Cправа №505/3414/23
Провадження №1-кс/505/1723/2023
УХВАЛА

Іменем України

09.10.2023 м. Подільськ

Слідчий суддя Котовський міськрайонний суд Одеської області ОСОБА_1

за участю секретарі судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кодима Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, військовозобов`язаного, неодруженого, раніше не судимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні №-0000050, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання слідчий мотивує тим, що слідчим відділом Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №-0000050, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 в вересні 2023 року, але не пізніше 06.10.2023 дізнався від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що останній будучи громадянином України призовного віку, за обставин які від нього не залежали, а саме на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ та Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ), а також на підставі указу президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» не має можливості у законному порядку перетнути державний кордон України через встановлені пункти пропуску, але має намір потрапити на територію ОСОБА_8 , в обхід встановлених пунктів пропуску, після чого у ОСОБА_5 який обізнаний в порядку перетину державного кордону України громадянами України та іноземними громадянами, в порушення законів України: «Про державний кордон України», «Про прикордонний контроль», а також указу президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зі змінами та указ президента України 69/2022 «Про загальну мобілізацію», виник злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення зазначеної особи через державний кордон України та керівництво такими діями з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення громадянина України ОСОБА_7 через державний кордон України та керівництво такими діями з корисливих мотивів, усвідомлюючи відсутність у вказаного громадянина офіційних підстав та дозволу для виїзду з території України, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 , що його послуги з організації незаконного перетину через державний кордон України будуть коштувати 2500 доларів США, які необхідно буде йому сплатити на території України та 06.10.2023 ОСОБА_7 , повинен прибути до станції Рудниця Тульчинського району Вінницької області, на що останній погодився.

У подальшому, 06.10.2023 ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон та керівництво такими діями, біля 16 години більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, на автомобілі «ВАЗ-2106» синього кольору з номером державної реєстрації НОМЕР_1 , зустрів з залізничного вокзалу станції Рудниця Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_7 , якого доставив до будинку в с. Лисогірка (Кодимської ТГ) Подільського району Одеської області, куди через деякий час прибув із громадянином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який також мав намір перетнути державний кордон України.

В подальшому, 06.10.2023 перебуваючи в будинку в с. Лисогірка (Кодимської ТГ) Подільського району Одеської області ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 раніше обумовлені 2500 доларів США в якості плати а його переправлення через державний корон України поза пунктами пропуску, а також, в той же час ОСОБА_9 також передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 2000 доларів США в якості плати за його переправлення через державний кордон України.

В подальшому дочекавшись сприятливих умов, а саме настання темряви на автомобілі «ВАЗ-2106» синього кольору з номером державної реєстрації НОМЕР_1 повинні були наблизитись до лінії державного кордону в ділянці між населених пунктів Лабушне Олександрівка.

Під час руху в бік державного кордону України, 06.10.2023 о 21 годині 50 хвилині, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 , безпосередньо перед лінією державного кордону України за координатами 48.00386, 29.1237 між населеними пунктами с. Лабушне с. Олександрівка (Кодимської ТГ) Подільського району Одеської області виявили працівники Державної прикордонної служби України.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто в організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, вчинене щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

ОСОБА_5 затримано 06.10.2023 о 21 годині 50 хвилин в порядку ст.208 КПК України.

В подальшому, 07.10.2023 о 15 годині 56 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Кодима Одеської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, тимчасово не працюючий, військовозобов`язаний, не одружений, раніше не судимий,

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме:

1.повідомлення про виявлення кримінального правопорушення;

2.протоколом огляду місця події від 06.10.2023;

3. протоколом затримання особи, підозрюваної у скоєнні злочину;

4.протоколом обшуку автомобіля марки «ВАЗ 2106» синього кольору з номером державної реєстрації НОМЕР_1 , на якому здійснювалось перевезення осіб яких переправляли через державний кордон України;

5.протоколом обшуку автомобіля марки BMW сірого кольору з номером державної реєстрації НОМЕР_2 , в ході обшуку якого виявлено грошові кошти в розмірі 400 доларів США, помічені спеціальним маркувальним засобом;

6. протоколом ідентифікації (помітки) грошових коштів;

7.протокол огляду учасника проведення спеціального слідчого експерименту і вручення грошових коштів.

8.протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

9.протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

10.протоколом огляду предмета від 07.10.2023 в ході якого ОСОБА_7 , видав 400 доларів США.

11.протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

12.протоколом огляду предмета від 15.08.2023.

13.протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

14.протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках за участі свідка ОСОБА_11 .

15.протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

16.протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімках за участі свідка ОСОБА_12 .

Вирішуючи питання доцільності обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду. Ризиком можливого переховування від органу досудового розслідування та суду є те, що у зв`язку з близьким розташуванням державного кордону, у підозрюваного є можливості безперешкодно перетнути державний кордон України як з невизнаною Придністровською Молдавською Республікою, з якою у України відсутні будь які міжнародно правові відносини, так із Республікою Молдова. Також останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оскільки підозрюваний усвідомлює, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке згідно ст.12 КК України відносять до категорії тяжких злочинів за вчинення якого підозрюваному у разі визнання його винним може бути призначено покарання на строк від семи до дев`яти років із конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- п. 3 ч.1 ст.177 КПК України ризик можливого незаконно впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що

підозрюваний, будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, під загрозою можливого покарання, може почати впливати на свідків, які допитані під час проведення досудового розслідування, з метою примусу останніх змінити покази на свою користь, шляхом вмовлянь, погроз або підкупу;

- передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, який полягає в тому, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного у кримінальному провадженні, не з`являтись для проведення слідчих та процесуальних дій, що негативно вплине на досудове розслідування.

- передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України, який полягає в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема кримінальні правопорушення, передбачене ст.332 КК України.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Під час досудового слідства встановлено обставини, які слід врахувати при обрані запобіжного заходу, передбачені ст.178 КПК України, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 , тяжкого кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 , у разі визнання його винуватим у скоєння вказаного кримінального правопорушення;

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного

ОСОБА_5 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з близькістю кордону з не признаною Придністровською Молдавською Республікою та Республікою Молдова, що свідчить про можливість спробувати переховуватися за межами території України від органів досудового розслідування та суду так як інші учасники вказаного кримінального правопорушення знаходяться саме на території не признаної Придністровської Молдавської Республіки.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного

ОСОБА_5 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не надходило відповідних звернень із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що він може уклонитись від перебування за місцем проживання з метою впливу на свідків, що може призвести до невиправданого затягування досудового розслідування у зв`язку з неможливістю своєчасної явки підозрюваного до органу досудового розслідування та суду та не виключає можливість того, що підозрюваний може переховуватись з метою уникнення покарання.

Стосовно вказаних ризиків (як підстав застосування запобіжних заходів, передбаченої п.1 ч.1 ст.177 КПК), слід зауважити, що застосування запобіжного заходу, який оптимально відповідає конкретним обставинам кримінального провадження, багато у чому визначається характером (властивостями вчиненого злочину), одним з важливіших серед яких є його тяжкість. Необхідність врахування даного фактору зумовлена тим, що залежно від неї (тяжкості) залежить покарання, яке обвинувачений зобов`язаний буде понести (у разі визнання його винним). Зокрема, у п.2 ч.1 ст.178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч.1 ст.177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений підозрюваним. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений підозрюваному в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до вимог ст.177 та ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам, зазначеним у клопотанні. Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе унеможливити ухиленню підозрюваного від органів досудового слідства, суду, впливу на потерпілу та свідків чи вчиненню інших кримінальних правопорушень. Запобіжні заходи у вигляді застави, особистої поруки, та особистого зобов`язання не зможуть унеможливити настанню таких ризиків, як вчинення інших кримінальних правопорушень, ухиленню підозрюваного від органів досудового слідства, суду та впливу на потерпілого і свідків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав зазначених у ньому та просили його задовольнити і обрати підозрюваному ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, в межах строку досудового розслідування із визначенням застави. Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 є наявність уникнення ризиків передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України а саме: може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, натомість просили застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000050, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

ОСОБА_5 затримано 06.10.2023 о 21 годині 50 хвилин в порядку ст.208 КПК України.

07.10.2023 о 15 годині 56 хвилин ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_5 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать зазначені вище і долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, та на які вказує слідчий;

-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлена свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ознак інкримінованого злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Враховуючи викладене, слідчий вважає, що неможливо запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу окрім тримання під вартою.

Розглянувши клопотання слідчого, та вивчивши матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, заслухав думку прокурора, який вважав необхідним клопотання задовольнити, підозрюваного ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати йому більш м`який запобіжний захід, захисника - адвоката ОСОБА_4 , яка також заперечував проти задоволення клопотання, натомість просила застосувати її підзахисному більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який у передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Викладені обставини, свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким іншим чином, також судом враховується запровадження воєнного стану по всій території України та військову агресію Російської Федерації проти України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може порушити покладені на нього Законом процесуальні обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу неможливе.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту ОСОБА_5 , також враховуються, обставини передбачені ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру застави, як запобіжного заходу достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених Кримінально процесуальним кодексом України, у розмірі 80 (вісімдесяти) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто станом на 09.10.2023 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень (80 х 2684 = 214 720).

За таких підстав, суд вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, а відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 05.12.2023 включно.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, - задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту затримання, тобто з 21 години 50 хвилин 06.10.2023.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію о 21 години 50 хвилин 05.12.2023.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у розмірі 80 (вісімдесяти) мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто станом на 09.10.2023 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень (80 х 2684 = 214 720), яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави: отримувач ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26302945, банк отримувача ДКСУ, м.Київ код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0005435 - застава за підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі №505/3414/23 провадження №1-кс/505/1723/23, кримінальне провадження №-0000050, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2023.

Підозрюваний або заставодавець має право в будь-який момент внести заставу в розмірі, зазначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом терміну дії ухвали.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі внесення застави у встановленому в даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, що підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок повинен бути наданий уповноваженій посадовій особі ДУ «Одеський слідчий ізолятор» або уповноваженій особі установи, де останній буде утримуватись під вартою.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти.

Про внесення застави та звільнення підозрюваного з під варти негайно повідомити слідчого, прокурора та суд.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

?прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, слідчого судді, суду;

?не залишати місце постійного проживання - а саме за адресою: Одеська область, Подільський район, м. Кодима;

? повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

?утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні з приводу обставин та подій пов`язаних з вказаним кримінальним провадженням.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1