Справа № 487/4392/19
Провадження № 1-в/487/10/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2024 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду Заводського району м. Миколаєва подання Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_3 у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях звернулася до суду з поданням, в якому просила вирішити питання про звільнення засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.02.2021 року у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Подання обґрунтоване тим, що 12.02.2021 року ОСОБА_3 засуджений Заводським районним судом м. Миколаєва за я. 1 ст. 185 КК України з призначенням покарання у вигляді громадських робіт на строк вісімдесят годин. Вирок набрав законної сили 16.03.2021. За місцем проживання ОСОБА_3 відсутній, першочерговими заходами встановити місцезнаходження засудженого не вдалося. 14.03.2023 року до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області було направлено подання про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідності за ч. 2 ст. 389 КК України, проте, 27.10.2023 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Посилаючись на те, що кримінальне правопорушення за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 , є проступком, а з часу набрання вироком законної сили минули строки, передбаченні ч. 1 ст. 80 КК України, керівник органу пробації звернулася до суду з поданням про звільнення засудженого від відбування покарання.

В судовому засіданні представник уповноваженого органу з питань пробації та прокурор не були присутні, надали заяви, в яких подання підтримали, та просили розглянути його за їх відсутністю.

Засуджений у судовому засіданні не був присутнім, про місце та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином.

Неприбуття в судове засідання вказаних осіб не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши матеріали подання та надані докази, суд дійшов такого висновку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Громадські роботи, відповідно до ст. 56 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 КК України, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24.12.2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.02.2021 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 185 КК України з призначення покарання у вигляді громадських робіт на строк вісімдесят годин.

Вирок набрав законної сили 16.03.2021 та був скерований до виконання Заводським районним відділом філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області.

З доданих до матеріалів подання документів слідує, що органом пробації вживалися заходи для встановлення місця проживання та знаходження засудженого ОСОБА_3

14.03.2023 року керівник органу пробації звернувся до начальника Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області з поданням про притягнення засудженого ОСОБА_3 до кримінальної відповідності за ч. 2 ст. 389 КК України.

За результатами розгляду вказаного подання 16.03.2023 року органом досудового розслідування були внесенні відомості про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 389 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000080.

Дізнавачем Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області 27.10.2023 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000080 за ч. 2 ст. 389 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Строк виконання вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.02.2021 року закінчився.

Як слідує з наданої органом пробації довідки про притягнення засудженого ОСОБА_3 до кримінальної відповідності, то з часу набрання вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.02.2021 законної сили (16.03.2021) до закінчення строку давності його виконання (16.03.2023) ОСОБА_3 до кримінальної відповідності не притягувався.

А за такого, оскільки в матеріалах судового розгляду відсутні дані про ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання, зокрема, притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи, те, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2021 року, а факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання Заводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_3 у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 лютого 2021 року у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1