Провадження № 11/824/33/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляцією засудженого ОСОБА_7 на постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року засуджено ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 146 КК України до 5 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 162 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі;за ч. 5 ст. 185 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 5 ст. 186 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;за ч. 4 ст. 189 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років з конфіскацією майна. В силу ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закон № 838-VIII зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення, а саме з 14.08.2010 до 16.01.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнено від покарання, як основного, так і додаткового, у зв`язку із закінченням строків давності згідно ч. 2 ст. 49 КК України в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року. Відповідно до ч. 3 ст. 88 КК України, ОСОБА_7 , як засуджений за цим вироком суду із звільненням від покарання, визнано таким, що не має судимості. Арешт майна накладений, згідно постанови слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України ОСОБА_9 від 17.08.2010 на усе майно ОСОБА_7 , де б воно не знаходилось та в чому б не виражалось, скасовано.

На вирок суду засудженим подано апеляцію.

Постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва від 30.01.2023 року апеляцію ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року визнано такою, що не підлягає розгляду, з підстав того, що апелянт не усунув в повній мірі її недоліки, визначені в постанові суду від 10 січня 2023 року. Зокрема, не зазначив точну назву суду апеляційної інстанції , який забезпечує здійснення правосуддя на території м. Києва та Київської області, та не виклав апеляційні вимоги відповідно до вимог ст.366 КПК України ( у редакції 1960 року).

На вказану постанову засуджений ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 30 січня 2023 року.

В обґрунтування апеляції зазначає, що висновки суду, викладені в постанові від 30.01.2023 року, є безпідставними. Вказує, що через свою неуважність та відсутність юридичної освіти ним невірно було зазначено назву апеляційного суду, а вимоги його апеляції не суперечать змісту ст.366 КПК України 9 у редакції 19960 року).

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які підтримали апеляцію, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції,перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п.п.1,5 ч.1 ст.350 КПК України (у редакції 1960 року) в апеляції зазначаються назва суду, якому адресується апеляція, прохання особи, яка подає апеляцію.

Із змісту апеляції ОСОБА_7 вбачається , що у ній зазначено прохання особи, яка подає апеляцію, що полягає у визнанні вироку незаконним, його скасуванні з постановленням свого виправдувального вироку, тобто вимоги п.5 ч.1 ст.350 КПК України автором апеляції дотримані.

Та обставина, що прохання особи не у повній мірі кореспондується з повноваженнями апеляційного суду, визначеними у ст.366 КПК України (у редакції 1960 року), не є підставою вважати, що апеляція не відповідає вимогам ст.350 КПК України.

Також є безпідставним висновок судді про те, що зазначення у апеляції ОСОБА_7 адресатом Апеляційний суд м. Києва замість назви суду Київський апеляційний суд, є такою невідповідністю вимогам ст.350 КПК України (у редакції 1960 року), що тягне за собою визнання апеляції такою, що не підлягає розгляду.

Само по собі зазначення ОСОБА_7 про подання апеляції до Апеляційного суду м. Києва не свідчить про неможливість її розгляду Київським апеляційним судом, створеним у відповідності до Указу Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року, судова юрисдикція якого поширюється на Київську область та місто Київ, з місцезнаходженням у м. Києві.

На думку колегії суддів, визнання апеляції такою, що не підлягає розгляду, з підстав, які зазначені у постанові, є проявом надмірного формалізму і позбавлення права ОСОБА_7 у доступі до правосуддя.

З огляду на зазначене, суддя допустив істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, наслідком якого є скасування постанови.

Відповідно до вимог ч.2 ст.352 КПК України (в редакції 1960 року), суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляції на постанову про визнання апеляції такою, що не підлягає розгляду, має право своєю ухвалою визнати апеляцію такою, що підлягає розгляду і дати розпорядження суду першої інстанції щодо виконання ним вимог статті 351 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляція підлягає задоволенню, а постанова судді - скасуванню з визнанням апеляції такою, що підлягає розряду, та наданням розпорядження суду першої інстанції для виконання вимог ст.351 КПК України ( у редакції 1960 року).

Керуючись ст.ст.365,366 КПК України (у редакції 1960 року), колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Постанову судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2023 року, якою апеляцію ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року щодо нього, визнано такою, що не підлягає розгляду, скасувати.

Визнати апеляцію ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 26 грудня 2022 року такою, що підлягає розгляду.

Надати Дніпровському районному суду м. Києва розпорядження щодо виконання вимог ст.351 КПК України (у редакції 1960 року).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: