22.12.2023 Справа 642/6653/23
Провадження1-кс/642/4098/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2023року

м. Харків

Ленінський районний суд м.Харкова в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001666 від 10.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

20.12.2023 до Ленінського районного суду м.Харкова надійшло клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001666 від 10.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001666 від 10.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що невідомий чоловік шляхом обману та зловживання довірою протягом більше року, а саме в період з вересня 2022 по листопад 2023 року заволодів грошовими коштами на загальну суму понад 1000000 гривень.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 пояснила, що в серпні 2022 року через мобільний застосунок «Інстаграм» познайомилась із чоловіком на ім?я ОСОБА_6 , та почала активно з ним спілкуватися уже через застосунок «Вайбер», в ході листування ОСОБА_6 налагодив с потерпілою довірливі відносини та під приводом допомоги вирішити питання з військоматом попросив у неї зайняти йому 1000 гривень, та в листуванні вказав свою банківську картку № НОМЕР_1 , що належить АТ «Універсалбанк», на яку потерпіла ОСОБА_5 , 22.09.2022 о 22 год. 50 хв., здійснила переказ зазначених коштів за допомогою застосунку «Приват24». Далі ОСОБА_6 під приводом вирішення власних соціально-побутових проблем, зловживанням довірою потерпілої неодноразово почав отримував на зазначену банківську карту № НОМЕР_1 , грошові кошти від ОСОБА_5 вводячи її в оману про швидке повернення грошових коштів назад. В період з вересня 2022 року по листопад 2023 року потерпіла ОСОБА_5 майже кожного дня відправляла кошти чоловікові на ім?я ОСОБА_6 .

19.12.2023 у період часу з 08 год. 46 хв. по 09 год. 56 хв., проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» з IMEI1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 з двома сім-картами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , банківську картку чорного кольору АТ «Універсалбанк» № НОМЕР_1 , банківську картку жовтого кольору «Ощадбанк» № НОМЕР_6 , упакування від стартового пакету ВФ «Україна» з інструкцією та флеш картою з-під номеру телефону НОМЕР_7 , роздрукована на А4 квитанція від «Приватбанку» виданий на ОСОБА_7 станом на 22.11.2023 - на 1 арк.

Слідчий вказує, що вищезазначені предмети матимуть суттєве значення у кримінальному провадженні як речові докази та з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування тимчасово вилученого майна, виникає необхідність накласти арешт на вилучене 19.12.2023 майно, шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження вказаним майном.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, підтримав клопотання в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Третя особа, щодо майна якої подано клопотання, в судове засідання не з`явилась, повідомлена судом про дату, час та місце розгляду клопотання своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів, відповідно до вимог ч.4 ст. 107 КПК України, не проводилось.

Дослідивши матеріали клопотання та надані докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001666 від 10.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України.

Так, 19.12.2023 у період часу з 08 год. 46 хв. по 09 год. 56 хв., проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung» з IMEI1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 з двома сім-картами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , банківську картку чорного кольору АТ «Універсалбанк» № НОМЕР_1 , банківську картку жовтого кольору «Ощадбанк» № НОМЕР_6 , упакування від стартового пакету ВФ «Україна» з інструкцією та флеш картою з-під номеру телефону НОМЕР_7 , роздрукована на А4 квитанція від «Приватбанку» виданий на ОСОБА_7 станом на 22.11.2023 - на 1 арк.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 19.12.2023 вищезазначені предмети визнано речовими доками.

Володільцем майна є ОСОБА_8 .

При вирішенні клопотання про застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя, діючи у відповідності до вимог КПК України та виходячи із завдання кримінально провадження, має судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна відповідно до вимог ст.ст.94,132,173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для власника майна.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Як визначено у ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченоїстаттею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як зазначено у п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету, відповідно до положень ст. 170 цього кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 170 КПК України підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч.11 ст.170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

Що стосується постанови про визнання вилученого майна речовим доказом, то слід зазначити, що наявність такого процесуального рішення, відповідно до положень чинного Кримінального процесуального кодексу України, не є беззаперечним фактом відповідності майна критеріям, визначенимст. 98 КПК України.

Вказане узгоджуються із ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами, зокрема, частиною 1 і 5статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Дана статтяКонституції Українивизначає, що конфіскація майна може бути заснована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Згідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Отже, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачених законом заходів для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та законних інтересів осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Вивчивши клопотання, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить висновку, що прокурор надав слідчому судді належні докази для безспірного висновку про необхідність накладення арешту та те, що ціль такого заходу забезпечення кримінального провадження узгоджується із завданнями кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.170 - 173,309,372,376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001666 від 10.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку 19.12.2023 у період часу з 08 год. 46 хв. по 09 год. 56 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон марки «Samsung» з IMEI1: НОМЕР_2 IMEI 2: НОМЕР_3 з двома сім-картами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , банківську картку чорного кольору АТ «Універсалбанк» № НОМЕР_1 , банківську картку жовтого кольору «Ощадбанк» № НОМЕР_6 , упакування від стартового пакету ВФ «Україна» з інструкцією та флеш картою з-під номеру телефону НОМЕР_7 , роздрукована на А4 квитанція від «Приватбанку» видана на ОСОБА_7 станом на 22.11.2023 - на 1 арк., шляхом заборони права на користування та розпорядження.

Визначити місцем зберігання майна, вилученого під час проведення обшуку 19.12.2023 у період часу з 08 год. 46 хв. по 09 год. 56 хв., за адресою: АДРЕСА_1 камеру схову речових доказів ВП№2 ХРУП№3 ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою:м.Харків, вул.Малиновського, 1.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, на якого покладається обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт.

Ухвала підлягає виконанню з урахуванням вимог постанови КМУ №1104 від 19 грудня 2012 року про «Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Роз`яснити особам, якіне були присутні під час розгляду клопотання, що вони мають право звернутись до суду з клопотанням про скасування арешту майна в порядку, встановленому ст.174 КПК України.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити, прокурору та особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а особами, які не були присутні під час її проголошення з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1