD-R-диск із записами камер зовнішнього відеоспостереження ПрАТ «ВФ Україна»; конверт білого кольору, в якому міститься DVD-R-диск із записами камер зовнішнього відеоспостереження ФОП « ОСОБА_21 »; конверт білого кольору, в якому міститься DVD-R-диск із записами камер зовнішнього відеоспостереження ПП «Дешева аптека»; конверт білого кольору, в якому міститься DVD-R-диск із звукозаписом на лінію «102», - зберігати при матеріалах справи.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Личаківський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1