УХВАЛА

24 жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 749/1096/20

провадження № 51-1735ск22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на судові рішення щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на судові рішення щодо нього.

Згідно з пунктами 3, 5 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується, а також вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. Колегія суддів враховує, що такі вимоги повинні відповідати положенням ст. 436 КПК.

Статтею 436 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Відповідно до її змісту, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Таким чином, особа, що звертається до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, повинна указати які саме судові рішення вона оскаржує у Верховному Суді, а також навести конкретні вимоги, які б відповідали повноваженням цього суду, передбаченим ст. 436 КПК.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений висуває вимогу до суду касаційної інстанції про скасування рішення суду першої інстанції та вироку апеляційного суду без конкретизації того, які саме це судові рішення, які суди їх постановили та якою датою. Крім того зазначена вимога не відповідає повноваженням Верховного Суду, передбаченим ст. 436 КПК.

Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються, проте в недотримання указаних положень закону, засуджений не додає до касаційної скарги копії судового рішення суду першої інстанції, яке оскаржує.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому за приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність доказів.

Незгода засудженого з встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, а також з оцінкою доказів на предмет їх достовірності, про що, серед іншого, йдеться в касаційній скарзі не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.

У касаційній скарзі не указано яких конкретно порушень норм матеріального та процесуального права допущено судом першої інстанції, яким обставинам неправильно надано правову оцінку, чи було це предметом перевірки суду апеляційної інстанції, якщо так, то яких порушень норм КК або КПК припустився цей суд, переглядаючи вирок місцевого суду, з огляду на межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК. Формальні та неконкретизовані твердження про недотримання судами попередніх інстанцій норм КПК в частині надання ними оцінки доказам не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції без належного обґрунтування з посиланням на відповідні матеріали кримінального провадження, а також норми процесуального закону, які, на переконання засудженого, були порушені.

Суд касаційної інстанції, з огляду на ч. 2 ст. 433 КПК, переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3