Номер провадження: 11-кп/813/1896/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про задоволення заявлених самовідводів

21.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції (дистанційне судове провадження) з використанням системи EasyCon поза межами приміщення суду за участі обвинуваченої ОСОБА_9 , заяви про самовідвід суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від розгляду матеріалів кримінального провадження №0000447 від 25.03.2021 року за апеляційною скаргою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року, стосовно,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання захисника ОСОБА_8 та закрито кримінальне провадження №0000447 від 25.03.2021 року відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд послався на те, що з моменту оголошення про підозру ОСОБА_9 до звернення з обвинувальним актом до суду минуло понад 4 роки, при цьому строк досудового розслідування у кримінальному провадженні стосовно останньої, який закінчився 07.09.2017, не був продовжений у встановленому законом порядку.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що єдиним законним рішенням суду з точки зору поновлення порушених права особи, у зв`язку із звернення до суду із обвинувальним актом поза межами строків досудового розслідування, є закриття кримінального провадження, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність ухвали, просить її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Прокурор посилається на те, що з огляду на положення п.4 §2 Розділу 4 Закону від 03.10.2017 № 2147-УІП, судом невірно застосовано норми КПК України, на підставі яких ухвалено рішення про закриття кримінального провадження згідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки датою початку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000447 є 05.11.2015, тобто дата внесення до ЄРДР кримінального провадження №0000974, з якого в подальшому були виділені кримінальні провадження №0000400 та №0000447, що виключає застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України до кримінальних проваджень, розпочатих до введення даного пункту в дію, яка набрала чинності 16.03.2018 року. В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на правову позицію Верховного суду, викладену в постанові від 11.04.2023 року по справі №201/3571/20.

Захисником ОСОБА_8 подані заперечення на апеляційну скаргу, в яких останній зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Представник потерпілого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (ФГВФО) ОСОБА_10 та представник потерпілого ТОВ «Фінанси Плюс» - адвокат ОСОБА_11 в судове засідання апеляційного суду не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату та час судового розгляду були поставлені до відома належним чином.

У судовому засіданні 21.11.2023 року,до початку апеляційного розгляду, суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявлено самовідводи від розгляду даного кримінального провадження з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, які мотивовані наступним.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Головним слідчим управлінням НП України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за ЄРДР №000974 від 05.11.2015 року.

07.03.2017 року в даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_12 , 25.07.2017 року - ОСОБА_13 , 07.08.2017 року ОСОБА_9 , 23.08.2017 року - ОСОБА_14

06.09.2017 року з вказаного кримінального провадження виділено та направлено до суду кримінальне провадження №00001329 за обвинуваченням ОСОБА_12

16.03.2021 року матеріали відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 виділені у кримінальне провадження №0000400, а 25.03.2021 року матеріали відносно ОСОБА_9 виділені у кримінальне провадження №0000447.

При цьому, відповідно до матеріалів кримінального провадження та відомостей з ЄДРСР, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.01.2022 року у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за №0000400 від 16 березня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_13 та ОСОБА_14 закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Водночас, ухвалою Одеського апеляційного суду від 06.04.2023 року в складі колегії суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 21.01.2022 року про закриття кримінального провадження №0000400 від 16.03.2021 року, постановлено рішення, яким апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а ухвалу районного суду без змін.

У зазначеній ухвалі, яка постановлена у кримінальному провадженні, що виділене з кримінального провадження №0000974, з якого в подальшому були виділені кримінальні провадження №0000400 (щодо обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 ) та №0000447 (щодо обвинуваченої ОСОБА_9 ), апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_13 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року, якою закрито кримінальне провадження №0000447 від 25.03.2021 року відносно ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, прокурор оскаржує саме неможливість застосування до вказаного кримінального провадження положень зазначеної норми процесуального закону.

Пунктом 4 ч.1 ст. 75 КПК України, регламентовано, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному проваджені за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що у разі подальшого розгляду справи по суті за участю суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які вже висловили думку у кримінальному провадженні №0000400, за аналогічних обставин щодо застосування положень п.10 ч.1 ст.284 КПК, у учасників процесу та сторонніх спостерігача можуть виникнути сумніви в неупередженості суддів під час розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі - Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5 застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та обєктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011, заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Відповідно до Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 та усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності) (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011; «Білуха проти України» від 09.11.2006), - заявлений суддею самовідвід не може бути предметом перевірки складом колегії суддів з точки зору обґрунтованості, з огляду на те, що ніхто не може змусити суддю здійснювати судовий розгляд, у разі його (судді) внутрішнього переконання з посиланням на конкретні обставини щодо можливості виникнення сумнівів в його неупередженості.

Приймаючи до уваги наявні в даній справі обставини, враховуючи наведені вище вимоги законодавства України, практику Європейського суду з прав людини та Бангалорські принципи поведінки суддів, керуючись положеннями ст.ст. 75, 81 КПК, з метою забезпечення виконання положень ст.ст. 2, 7, 8, 9, 21, 28 КПК, якими регламентовані завдання кримінального провадження, загальні засади кримінального судочинства, зокрема: верховенство права, доступ до правосуддя та розумність строків розгляду справи, а також з метою забезпечення повного, всебічного та неупередженого розгляду справи, запобігання виникненню будь-яких сумнівів у учасників процесу щодо безсторонності суду, що у подальшому може бути розцінене як порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заявлені суддями самовідводи, а матеріали судової справи передати до апарату апеляційного суду, для виконання положень ст.35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 401 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити заяви суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду справи заапеляційною скаргою прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29.06.2023 року в кримінальному провадженні №0000447 від 25.03.2021 року, якою закрито кримінальне провадження №0000447 від 25.03.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України закрито, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, передбаченого ст. 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру.

Передати матеріали кримінального провадження №0000447 від 25.03.2021 року до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого складу суду в порядку ст.35 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4