ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205від 02 листопада 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Новогродівка, Донецької області, громадянина України, маючого середню освіту, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.4 ст.185 КК України-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року №2212-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року № 451/202 , затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години ЗО хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, під час дії воєнного стану на території України, а саме приблизно у двадцятих числах жовтня 2023 року у денний час доби, точної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , проходячи біля вхідних дверей до третього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , побачив велосипед марки «АІСТ», зеленого кольору, який стояв не пристебнутий замком. В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , скориставшись безконтрольністю зі сторони ОСОБА_6 , який в цей час зайшов до квартири, та не спостерігав за його діями, діючи умисно, таємно, з корисливою метою, в умовах воєнного стану, викрав велосипед, який стояв біля вхідних дверей до третього під`їзду, будинку АДРЕСА_3 жіночого типу, зеленого кольору, вартістю 3304 гривень 00 копійок, та з викраденим з місця вчинення злочину зник, розпорядившись, у подальшому, майном на власний розсуд.

В результаті крадіжки, потерпілому ОСОБА_6 заподіяний матеріальний збиток у розмірі вартості викраденого майна на загальну суму 3304 гривень 00 копійок.

Окрім того, відповідно до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 7 грудня 2017 р. № 2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

01.11.2023 приблизно о 20 годині, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 перебувала у себе вдома за адресою АДРЕСА_2 , де у кухонній кімнаті разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 та співмешканцем ОСОБА_4 вживали спиртні напої.

Цього ж дня, після 20 години, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, між ОСОБА_4 та його співмешканкою ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 наніс співмешканці ОСОБА_7 один удар долонею лівої руки по обличчю. Побачивши це, ОСОБА_8 пішов додому. Приблизно через годину після цього, тобто о 21 годині, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , перебуваючи за вказаною адресою, знову почав наносити удари кулаками по обличчю і голові ОСОБА_7 , наніс близько 10 ударів кулаком і долонею правої руки по різним частинам обличчя і голови. Продовжуючи свої насильницькі дії щодо співмешканки, ОСОБА_4 , знаходячись в спальній кімнаті, схопив ОСОБА_9 , яка лежала на ліжку, за волосся, а кулаком правої руки наніс близько 3 ударів по обличчю в ділянки лоба і очей. Далі, перемістившись до кухонної кімнати, ОСОБА_4 взяв ножиці і насильно, проти волі потерпілої, обрізав волосся на голові ОСОБА_10 , яка сиділа на стільці, після чого, стоячи позаду, наніс ще близько двох ударів руками по голові. Приблизно через 30 хвилин, тобто приблизно 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочиннии намір, направлений на спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, перебуваючи у кухонній кімнаті, діючи умисно, знову наніс близько 3-4 ударів кулаками обох рук по голові ОСОБА_7 . Далі ОСОБА_4 сказав, що вона може піти з квартири, але коли остання вийшла в під`їзд, він схопив її за волосся, затягнув до квартири, потім до спальної кімнати, де ОСОБА_9 впала на підлогу, та почав бити її ногами по всім частинам тіла. В цілому злочинні дії ОСОБА_4 , щодо ОСОБА_9 , з якою він перебуває у близьких відносинах, тривали близько 8 годин, тобто до 4 години 02.11.2023.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забою з набряком м`яких тканин обличчя, гематоми навколо очей та в проекції нижньої щелепи, що супроводжувалися струсом головного мозку, а також забій м`яких тканин з підшкірними гематомами обох плечей, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 перебуває у сімейних (родинних) відносинах з ОСОБА_9 , дії ОСОБА_4 є вчиненням кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

09 лютого 2024 року між прокурором Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із даною угодою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.125, ч.4 ст.185 КК України. Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Сторони погоджуються на призначення наступного покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч.2 ст.125 КК України призначити покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у видів позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185, ч.2 ст.125 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Захисник обвинуваченого просив угоду про визнання винуватості затвердити, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України, а її наслідки роз`яснені обвинуваченому.

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470 КПК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно зі ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Також, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання. При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125, ч.4 ст.185 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314,368,369,370,371,374,376,395,472,474,475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 лютого 2024 року, укладену між прокурором Селидівського відділу Покровської окружної прокуратури Донецької області та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.4 ст.185 КК Українита призначити йому покарання:

за ч.2 ст.125 КК України у виді арешту на строк 6 (шість) місяців;

за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 (два) роки, із покладенням на нього наступних обов`язків, передбачених ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: велосипед марки «АІСТ» повернути власнику за належністю.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Суддя ОСОБА_1