Справа № 359/9306/23
Провадження № 1-кп/359/665/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0001663, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бориспіль Київської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

по обвинуваченню у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив нетяжкий умисний злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до свого вітчима ОСОБА_5 , з яким він проживає в одному помешканні, що призвело до моральних страждань останнього та негативно впливає на його психологічне здоров`я, також погіршення якості його життя, що виразилось у певній проблематизації його життя і наповнило його стресогенними факторами у життєво-значущих сферах життєдіяльності та душевними переживаннями, у вигляді тривоги, страхів, емоційного напруження.

Так, 27.07.2022 о 07 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, в АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, умисно та цілеспрямовано, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно свого вітчима ОСОБА_5 , домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 , що призвело до його психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілого. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.08.22 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Крім того, 02.11.2022 о 20 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, умисно та цілеспрямовано, на ґрунті неприязних відносин, повторно вчинив відносно свого вітчима ОСОБА_5 , насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в його адресу нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_5 , що призвело до його психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілого. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.11.22 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Також, 14.02.2023 о 15 год. 30 хв. гр. ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, умисно та цілеспрямовано, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно свого вітчима ОСОБА_5 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного та економічного характеру, що полягали у висловлюванні в його адресу нецензурною лайкою, намаганні вигнати з квартири, в якій проживає потерпілий, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_4 що призвело до його психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілого. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.03.23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

Незважаючи на адміністративні стягнення, ОСОБА_4 належних висновків для себе не зробив, створив неможливі умови для проживання та систематично продовжує вчиняти домашнє насильство. А саме 12.07.2023 близько 16 год. ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Під час сварки із вітчимом ОСОБА_5 , з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті раптової неприязні, почав висловлювати в його бік нецензурною лайкою, принижати людську честь та гідність, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_5 , внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю останнього, що призвело до його психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілого.

Вказаними насильницькими діями ОСОБА_4 заподіяв своєму вітчиму ОСОБА_5 систематичні психологічні страждання, що виразилися в словесних образах, погрозах, приниженні, які викликали у потерпілого ОСОБА_5 , побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдали шкоди його психічному здоров`ю, що підтверджується висновком судово-психіатричного експерта №385 від 30.08.2023 відділення амбулаторних судово-психіатричних експертиз КНП КОР «ОПНМО»: «Домашнє насильства з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 призвело до виникнення негативних змін у його психоемоційному стані у вигляді лабільності емоційних переживань, накопичення емоційних переживань образливості, приниженої гідності та розгубленості почуттів, які перешкоджають її соціальному функціонуванню, як особистості. Домашнє насильство з боку ОСОБА_4 відносно ОСОБА_5 , призвело до виникнення у нього психологічних (моральних) страждань. Психологічні страждання, які маються у ОСОБА_5 , внаслідок вчиненого домашнього насильства з боку його пасинка, ОСОБА_4 , є психологічною домінантою у свідомості ОСОБА_5 . Стабілізація психоемоційного стану ОСОБА_5 можлива після усунення причин, які спричиняють негативні зміни в його психоемоційному стані, a саме, домашнього насильства з боку його пасинка ОСОБА_4 ».

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, що виразились у домашньому насильстві відносно свого вітчима ОСОБА_5 , тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням позиції обвинуваченого, думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження фактичні обставини вчиненого не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень, часу та місця вчинення, способу скоєння та мотивів, тощо).

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому, та не вчиняти порушень законодавства України в майбутньому, надати йому можливість виправитись. Просив суворо його не карати, зазначив, що він зробив для себе належні висновки. Щодо обставин вчинення кримінального правопорушення повідомив, що дійсно вчиняв сварки зі своїм вітчимом, що призводили до домашнього насильства з його боку, за що був притягнутий до відповідальності. Факти вчинення такого домашнього насильства визнав, та зазначив, що відповідні судові рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП він не оскаржував.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить розглядати дану справу без його участі.

Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, про наявність речових доказів, процесуальних витрат, тощо.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаної статті кримінального закону.

Кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.

Зважаючи на викладене, у суду відсутні сумніви щодо визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, та засудження останнього з призначенням покарання у відповідності до зазначених норм кримінального закону.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тому суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_6 покарання, визначеного санкцією ст. 126-1, з урахуванням положень ст. 65 КК України.

Санкцією ст. 126-1 КК України передбачено покарання до двох років позбавлення волі, що свідчить про вчинення ОСОБА_4 нетяжкого злочину.

Так, судом враховується те, що ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, а його дії та вчинення домашнього насильства носили систематичний характер, який відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Обвинувачений має місце реєстрації та місце проживання, має офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, за допомогою до них не звертався.

Обвинувачений не є інвалідом та не є військовослужбовцем.

Указані обставини потребують врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі терміном на два роки.

Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого, зокрема способу життя, характеризуючі його данні, його вік, наявність офіційного працевлаштування, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що зазначене свідчить про можливість призначення покарання з іспитовим строком, оскільки на думку суду, перевиховання ОСОБА_4 ще можливе без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади, з урахуванням того, що раніше ОСОБА_4 злочинів не вчиняв.

Зазначене у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість застосування до ОСОБА_4 положень ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном в один рік з визначенням відповідних обов`язків судом, передбачених ч.1 та 2 ст. 76 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати вимогам закону та особі винного.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні та речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 100, 174, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, ст. 50, 65, 66, 75,76, 126-1 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком терміном в 1 (один) рік та визначенням згідно ч.1, 2 ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку судом, тобто 23.10.2023 року.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити сторонам провадження.

Суддя ОСОБА_1