Справа № 367/4119/22
Провадження №1-кп/367/401/2023
УХВАЛА

Іменем України

01 листопада 2023 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

перекладача ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені Київської області клопотання прокурора Бучанської окружної прокуратури Київської області про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

Ірпінським міським судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000767 від 26 серпня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в якому до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого судом продовжувався, останній раз до 11.10.2023 включно.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України без альтернативи внесення застави. Дане клопотання мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу та вчинення іншого кримінального правопорушення.

При обговоренні клопотання прокурора захисник ОСОБА_4 та обвинувачений при вирішенні вказаного клопотання не заперечували проти його задоволення.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

За таких обставин, вирішуючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши доводи учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Згідно з пунктами 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, є іноземцем та не має постійного місця проживання на території України, офіційно не працював, раніше неодноразово судимий, тому він з метою уникнення відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, може переховуватися від суду. Зазначений ризик на час вирішення питання про продовження йому строку запобіжного заходу не зменшився.

При цьому, суд враховує, що з огляду на ту обставину, що потерпіла вже була допитана в судовому засіданні у вказаному кримінальному провадженні, то ризик впливу на неї з метою уникнення відповідальності дещо зменшився, проте, суд вважає, що виключати вказаний ризик повністю не можна з огляду на ту обставину, що під час допиту потерпілої обвинувачений неодноразово намагався вплинути на зміст її показань, окрім того, обвинуваченому достовірно відома одна з адрес її проживання, у тому числі, з огляду на ту обставину, що місцем вчинення інкримінованого йому злочину була належна потерпілій квартира.

До того ж, не зменшився ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, оскільки інкримінований йому злочин було вчинено майже через два місяці після звільнення обвинуваченого з місця відбування покарання за попереднім вироком, до затримання він не працював, доказів існування у нього легальних джерел доходів стороною захисту надано не було.

Враховуючи наведене вище, а також те, що обвинувачений не є особою, до якої не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі.

Крім цього, суд враховує підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, у тому числі те, що обвинувачений не є особою, до якої не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому, суд не визначає розмір застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 діб без альтернативи внесення застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 обчислювати з 01 листопада 2023 року до 30 грудня 2023 року включно.

Строк дії ухвали суду до 30 грудня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, - з моменту отримання копії ухвали, та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1