Справа № 303/311/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному 01.02.2023 до ЄРДР за №0000037 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_5 ,

з боку сторони захисту обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисниць: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

До Мукачівського міськрайонного суду надійшло кримінальне провадження внесене 01.02.2023 до ЄРДР за №0000037 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

У підготовчому судовому засіданні учасники судового провадження вважали за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження підсудне Мукачівському міськрайонному суду Закарпатської області, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для закриття кримінального провадження судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до судового розгляду.

До початку підготовчого судового засідання в даному кримінальному провадженні, прокурором ОСОБА_8 подано клопотання про продовження застосування ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обраного на стадії досудового розслідування запобіжного заходу - тримання під вартою, яке мотивоване продовженням існування встановлених ч.1 ст.177КПК України ризиків, недостатністю, для запобігання останнім, застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання підтримав з підстав викладених у них. При цьому вказав на те, що зазначення в клопотаннях вказівки на статус підозрюваних ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , є виключно технічною опискою. Заперечив щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченим.

Захисницею ОСОБА_7 подано клопотання, в якому остання, посилаючись на факт закінчення досудового розслідування кримінального провадження №0000037, та скерування до суду обвинувального акту, зазначає на зміну статусу її підзахисного з підозрюваного на обвинуваченого, а відтак, просить в задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 , як підозрюваному, запобіжного заходу, відмовити.

При цьому, ОСОБА_7 в клопотанні зазначає на відсутність підстав для подальшого продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу - тримання під вартою, та з огляду на необґрунтованість існування заявлених прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, просить змінити запобіжний захід на більш м`який: домашній арешт, тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисниці.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора, просив суд не продовжувати йому строк дії запобіжного заходу. Вважав за можливе застосувати більш м`який запобіжний захід.

Захисниця ОСОБА_6 підтримала позицію свого підзахисного, вказала на відсутність підстав для подальшого продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу, так як заявлені прокурором ризики є необґрунтованими. Адвокат зазначає, що сам по собі факт вчинення тяжкого злочину не може бути підставою для продовження тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд приходить до наступного.

Доводи сторони захисту щодо зміни статусу ОСОБА_9 з підозрюваного на обвинуваченого, а відтак наявності підстав для відхилення клопотання прокурора, суд вважає не ґрунтовними, а помилку в зазначенні статусу як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_3 , суто технічною.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд має перевірити обставини, зазначені у ч.3 ст.199 КПК України на предмет того чи виправдовують вони подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Ризики, передбачені п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, встановлені при вирішенні питання щодо обрання та, в подальшому, при продовженні (ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 23.11.2023 (справа №308/13908/23; провадження 1-кс/308/5435/23 та справа №308/13908/23; провадження 1-кс/308/5434/23)) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, не змінилися, будь-яких даних про їх зменшення чи відсутність суду не надано.

Згідно з рішенням ЄСПЛ по справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що орган судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачується. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ зазначив що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими причинами в сукупності для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»).

З врахуванням вищенаведеного та того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , обвинувачуються у вчиненні, в складі організованої групи, кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК, що відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії особливо тяжких злочинів що, зважаючи на тяжкість покарання, яке може бути їм призначене у разі визнання винуватими, являється вагомим психологічним фактором, який може сприяти переховуванню від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Характер злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , свідчить про те, що обвинувачені, на даному етапі судового провадження, можуть впливати на свідків, які підлягають допиту в ході судового провадження, що є свідченням існування ризику, визначеного п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), в даному випадку шляхом можливого впливу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на інших осіб зі складу організованої групи, причетних до вчинення кримінального правопорушення, існування якого встановлено за результатами розгляду 23.11.2023 слідчим суддею клопотання про продовження ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу, зі зміною стадії провадження, з досудового розслідування на судовий розгляд, не перестав існувати.

Відповідно до ч.1 ст.183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор, слідчий доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд враховує надані стороною захисту дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме щодо наявності в нього соціальних зв`язків, постійного місця проживання, однак ці обставини не спростовують того, що дані чинники не були дієвим превентивним фактором для ОСОБА_3 від вчинення дій, що ставляться йому в провину, та зможуть запобігти встановленим ризикам.

Посилання захисниці ОСОБА_7 на необхідність збереження життя та здоров`я її підзахисному ОСОБА_10 , як на обставину для зміни запобіжного заходу, за відсутності належного обґрунтування, суд вважає недоречними.

При вирішенні заявлених клопотань сул також враховує особу кожного з обвинувачених, а саме: ОСОБА_4 ніде не працює, утриманців не має, характеризується посередньо, раніше судимий, востаннє 15.11.2022 за ч. 2 ст. 332 КК України до п`яти років позбавлення волі, з іспитовим строк два роки (тобто обвинувачується у вчиненні злочину під час іспитового строку), за матеріалами доданими до клопотання до суду направлено обвинувальні акти щодо останнього за ч. 1 ст. 309 та ч.1, ч. 2 ст. 307 КК України; ОСОБА_3 утриманців не має, характеризується негативно, раніше судимий 15.03..2023 за ч. 2 ст.190 КК України до штрафу.

Враховуючи наведене, мету застосування запобіжних заходів, розцінюючи зазначені ризики, передбачені п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне продовжити останнім строк тримання під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід є найбільш дієвим та доцільним заходом забезпечення кримінального провадження щодо вказаних осіб.

Враховуючи, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а тому, відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для застосування до підозрюваних вимог ч.3 ст.183 КПК України, тобто у визначенні розміру застави.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 196-199, 314-316, 369, 370, 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта в кримінальному провадженні, внесеному 01.02.2023 до ЄРДР за №0000037 відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України на 15 год. 30 хв. 23 січня 2024 року .

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, обвинувачених, захисників.

В задоволенні клопотання захисниці обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_11 запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 до 14 березня 2024 року.

Клопотання заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_12 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_2 до 14 березня 2024 року

На ухвалу суду, в частині продовження запобіжного заходу, може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_1