Справа № 452/118/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/103/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2024 року про продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави ОСОБА_7 ,-

встановила:

цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу - тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19».

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, тобто до 16 березня 2024 року до 16 год. 00 хв. включно.

Одночасно визначено розмір застави у 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА у Львівській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати на виклики до суду, не відлучатись із населеного пункту, де він фактично проживав: АДРЕСА_1 , утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначено до 16 березня 2024 року о 16 год. 00 хв. включно.

Роз`яснено обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА у Львівській області має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Львівська установа виконання покарань № 19».

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 .

Таке своє рішення суд мотивував тим, що обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, для застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, а тому клопотання прокурора задоволив. Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого ОСОБА_7 , тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, те, що він проходить військову службу за контрактом на посаді старшого водія-хіміка взводу аерозольного маскування роти аерозольного маскування батальйону аерозольного маскування військової частини НОМЕР_1 , має постійне місце проживання, суд вважав за необхідне визначити розмір застави - 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить суму 151 400 (сто п`ятдесят одну тисячу чотириста) грн. 00 коп., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На дану ухвалу адвокат ОСОБА_6 захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить змінити ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18.01.2024 та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що її підзахисний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та реєстрації, а також має ряд хронічних захворювань, лікування яких неможливе в умовах слідчого ізолятора, крім цього, ОСОБА_7 є учасником бойових дій.

На даний час відсутні будь-які належні та допустимі докази, що у випадку зміни запобіжного заходу підозрюваний дійсно буде переховуватися.

Апелянт вважає, що сам по собі факт вчинення інкримінованого моєму підзахисному правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Наполягає, що після завершення досудового розслідування, ризик знищити будь-які докази втратив свою актуальність, адже всі необхідні докази прокурором долучено до матеріалів справи. Зважаючи на те, що мій підзахисний з самого початку сприяв слідству, обґрунтування запобігання ризику потенційного тиску на свідків чи потерпілих з врахуванням відсутності таких фактів є надуманим та не знайшло свого підтвердження на даний час. Також слід врахувати відсутність судимостей у особи підзахисного чи будь-яких інших даних про вчинення ним попередньо кримінальних чи адміністративних правопорушень, відтак припущення про бажання вчинити нові правопорушення та реального ризику погіршити своє становище є також надуманим та не відповідає фактичним обставинам справи та характеристиці особи.

Наголошує, що стадія на якій на даний час знаходиться розгляд кримінального провадження не дає йому можливості перешкоджати розслідуванню чи впливати на свідків, оскільки усі покази надано, а докази зібрано.

Підкреслює, що злочин, який ним вчинено не є насильницьким тому факт фізичного впливу на свідків також можна виключити.

Звертає увагу, що підстав для ухилення від суду у ОСОБА_7 немає, оскільки переховуватися він не збирається через наявні у нього міцні соціальні зв`язки, при цьому, слід також врахувати, що оголошений на території України військовий стан та мобілізація фактично унеможливлюють виїзд за кордон, як і можливість переховуватись.

Захисник вважає, що дії, які інкримінуються ОСОБА_7 мали місце 6 років назад. За цей час ОСОБА_7 жодних правопорушень не вчиняв, а також не переховувався від правоохоронних органів, а навпаки, систематично самостійно звертався до них за захистом, проте безрезультативно. Також ОСОБА_7 визнає свою вину та щиро кається у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на відсутність клопотань сторін кримінального провадження про розгляд апеляційної скарги за їх участі, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі сторін.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зокрема, право на доступ до правосуддя (п.14 ч.1 ст.7 КК України).

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Встановлено, що на розгляді у Самбірському міськрайонному суді Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408 КК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначеним розміром застави, вірно врахував, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що раніше заявлені ризики не зменшились і не відпали, крім цього, вважає за необхідне врахувати, що обвинувачений ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та, у випадку доведення винуватості, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Так, на переконання колегії суддів, обраний судом запобіжний захід у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумності, є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційним судом не отримано відомостей щодо комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

На думку колегії суддів ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, існують та виправдовують тримання під вартою ОСОБА_7 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На переконання колегії суддів, підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, а апелянтом не підтверджено, що більш м`які запобіжні заходи, зокрема особисте зобов`язання, зможуть запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання суддя врахував передбачені КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначеним розміром застави.

Дійшовши правильного висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суддя, навів в ухвалі достатні обгрунтування щодо визначеного розміру застави, який на переконання колегії суддів, обумовлений тим ступенем довіри до обвинуваченого, при якому перспектива втрати застави буде для неї необхідним і достатнім стримуючим фактором, щоб не допустити невиконання ним процесуальних обов`язків та запобігти здійсненню дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 18 січня 2024 року про продовження строку тримання під вартою із визначенням розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4