ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2819/23 Справа № 185/1337/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження №0002171 від 21.08.2016 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Петропавлівка Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

визнано винним та засуджено за п.2 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України (далі- КК) до покарання у виді 15 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислюється з дня затримання, а саме з 23.00. 21 серпня 2016 року.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК (в редакції, яка діяла до 21.06.2017 року) зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення, починаючи з 23.00. 21 серпня 2016 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 задоволено у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 300 000 (триста тисяч) грн.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до положень ст.100 та ст.124 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

Водночас, ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2023 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.185, ч.1 ст.152 КК закрито та його звільненого від кримінальної відповідальності на підставі п.п.1,3 ч.1 ст.49 КК, у зв`язку із закінчення строків давності.

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за таких обставин.

21 серпня 2016 року, приблизно о 16 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходився разом з непритомною ОСОБА_9 та малолітньою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на галявині, розташованій у безлюдній ділянці лісосмуги приблизно у 20 метрах від правого кута будівлі з білої цегли колишнього профілакторію по АДРЕСА_3 . Почувши голосний плач малолітньої ОСОБА_10 , якій на той час виповнилось лише вісім місяців, та яка сиділа у стоячій на землі чотирьохколісній дитячій колясці і протягом часу, приблизно з 16 години 15 хвилин до 16 години 40 хвилин, була позбавлена материнської опіки, будучи агресивно налаштованим через відмову колишньої цивільної дружини ОСОБА_9 поновлювати з ним статеві та сімейні стосунки, роздратувався від безперервного плачу дитини та, відчувши до дитини гостру особисту неприязнь і ненависть, вирішив умисно вбити малолітню дитину - ОСОБА_10 яку від нього народила ОСОБА_9 . З цією метою ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій раптово виниклий умисел на вбивство малолітньої дитини - ОСОБА_10 , на ґрунті гострої особистої неприязні і ненависті до плачучої дитини, бажаючи протиправно заподіяти їй смерть, та достовірно знаючи, що цій дитині виповнилося лише вісім місяців і що вона являється малолітньою дитиною, та через малолітство перебуває у безпорадному стані та без опіки своєї матері - ОСОБА_9 , яка знаходилася на цьому ж місці без свідомості після умисного застосування до неї ОСОБА_7 фізичного насильства зі спричиненням середньої тяжкості тілесного ушкодження, приблизно у період часу з 16 години 40 хвилин до 16 години 45 хвилин 21 серпня 2016 року, підбіг до чотирьохколісної дитячої коляски, яка стояла на землі на галявині, розташованій у безлюдній ділянці лісосмуги приблизно у 20 метрах від правого кута будівлі з білої цегли колишнього профілакторію розташованого по пров. Лікарняному у м. Павлограді Дніпропетровської області, та у якій сиділа плачуча дитина - ОСОБА_10 , розуміючи фізіологічну слабкість організму восьмимісячної дитини, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх умисних дій у вигляді смерті малолітньої дитини, та бажаючи їх настання, переслідуючи мету на позбавлення її життя, свідомо надаючи прискорення тілу цієї дитини для падіння з коляски та удару головою о тверду поверхню землі, умисно і цілеспрямовано вдарив із значною силою правою ногою чотирьохколісну дитячу коляску, в якій сиділа і плакала малолітня ОСОБА_10 , та умисно перекинув її разом з дитиною, внаслідок чого досяг результату своїх умисних дій, від яких малолітня потерпіла із силою від прискорення її тіла вдарилася обличчям і правою життєво-важливою областю голови о тверду поверхню землі на галявині, отримавши несумісні із життям тілесні ушкодження. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 поставив коляску у придатний для використання стан, та піднявши з землі малолітню потерпілу ОСОБА_10 , із значною силою обома руками кинув її у дитячу коляску, спричинивши останній тілесні ушкодження в області обличчя і голови, та у цій колясці, приблизно о 16 годині 50 хвилин, того ж дня, перемістив малолітню потерпілу ОСОБА_10 зі вказаної галявини на відстань приблизно 50 метрів у глибину безлюдної ділянки місцевості радіусом до 70 метрів у лісосмузі, яка заходиться за двома будівлями колишнього профілакторію по провулку Лікарняному у м. Павлограді Дніпропетровської області, де залишив її на безлюдній ділянці лісосмуги у чагарнику, розташованому приблизно у 20 метрах від будівлі колишнього профілакторію з червоної цегли, куди одразу після цього проволочив по землі ОСОБА_9 , тримаючи її за волосся й обидві руки, яку кинув у чагарнику на колоду дерева приблизно у 5 метрах від дитячої коляски з дитиною ОСОБА_10 , а потім протягом часу, приблизно з 17 години 05 хвилин до 17 години 45 хвилин, вчинював щодо ОСОБА_9 насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом та її зґвалтування. Вчинивши насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом та зґвалтування ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у відповідь на запитання ОСОБА_9 , де її донька, продовжив проявляти ненависть та агресію через її відмову поновлювати з ним сімейні стосунки, та не будучи переконаним в тому, що малолітня ОСОБА_10 мертва, бажаючи настання смерті малолітньої, восьмимісячної дитини - ОСОБА_10 і, доводячи до завершення свій умисел на протиправне позбавлення її життя на ґрунті гострої особистої неприязні і ненависті до дитини, у той же день, 21 серпня 2016 року, приблизно у період часу з 17 години 45 хвилин до 17 години 50 хвилин, підбіг до чотирьохколісної дитячої коляски, яка стояла на землі на безлюдній ділянці лісосмуги у чагарнику, розташованому приблизно у 20 метрах від будівлі з червоної цегли колишнього профілакторію по провулку Лікарняному у м. Павлограді Дніпропетровської області, та у якій він залишив дитину, взяв її з дитячої коляски, і пробігши з нею по тій самій безлюдній ділянці лісосмуги до колоди дерева, яка знаходилася приблизно у 5 метрах від дитячої коляски у чагарнику, та біля якої він залишив ОСОБА_9 , тримаючи малолітню ОСОБА_10 своїми двома руками за її ліву руку та її ліву ногу, спричиняючи тілесні ушкодження в області верхньої кінцівки, надаючи прискорення її дитячому тілу, з відстані не менше 1 метру, із значною силою кинув дитину головою об землю у бік ОСОБА_9 , внаслідок чого досяг результату своїх умисних злочинних дій, від яких малолітня дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із силою від прискорення її тіла вдарилася життєво-важливими областями склепіння та основи черепу голови о тверду поверхню землі, отримавши несумісні із життям тілесні ушкодження, тим самим ОСОБА_7 умисно, протиправно заподіяв смерть малолітньої ОСОБА_10 , яка настала на місці через нетривалий проміжок часу, приблизно о 18 годині 00 хвилин того ж дня - 21 серпня 2016 року від отриманої відкритої тяжкої черепно-мозкової травми з багато-уламковими переломами кісток склепіння та основи черепу, руйнуванням оболонок та речовини головного мозку, крововиливами в речовину головного мозку та під його оболонки. В результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_7 малолітній дитині ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритої тяжкої черепно-мозкової травми, багато-уламкових переломів кісток склепіння та основи черепу з травмуванням твердої мозкової оболонки та речовини головного мозку, крововиливами: під тверду мозкову оболонку, під м`які мозкові оболонки, в шлуночки мозку, численних внутрішньо-мозкових та навколо-судинних крововиливів, насичених крововиливів в м`які покривні тканини голови з внутрішньої сторони, практично на всіх ділянках (у вигляді шолома), забійної рани в правій лобно-тім`яно-скроневій області (довжинником розташованої горизонтально), смугастих саден в правій лобно-скронево-виличній області (вертикально розташованих), смугастих саден в лівій лобно-тім`яній області, на лівій щоці, численних синців в центрі лобної області, в області тім`яних бугрів з переходом на потиличну область, на лівій щоці; синців на зовнішніх поверхнях верхньої третини лівого плеча та верхньої третини лівого передпліччя. Переконавшись, що малолітня дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мертва та мету її умисного вбивства ним досягнуто, ОСОБА_7 підняв її тіло з землі та кинув у дитячу коляску, повідомивши ОСОБА_9 про те, що її донька мертва, після чого з місця вчинення злочинів зник.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковано за п.2 ч.2 ст.115 КК, як умисне вбивство малолітньої дитини ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через суворість призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 . В обґрунтування своїх вимог посилається на часткове визнання своєї провини обвинуваченим, який не заперечував факт своєї зустрічі 21.08.2016 з потерпілою ОСОБА_9 та їхньою малолітньою донькою ОСОБА_11 , в безлюдному місці на околицях м. Павлоград Дніпропетровської області, з метою вступу в інтимні відносини з ОСОБА_9 . Посилаючись на надані у суді показання самої потерпілої ОСОБА_9 , а також свідків - сусідів та родичів, захисник вказує, що обвинувачений дуже турбувався за свою доньку з самого народження, був присутній на родах, доглядав за нею та доньку назвали в честь його батька. Ніколи агресії щодо своєї доньки ОСОБА_7 не проявляв.

Між тим, як зазначає захисник, не дивлячись на те, що злочин було вчинено в умовах неочевидності, сторона обвинувачення не надала суду достатніх доказів для доведення складу злочину саме за ст.115 КК. Сторона захисту, як зауважується в апеляційній скарзі, не оспорює ряд судових експертиз щодо виявлення крові на місці вчинення злочину, на одежі ОСОБА_9 , на одежі малолітньої ОСОБА_10 та на взутті обвинуваченого ОСОБА_7 , але ж, як вказує апелянт, це кров самої ОСОБА_9 , та обвинувачений визнав, що спричинив тілесні ушкодження їй, але доньку не чіпав. Можливо, коли ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_12 , то в цей момент коляска з дитиною перекинулася. Коли обвинувачений побачив перекинуту коляску та висячу з неї головою вниз над камінням доньку, вона вже була мертвою. Отже, як стверджує сторона захисту, обвинувачений ОСОБА_7 не бажав, але повинен був передбачити, що від його дій, направлених до ОСОБА_12 , коляска могла перекинутися, а проведена експертиза щодо тілесних ушкоджень малолітньої дитини свідчить про не доведення умисного спричинення їй тілесних ушкоджень, смерть якої наступила по необережності дій обвинуваченого ОСОБА_7 .

З урахуванням вищенаведеного захисник просить апеляційний суд призначити обвинуваченому ОСОБА_7 за п.2 ч.2 ст.115 КК більш м`яке покарання ніж 15 років позбавлення волі.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить перекваліфікувати його дії з п.2 ч.2 ст.115 КК на ст.119 КК та пом`якшити йому покарання. Аргументує тим, що він ніколи не бажав смерті своїй дитині, оскільки дуже любив її. Не заперечує, що того дня, під час сумісної прогулянки, він посварився з ОСОБА_9 та вдарив її в обличчя, але ніяк не міг бачити, що вона лівою рукою тримала за ручку коляску. Тому стверджує, що його дії на той момент були направлені до ОСОБА_9 , але в жодному разі не на малолітню доньку. Натомість суд, на переконання апелянта, не врахував усіх обставин, показів свідків та висновків експертиз.

Прокурор Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_13 від раніше поданої апеляційної скарги, в порядку ст.403 КПК, відмовилася і ця відмова прийнята апеляційним судом.

В судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_9 та її представник адвокат ОСОБА_14 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, але їх неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку поданих ними апеляційних скарг, які наполягали на їх повному задоволенні і просили перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_7 з п.2 ч.2 ст.115 КК та ст.119 КК, з призначенням відповідного покарання, вислухавши прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та просив залишити вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПКсуд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 ККпри обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація його дій, основані на зібраних по справі та перевірених судом доказах, являються обґрунтованими та належним чином мотивованими.

Відповідно до положень статті 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно статей 85 та 86 КПК належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.ч.1,4 ст.95 КПК показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.99 КПК документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

До документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати, зокрема, складені в порядку, передбаченому цим Кодексом, протоколи процесуальних дій та додатки до них, а також носії інформації, на яких за допомогою технічних засобів зафіксовано процесуальні дії.

Обвинувачений ОСОБА_7 на початку судового розгляду відмовився від надання показів, та після дослідження всіх доказів по справі на запитання суду надав наступні пояснення. 21.08.2016 року він домовився з ОСОБА_9 про зустріч, а саме що б віддати гроші, та побачити доньку. Зустрілися вони приблизно о 16 годині біля колишнього профілакторію розташованого по провулку Лікарняному у м. Павлограді. Під час розмови вони зайшли в кущі, де вступили в половий акт, за згодою ОСОБА_9 . Тілесні ушкодження він ОСОБА_9 спричинив, під час сварки з приводу грошей, та в цей час коляска з дитиною переверталася та падала саме з їх необережних дій. До дитини він не застосовував ніякої фізичної сили. Дитина лежала на землі вверх ногами, дихала, та він її поклав у коляску. На дитині, на скроні справа, він бачив кров`янисте п`яно. Потім він намагався ОСОБА_9 привести до тями, та при цьому коляску трохи відкотив. Далі ОСОБА_9 попросила води, та він побіг за водою, а коли повернувся, то ОСОБА_9 з дитиною в колясці вже не було, та він пішов за місцем свого мешкання. В той же день він був затриманий працівниками поліції. Винним себе він не визнає в умисному вбивстві дитини, та міг з необережності штовхати коляску у момент сварки з ОСОБА_9 , що могло і спричинити смерть дитини. На досудовому розслідуванні під час його допиту та при проведенні з ним слідчого експерименту він надавав інші пояснення, так як на нього з боку працівників поліції був тиск як психологічного так фізичного характеру. На момент зустрічі з ОСОБА_9 він не вживав алкогольні напої чи наркотичні засоби.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_15 , його вина підтверджується дослідженими під час судового розгляду та наведеними у вироку наступними доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні показала, що з обвинуваченим проживали у незареєстрованому шлюбі з жовтня 2014 року по березень 2016 року, та 11 грудня 2015 року вона народила від останнього дитину - ОСОБА_10 . Відношення ОСОБА_7 до доньки після народження були ідеальні. Потім обвинувачений неодноразово бив її, та вони перестали сумісно проживати. З березня 2016 року обвинувачений перебуває на обліку як домашній насильник. 21.08.2016 року після 9.00. год. ОСОБА_7 подзвонив їй, та вони домовились зустрітися, так як обвинувачений обіцяв повернути їй гроші які були від держави на дитину у сумі 7500 грн. Вони зустрілися біля комплексу колишнього профілакторію по провулку Лікарняному у м. Павлограді. При зустрічі ОСОБА_7 був спокійним, урівноваженим, та у тверезому стані. Вона попрохала обвинуваченого віддати гроші, але той відповів, що віддасть, якщо вони вступлять у полові відносини, на що вона надала згоду, так як їй потрібні були гроші. Вони зайшли на територію профілакторію в безлюдне місце, де вступили у половий акт. Так як обвинувачений поводився з нею грубо, то вона відмовилась продовжувати, та почала кричати. Дитина - ОСОБА_10 в цей час перебувала в дитячій колясці, та грала іграшками. Дитині було 8 місяців, та вона не ходила. Коли вона кричала, то обвинувачений почав її душити. В цей час дитина закричала. Так як вона задихалась, то обвинувачений відпустив її, вона впала, та втратила свідомість. Що відбувалось в цей час з дитиною, їй не відомо. Коли вона прийшла до тями, то побачила як обвинувачений тягнув її за руку по землі у посадку, де почав бити її по обличчю та голові, при цьому казав, що вб`є та закапає її. Потім обвинувачений роздяг її та насилував. В руках у нього було велике каміння. Вона попросила у обвинуваченого воду, яку той приніс з дитячої коляски яку вона не бачила. Вона спитала у обвинуваченого за доньку, та чому вона мовчить. Обвинувачений прикотив до неї коляску, в якій на спині лежала донька накрита подушкою, а над нею літають мухи. Вона спитала у обвинуваченого, що з дитиною, та той відповів, що нажав на точки у дитини і її «вирубило», зараз натисне знову і все буде добре. Потім обвинувачений підійшов до неї, та сказав, що дитина мертва, та що обох їх він закопає. Вона не пам`ятає чи кидав обвинувачений дитину до землі, чи ні, та не знає що з нею трапилось. З коляски дитина не могла сама випасти. Вона бачила вм`ятину у голові дитини. Вона знову попросила води, та обвинувачений пішов у магазин. Вона схопила дитину, та побігла в бік лікарні. Коли вона бігла, то не падала, а дитина ніяких звуків не давала. Біля під`їзду будинку, де вона проживала, побачила сусідів які взяли дитину на руки, а її посадили на лавочку, та викликали швидку медичну допомогу, та працівників поліції. Після скоєного вона лежала у реанімації 2 тижні, потім була операція. У неї була щелепа поломана, їй зашивали око та ніс, а їла вона через трубочку. Після побиття вона пів обличчя не відчуває На разі вона не працює, так як не дозволяють лікарі. До цього вона працювала психологом у школі, та наразі вона вже цим займатися не в змозі. Де знаходиться дитяча коляска, їй не відомо. Моральну шкоду вона оцінює в 300 000 грн., яка полягає в тім, що в результаті приступних дій обвинуваченого вона втратила рідну, малолітню дитину. Просить суд призначити обвинуваченому сурове покарання.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_9 та обвинуваченого вона знає як сусідів по будинку в якому проживає. Після народження дитини ОСОБА_7 відносився до неї добре. 21.08.2016 року, ближче до вечірнього часу, вона сиділа на лавочці з іншими сусідами між 1 та 2 під`їздами по АДРЕСА_4 . В цей час вийшла потерпіла з дитиною із-за кута будинку 1 під`їду у крові, брудна, та її тяжко було впізнати. Вона була побита, без дитячої коляски, а дитину, яка також була в крові, принесла на руках. Дитина була мертва, так як обличчя було жовте на вид, та вона бачила на виску голови дитини глибоку дірочку. Памперс, та сідниця були у крові. ОСОБА_9 пояснила, що втекла від ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні підтвердила покази свідка ОСОБА_16 , та ОСОБА_18 , та на запитання суду пояснила, що бачила ОСОБА_9 в той день, яка йшла з дитячою коляскою в якій знаходилась її дитина, а повернулась вже без коляски. Вона бачила як ОСОБА_9 поклала дитину на лавочку, та її накрили полотенцем. ОСОБА_9 казала, що він вбив дитину, але прізвище не називала. Насилля з боку ОСОБА_7 по відношенню до дитини та ОСОБА_9 ніколи вона не бачила, та ніколи не чула.

Свідок ОСОБА_19 у судовому засіданні надала аналогічні покази, які надали свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , та добавила, що в той день біля стадіону вона бачила ОСОБА_9 з дитячою коляскою, взяла на руки дитину, та трохи поносила. Пізніше ОСОБА_9 говорила, що він убив дитину, та хто він, не казала, але вона зрозуміла, що це був ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_20 у судовому засіданні показав, що потерпіла його мати, з якою добрі стосунки. Обвинуваченого знає з 2014 року, який проживав з ними в одній квартирі, часто проявляв агресію до мами, та бив останню. Коли це було він не пам`ятає, та він був в гуртожитку по АДРЕСА_2 . Від мами він дізнався, що обвинувачений вбив сестру, кидав дитячу коляску в якій вона лежала. Більше по справі йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що дату вона не пам`ятає. На той час вона працювала лікарем, та приїжджала за викликом на селище «Хімзавод» м. Павлограда, де бачила потерпілу із тілесними ушкодженнями, яка тримала на руках труп дитини у якої не було дихання та серцебиття, зіниці ока розширенні, та вона констатувала смерть дитини. Не пам`ятає які були у дитини тілесні ушкодження. Стан у потерпілої був незадовільний, та вона розповіла, що між нею та чоловіком відбулася сварка коли гуляли в парку під час якої останній штовхнув дитячу коляску в якій знаходилась їх донька, та коляска перевернулася. Більше по справі їй нічого не відомо.

Також місцевий суд дослідив і взяв до уваги, у тому числі, такі докази.

- протокол прийняття заяв потерпілої ОСОБА_9 про вчинення кримінальних правопорушень від 22.08.2016 року та від 09.09.2016 року, де потерпіла повідомила правоохоронні органи про злочини, що були вчинені обвинуваченим ОСОБА_7 ;

- протокол огляду трупа малолітньої ОСОБА_10 2015 р. н., з фото таблицями, де в присутності понятих встановлено місце знаходження трупу дитини лавочка біля буд. АДРЕСА_4 . Вилучена сукня, в яку була дитина одіта. На тілі дитини встановлена наявність слідів крові та тілесні ушкодження, в тому числі на життєво важливих органах, на голові в тім`яній зоні, потиличній зоні та скроневій зоні, а також тілесні ушкодження на зовнішній зоні плеча;

- висновок експерта № 1612 від 31.09.2019 року, відповідно до якого, згідно «Висновку експерта» відділення судово-медичної імунології №350к від 05.09.2016 року: «Кров потерпілої ОСОБА_9 належить до групи 0 з ілогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0». Згідно «Висновку експерта» відділення судово-медичної імунології №351к Е Л 01.08.2016 року: «Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0». Згідно «Акту судово-медичного дослідження» за № 1263 :«Група крові трупа ОСОБА_10 не встановлена з-за гнильних змін». Згідно «Висновку експерта» відділення судово-медичної імунології №1610 від 14.09.2016 року: «Кров ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0». 3.1. "На наданій на дослідження сукні (об`єкти №№1-10) встановлена наявність крові людини. Наявність сперматозоїдів в вказаних об`єктах, методом мікроскопічного дослідження, не встановлена". 3.2. "При серологічному дослідженні слідів крові об`єктів №№1-10, в них виявлені антигени В і Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливості походження слідів крові вказаних об`єктів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки виявлені в слідах крові об`єктів №№1-10 антигени В і Н властиві їх крові, однак, не виключена можливість суміші в слідах об`єктів №№1-10 крові осіб, груповим характеристикам яких властиві виявлені антигени, а саме: особи з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н (або без нього), особи з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. Враховуючи отримані результати дослідження та групову приналежність крові ОСОБА_9 , а саме те що, окрім виявленого в слідах крові об`єктів №№1-10 антигену Н, який є групо специфічним для її крові, в вказаних слідах виявлений ще антиген В, який їй не властивий, присутність крові потерпілої ОСОБА_9 в слідах крові об`єктів №№1-10 можлива лише в якості домішки до крові іншої особи (осіб), груповим характеристикам яких властиві виявлені антигени. Отже на сукні, в яку була одягнута вбита ОСОБА_10 встановлена наявність крові людини, яка може походити, як від самої потерпілої, так і від обвинуваченого ОСОБА_7 "

- висновок експерта № 314 від 26.12.2016 року, відповідно до якого, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові на сукні (об`єкти №№ 1-10). 2-4. Генетичні ознаки слідів крові на сукні (об`єкти №№ 1, 3, 7, 8) співпадають між собою, належать особі жіночої генетичної статі, співпадають з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт № 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016року № 417), та не співпадають з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_10 та ОСОБА_7 (об`єкти №№ 1, 5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові на сукні (об`єкти №№ 1, 3, 7, 8) та зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт № 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417) складає 1,15~23. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше ніж у 8,722 осіб. Генетичні ознаки слідів крові на сукні (об`єкти №№ 2, 4-6, 9) є змішаними, походять більш ніж від однієї особи, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_10 , ОСОБА_9 (об`єкти №№ 1, 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417), та не містять генетичних ознак зразка крові ОСОБА_7 (об`єкт № 5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року №417). Генетичні ознаки слідів крові на сукні (об`єкт № 10) належать особі жіночої генетичної статі, співпадають з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_22 (об`єкт № 1, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417), та не співпадають з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (об`єкти №№ 4, 5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). Ймовірність випадкового збігу' генетичних ознак слідів крові на сукні (об`єкт № 10) та зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт № 1, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417) складає 5,4'2-. Сукупність генетичних ознак встановлених у вказаних об`єктах зустрічається не частіше, ніж у 1,85-24 осіб. Отже, встановлена належність генетичних ознак слідів крові, виявлених на вказаній дитячий сукні до генетичних ознак зразка крові потерпілої ОСОБА_9 , а також належність до генетичних ознак слідів крові, які є змішаними, та мають генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_10 , та ОСОБА_9

- висновок експерта № 459 д від 22.08.2016 року, відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_23 , 2015 р. н., з огляду на відомі обставини - випадку, дані медичної документації, представленої на її ім`я і дані додаткових методів дослідження, експерт приходить до висновків: при експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: тяжка відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток склепіння та основи черепу з розмічуванням головного мозку, забійна рана правої скроневої області, крововиливи в м`які покрови голови під оболонки та речовину головного мозку, садна та синці голови та обличчя, синці на лівій руці які утворилися від дії тупих предметів які діяли за ударним механізмом чи при ударі об такі, та відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень небезпечних для життя в момент заподіяння; згідно трупних явищ, виявлених при експертизі трупа, смерть ОСОБА_10 настала в межах 16-24 годин до моменту проведення експертизи; смерть ОСОБА_10 настала від травматичного шоку внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом кісток склепіння та основи черепу та ускладнилась забоєм, розміщуванням речовини головного мозку. Даний висновок підтверджується морфологічною картиною, виявленою при розтині трупа, а також судово-гістологічним дослідженням шматочків внутрішніх органів від трупа, при якому виявлено субарахноїдальні крововиливи, набряк у головному мозку, нерівномірне кровонаповнення міокарда, нерівномірне кровонаповнення нирок з ішемією гломерул, повнокров`я, прояви набряку легень; при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 , 2015 р. н. етиловий спирт та його сурогати не виявлені.;

- додатковий висновок експерта № 459д від 09.09.2016 року, відповідно до якого всі виявлені у потерпілої ОСОБА_10 тілесні пошкодження в області голови та обличчя, які явилися безпосередньо причиною смерті та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння. Синці утворились на лівій руці від дії тупих предметів та мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Всі виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів чи при ударі об такі з достатньою силою для її утворення, в тому числі забійна рана голови утворилась від тупих предметів. З моменту отримання виявлених тілесних пошкоджень та смерті потерпілої ОСОБА_10 могло пройти декілька десятків хвилин. Між цими пошкодженнями та смертю ОСОБА_10 мається прямий причино наслідковий зв`язок. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок сукупності пошкоджень в області голови. Не виключена можливість отримання виявлених тілесних пошкоджень ОСОБА_10 при обставинах вказаних ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту тобто при падінні потерпілої з силою відкинутої коляски з послідуючим ударами головою об грунт та цеглу, при киданні дитини на відстань, як мінімум, одного метру та ударі головою дитини об твердий грунт землі.;

- додатковий висновок експерта № 459 від 30.09.2016 року, відповідно до якого, враховуючи локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень у потерпілої дитини ОСОБА_10 тілесні ушкодження в області голови могли утворитися не менш ніж від двох травматичних дій. Пошкодження на верхній кінцівці могли утворитися не менше ніж від однієї травматичної дії.;

- висновок експерта № 1610 від 08.09.2016 року, відповідно до якого кров ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти А та супутнім антигеном Н за ізосерологічної системою АВ0;

- протокол огляду місця події від 22.08.2016 року, та фото таблиці до нього, відповідно до якого, в присутності понятих було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_5 , де було виявлено та вилучено сумку з документами на ім`я ОСОБА_7 , його носильні речі, та обув зі слідами крові.;

- висновок експерта № 1614 від 05.08.2016 року, відповідно до якого 3.1. "На наданому на дослідження туфлі на праву ногу (об`єкти №№45,46) встановлена наявність крові. На наданій на дослідження футболці (об`єкти №№1-3), сорочці (об`єкти №№4-19), брюках (об`єкти №№20-33), сумці (об`єкти №№34-44) - наявність крові не встановлена. На наданій на дослідження парі туфель (об`єкти №№45,46), футболці (об`єкти №№1-3), сорочці (об`єкти №№4-19), брюках (об`єкти №№20-33), сумці (об`єкти №№34-44) - наявність сперматозоїдів методом мікроскопічного дослідження, не встановлена". 3.2. "При серологічному дослідженні слідів крові об`єктів №№45,46, в них виявлені антигени В і Н ізосерологічної системи АВО, що не виключає можливості походження слідів крові вказаних об`єктів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_10 та підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки виявлені в слідах крові об`єктів №№45,46 антигени В і Н властиві їх крові. Однак, не виключена можливість суміші в слідах об`єктів №№45,46 крові осіб, груповим характеристикам яких властиві виявлені антигени, а саме особи з групою крові" В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н (або без нього), особи з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО. Враховуючи отримані результати дослідження та групову приналежність крові ОСОБА_9 , а саме те що, окрім виявленого в слідах крові об`єктів №№45,46 антигену Н, який є групо специфічним для її крові, в вказаних слідах виявлений ще антиген В, який їй не властивий, присутність крові потерпілої ОСОБА_9 в слідах крові об`єктів №№45,46 можлива лише в якості домішки до крові іншої особи (осіб), груповим характеристикам яких властиві виявлені антигени. Тобто встановлена наявність на туфлі на праву ногу слідів крові, яка може походити, як від потерпілої ОСОБА_10 , так і від обвинуваченого ОСОБА_7 ;

- протокол огляду місця події, а саме території посадки в районі колишнього профілакторію на селищі «Хімзавод» в м. Павлограді, з фото таблицею, яким встановлено місце вчинення злочину, наявність в ньому слідів крові, дитячої коляски, дитячих приладь з наявними слідами крові на оббивці коляски, подушці, тощо, наявність жіночої білизни зі слідами крові, що висить на гілках дерев, сліди крові на рослинах, гілках, стовбурцях, листях й т.і.;

- протокол огляду місця події від 22.08.2016 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого, в присутності понятих було оглянуто територію району «55» пров. Лікарняний, м. Павлограда, де було виявлено дитячу коляску, та була встановлено її конструкція та цілісність. В ній виявлено подушку з каплями РБК. У самій колясці, та на ручці також виявлені плями РБК, та сліди пальців рук. За 6 метрів від коляски, на дереві виявлена натільна жіноча білизна із РБК. На землі виявлена гілка суха із РБК. На рослинності, на відстані 12 метрів, виявлено РБК.;

- протокол огляду від 25.08.2016 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого було оглянуто дитячу коляску, та була встановлена її конструкція та цілісність.;

- висновок експерта № 1613 від 05.09.2016 року, відповідно до якого, згідно „ Акту судово-медичного дослідження» за № 1263: «Група крові трупа ОСОБА_10 не встановлена з-за гнильних змін». Згідно «Висновку експерта» відділення судово-медичної імунології №1610 від 14.09.2016 року Кров ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0». 3.1. "На наданих на дослідження трусах (об`єкти №№1-50), бюстгальтері (об`єкти №№51-57), сукні (об`єкти №№58-70) встановлена наявність крові людини. На наданій на дослідження парі тапок (об`єкти №№71-80) наявність крові не встановлена. Наявність сперматозоїдів в об`єктах №№1-80 методом мікроскопічного дослідження, не встановлена. 3.2." При серологічному дослідженні слідів крові об`єктів №№1-70 в них виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості походження слідів крові вказаних об`єктів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_9 , оскільки виявлений в слідах крові об`єктів №№1-70 антиген Н властивий її крові. Враховуючи отримані результати серологічного дослідження та групову приналежність крові ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , а саме те що, окрім виявленого в слідах крові об`єктів №№1-70 антигену Н, який є супутнім антигеном для їх крові, антигену В, який є основним групо специфічним для крові вказаних осіб, в слідах об`єктів №№1-70 не виявлений, даних про присутність крові ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в слідах крові об`єктів №№1-70, не встановлено. Отже, даною експертизою встановлена наявність на трусах, бюстгальтері та сукні потерпілої слідів крові, яка може походити від потерпілої ОСОБА_9 ;

- висновок експерта № 1613 від 05.09.2016 року, відповідно до якого Згідно «Висновку експерта імунології №350к від 05.09.2016 року: «Кров потерпілої ОСОБА_9 належить до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0». Згідно «Висновку експерта» відділення судово-медичної імунології №351к БІД 01.08.2016 року: «Кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0». Згідно „ Акту судово-медичного дослідження» за № 1263 :« Група крові трупа ОСОБА_10 не встановлена з-за гнильних змін». Згідно «Висновку експерта» відділення судово-медичної імунології №1610 від 14.09.2016 року «Кров ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відноситься групи В з ізогемаглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічною системою АБО». 3.1 "На наданих на дослідження трусах, бюстгальтері, сукні встановлена наявність крові людини. Наявність сперматозоїдів в об`єктах №№1-80, методом дослідження, не встановлена. При серологічному дослідженні слідів крові об`єктів №№1-70, в них виявлений антиген Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості походження слідів крові вказаних об`єктів за рахунок крові особи (осіб) групою крові 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_9 , оскільки виявлений в слідах крові об`єктів №№1-70 антиген Н властивий її крові. Враховуючи отримані результати, присутність крові ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в слідах крові об`єктів № 1-70 не отримано.;

- висновок експерта № 1615 від 05.09.2016 року, яким встановлена наявність слідів крові на обшивці з коляски, ручки коляски, подушці, ковдрі, трави, гілках, яка може походити від ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , та в якості домішок від потерпілої ОСОБА_9 ;

- протокол огляду від 17.10.2016 року, та фототаблиці до нього, відповідно до якого, в присутності понятих, було оглянуто рослини зеленого кольору з фрагментами листів.;

- висновок експерта № 418 від 21.10.2016 року, яким встановлено, що ДНК зі слідів крові на трьох фрагментах гілок, вилучених на місці події на 99,999999% може походити від потерпілої ОСОБА_10 ;

- протокол проведення слідчого експерименту від 23.08.2016 року, відповідно до якого, за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , понятих, спеціалістів, із застосуванням відео зйомки, обвинувачений розповів про обставини вчинення ним злочинів, при цьому вказуючи на те, що штовхнув коляску з дитиною, після чого остання головую до низу випадала з коляски, а також про те, як тримаючи дитину за кінцівки, головою до низу, кинув її в бік ОСОБА_9 , в зв`язку з чим дитина впала на землю, внаслідок чого зазнала удару головою об землю. Даний диск було досліджено у судовому засіданні ;

- висновок експерта № 3 від 20.12.2016 року, відповідно до якого, на підставі вивчення матеріалів кримінального провадження за фактом смерті малолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з огляду на відомі обставини і дані судово-медичних документів, відповідно до питань, поставлених на вирішення, судово-медична експертна комісія прийшла до наступних підсумків: "Згідно аналізу наданої судово-медичної документації («Висновки експерта» №459, додаткових висновків №459Д), комісією експертів встановлені тілесні ушкодження: відкрита тяжка черепно-мозкова травма, багато-уламкові переломи кісток склепіння та основи черепу з травмуванням твердої мозкової оболонки та речовини головного мозку, крововиливи: під тверду мозкову оболонку, під м`які мозкові оболонки, в шлуночки мозку, численні внутрішньо-мозкові та навколо-судинні крововиливи, насичені крововиливи в м`які покривні тканини голови з внутрішньої сторони, практично на всіх ділянках (у вигляді шолома); забійна рана в правій лобно - тім`яній - скроневій області ( розташована горизонтально); смугасті садна в правій лобно-скронево-виличній області (вертикально розташовані); смугасті садна в лівій лобно-тім`яній області; на лівій щоці, численні синці в центрі лобної області, в області тім`яних бугрів з переходом на потиличну область на лівій щоці; синці на зовнішніх поверхнях верхньої третини лівого плеча та верхньої третини лівого передпліччя. Сукупність тілесних ушкоджень в області голови та обличчя, як внутрішніх, так і зовнішніх, за своїм характером, мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, згідно п.2.1.3.б.в. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Синці лівої верхньої кінцівки, як кожний окремо, так і у сукупності, мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що при звичайному своєму перебігу мають незначні скороминущі наслідки. На підставі: п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, №6. Згідно даних карти виїзду швидкої медичної допомоги №1228 від 21.08.2016 року (на 18:28 год. «зрачки широкие, на свет не реагируют, витальньіе функции отсутствуют»), ступеню вираженості трупних явищ на момент дослідження трупу в морзі («Шкіряні покрови бліді, холодні на дотик. Трупне заклякання слабо виражене в усіх досліджуваних групах м`язів. Трупні плями синювато-фіолетового кольору, розташовані на задньо - бічних поверхнях тулуба і верхніх кінцівок, при натисканні на них плунжером динамометра з зусиллям 2 кг./см.2 тричі в поперековій області впродовж 3 секунд блідніють та відновлюють свій колір через 14 хвилин 30 секунд - час дослідження 14.30 год. 22.08.2016 року.»), комісія експертів приходить до висновку, що смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , близько 18 години. Причиною смерті ОСОБА_10 була відкрита тяжка черепно - мозкова травма з багато-уламковими переломами кісток склепіння та основи черепу, руйнуванням оболонок та речовини головного мозку, крововиливами в речовину головного мозку та під його оболонки. Тяжка черепно-мозкова травма знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 . Характерологічні властивості виявлених тілесних ушкоджень, як зовнішніх, так і внутрішніх, мають ознаки при життєвості, що може свідчити про їх прижиттєве спричинення. Враховуючи характерологічні властивості виявлених тілесних ушкоджень, морфологічну картину, характер судинних реакцій в області травмованих ділянок, комісія експертів приходить до висновку, що всі тілесні ушкодження спричинені у відносно короткий термін часу, послідовність їх нанесення встановити неможливо. Характер переломів кісток черепу, локалізація зовнішніх тілесних ушкоджень (забійна рана в правій лобно-скронево-виличній області, садно в лобно-тім`яній області ліворуч, переломи кісток черепу з ознаками повторної травматизації), свідчать, що черепно-мозкова травма виникла від не менш двох травматичних дій тупих твердих предметів, що діяли зі значною силою в ділянки голови: лобно-скронево-виличної праворуч, лобно-тім`яної ліворуч. Характер встановлених тілесних ушкоджень в області голови та обличчя, які призвели до настання смерті, свідчить лише про не менш ніж дворазову травматичну дію тупих твердих предметів в лобно-скронево-виличну ділянку справа та лобно-тім`яну ділянку зліва, або при ударі вказаними ділянками голови о такі. Встановлення умов спричинення тілесних ушкоджень не входить до компетенції комісії судово-медичної експертів. Наявність встановлених тілесних ушкоджень, їх характер свідчить про спричинення тілесних ушкоджень в область голови - не менш двох дій, в область лівої верхньої кінцівки - не меш двох дій. Черепно-мозкова травма представляє собою єдине ушкодження, яке включає пошкодження головного мозку, переломи кісток черепу, пошкодження м`яких покривних тканин голови, формується та розвивається від сукупності травматичних дій (ударів) і при оцінці ступеню тяжкості враховується у сукупності встановлених ушкоджень (так, як кожний окремий удар - травматична дія, посилював дію попереднього). Встановлена черепно-мозкова травма, яка призвела до настання смерті, виникла від сукупності травматичних дій (не менш двох), що діяли на область голови. Характерологічні властивості тілесних ушкоджень в області голови та обличчя свідчать про місце дії травмуючих предметів в лобно-скронево-виличну область праворуч та лобно-тім`яну область ліворуч, які розташовані в різних площинах і при одноразовому падінні на площину чи при ударі об твердий предмет - цеглу, ребро цегли, кут цегли, брусок дерева - виникнути не могли. По виявлених тілесних ушкодженнях можливо стверджувати про локалізацію, механізм та кількість дії (не менш двох) травмуючих предметів на область голови та обличчя, чи при ударах (не менш двох) вказаними ділянками голови та обличчя о такі. Більш конкретно встановити механізм виникнення тілесних ушкоджень неможливо. Встановлені синці на зовнішній поверхні лівого плеча та передпліччя у верхніх третинах виникли від не менш двох травматичних дій тупих твердих предметів у вказані ділянки кінцівки, що могло мати місце і при здавлюванні пальцями руки дорослої людини, захваті за верхню кінцівку пальцями руки. Встановлений механізм виникнення тілесних ушкоджень, які призвели до настанні смерті потерпілої ОСОБА_10 , відповідає механізму спричинення тілесних ушкоджень, вказаному у «Протоколі слідчого експерименту» від 23.08.2016 за участю ОСОБА_7 ;

- висновок експерта № 312 від 23.12.2016 року, відповідно до якого в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові на обшивці коляски та ручки (об`єкти №№ 1-13). 2-4. Генетичні ознаки слідів крові на обшивці коляски (об`єкт № 1) є змішаними, походять більш ніж від двох осіб, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_10 , ОСОБА_9 (об`єкти №№ 1, 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417), та невстановленої особи (осіб) жіночої генетичної статі, та не містять генетичних ознак зразка крові ОСОБА_7 (об`єкт № 5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). Генетичні ознаки слідів крові на обшивці коляски (об`єкти №№ 2, 3, 5, 7) співпадають між собою, належать особі жіночої генетичної статі, співпадають з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт № 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417), та не співпадають з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_10 та ОСОБА_7 (об`єкти №№ 1,5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові на обшивці коляски (об`єкти 2, 3, 5, 7) та зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт № 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417) складає 1,15'23. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше ніж у 8,7і2 осіб. Генетичні ознаки слідів крові на обшивці коляски та ручки (об`єкти №№ 4, 9, 13) є змішаними, походять більш ніж від однієї особи, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_10 , ОСОБА_9 (об`єкти №№ 1, 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417), та не містять генетичних ознак зразка крові ОСОБА_7 (об`єкт № 5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). Генетичні ознаки слідів крові на обшивці коляски (об`єкти №№ 6, 8, 10- 12) співпадають між собою, належать особі жіночої генетичної статі, співпадають з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт № 1, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417), та не співпадають з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (об`єкти №№ 4, 5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові на обшивці коляски (об`єкти №№ 6, 8, 10-12), та зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт № 1, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417) складає 5,4-25. Сукупність генетичних ознак встановлених у вказаних об`єктах зустрічається не частіше, ніж у 1,8524 осіб. ;

- висновок експерта № 311 від 22.12.2016 року, відповідно до якого, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові на ковдрі (об`єкти №№ 1-4) та генетичні ознаки У-хромосоми зразка крові ОСОБА_7 (об`єкт № 5). 2-4. Генетичні ознаки слідів крові на ковдрі (об`єкт № 1) належать особі жіночої генетичної статі, співпадають з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт № 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року №417), та не співпадають з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_10 та ОСОБА_7 (об`єкти №№ 1, 5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові на ковдрі (об`єкт № 1) та зразка крові ОСОБА_24 (об`єкт № 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417) складає 1Д5*23. Сукупність генетичних ознак встановлених у вказаних об`єктах зустрічається не частіше, ніж у 8,7 осіб. Генетичні ознаки слідів крові на ковдрі (об`єкти 2, 3) співпадають між собою, належать особі жіночої генетичної статі, співпадають з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт № 1, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417), та не співпадають з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_9 та ОСОБА_7 (об`єкти №№ 4, 5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові на ковдрі (об`єкти №№ 2, 3) та зразка крові ОСОБА_10 (об`єкт № 1, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року №417) складає 5,4~25. Сукупність генетичних ознак встановлених у вказаних об`єктах зустрічається не частіше, ніж у 1,8524 осіб. Генетичні ознаки слідів крові на ковдрі (об`єкт № 4) є змішаними, тобто походять більш ніж від однієї особи, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (об`єкти №№ 1,4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417), та не містять генетичних ознак зразка крові ОСОБА_7 (об`єкт № 5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). ;

- висновок експерта № 313 від 23.12.2016 року, відповідно до якого, в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів крові на подушці (об`єкти №№ 1-4). Генетичні ознаки У-хромосоми в слідах крові на подушці (об`єкти №№ 3, 4) не встановлені у зв`язку з недостатньою кількістю та деградацією ДЕК. 2-4. Генетичні ознаки слідів крові на подушці (об`єкт № 1) є змішаними, походять більш ніж від двох особи, містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_10 , ОСОБА_9 (об`єкти №№ 1, 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417), та невстановленої особи (осіб) жіночої генетичної статі, та не містять генетичних ознак зразка крові ОСОБА_7 (об`єкт № 5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). Генетичні ознаки слідів крові на подушці (об`єкт № 2) належать особі жіночої генетичної статі, співпадають з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт № 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417), та не співпадають з генетичними ознаками зразків крові ОСОБА_10 та ОСОБА_7 (об`єкти №№ 1, 5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів крові на подушці (об`єкт № 2) та зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт № 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417) складає 1,15-23. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше ніж у 8,722 осіб. Генетичні ознаки слідів крові на подушці (об`єкти №№ 3, 4) є змішаними, не співпадають між собою, походять більш ніж від двох особи, серед яких є особа (особи) чоловічої генетичної статі, та містять домінуючі генетичні ознаки, які співпадають з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт № 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). Генетичні ознаки домішок у вказаних об`єктах містять значну кількість невизначених генетичних ознак (наведені в таблиці результатів дослідження як -") за десятьма локусами в об`єкті № 3 та за дев`ятьма локусами в об`єкті № 4. Таким чином, генетичні ознаки домішок в об`єктах №№ 3, 4 не підлягають ідентифікації у зв`язку з великою варіабельністю ДНК - профілів.;

- висновок експерта № 321 від 04.01.2017 року, відповідно до якого встановлено генетичні ознаки біологічних слідів на поверхні ручки коляски, які відповідають об`єктам №№ 24,25 згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.09.2016 року №1615 (об`єкти №№ 1,2), які наведені в таблицях результатів дослідження (додатки 1 та 2). 2-4. Генетичні ознаки біологічних слідів на поверхні ручки коляски, які відповідають об`єкту № 24 згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.09.2016 року №1615 (об`єкт № 1) є змішаними, походять більш ніж від однієї особи (осіб), містять домінуючі генетичні ознаки, які збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 (об`єкт № 4, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417), та генетичні ознаки невстановлених осіб серед яких є особа чоловічої генетичної статі, і не містять генетичних ознак зразка крові ОСОБА_10 , ОСОБА_7 (об`єкти №№ 1,5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.1012016 року № 417); Генетичні ознаки біологічних слідів на поверхні ручки коляски, які відповідають об`єкту № 25 згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.09.2016 року №1615 (об`єкт СМЕ від 31.10.2016 року № 417) та генетичні ознаки не встановленої особи, і не містить генетичних ознак зразка крові ОСОБА_7 (об`єкт № 5, згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.10.2016 року № 417). Генетичні ознаки У-хромосоми біологічних слідів на поверхні ручки коляски, які відповідають об`єкту № 24 згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.09.2016 року №1615, (об`єкт № 1) є змішаними, походять більш ніж від однієї особи (осіб) та не містять генетичних ознак У-хромосоми зразка крові ОСОБА_7 (об`єкт № 5, згідно висновку експерта Запорізького НДЕКЦ МВС України від 22.12.2016 року № 311); Генетичні ознаки У-хромосоми біологічних слідів на поверхні ручки коляски, які відповідають об`єкту № 25 згідно висновку експерта ДОБ СМЕ від 31.09.2016 року № 1615 (об`єкт №2) не встановлені у зв`язку з деградацією ДНК. ;

- висновок експерта № 351к від 01.09.2016 року, відповідно до якого групова приналежність крові ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 група В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічної системою АВ0. ;

- довідку з лікарні, відповідно до якої ОСОБА_9 , 1974 р.н. звернулась до лікарні із діагнозом ЧМТ, струс головного мозку, численні забиття обличчя, тупа травма лівого ока.;

- протокол огляду від 18.11.2016 року, відповідно до якого перевірено диск записів від 21.08.2016 року з розмовою виклику жінкою швидкої медичної допомоги у зв`язку із побиттям жінки та дитини. ;

- висновок судово-психіатричного експерта № 206, відповідно до якого, ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншими хворобливим станом психіки в період діянь, що йому інкримінуються, не страждав і в даний час не страждає. Виявляв раніше і виявляє нині емоційно нестійкий розлад особистості. Під час інкримінованих йому діянь він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльності) і керувати ними. Випробуваний в даний час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльності) і керувати ними. Застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд апеляційної інстанції відкидає, як неспроможні, доводи сторони захисту про те, що смерть малолітньої потерпілої ОСОБА_10 настала в результаті необережних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду на таке.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 N2 Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи" під убивством малолітньої дитини (п.2 ч.2 ст.115 КК) розуміється умисне позбавлення життя особи, якій не виповнилося 14 років. Ця кваліфікуюча ознака наявна тоді, коли винний достовірно знав, що потерпілий є малолітнім, або припускав це, або за обставинами справи повинен був і міг це усвідомлювати.

У той же час, як зазначено у п.26 цієї постанови, у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст.119 чи ст. 128 КК.

На переконання апеляційного суду версія сторони захисту про необережність дій обвинуваченого ОСОБА_7 щодо заподіяння смерті малолітній потерпілій ОСОБА_10 ретельно була перевірена судом першої інстанції та визнана безпідставною.

Як правильно зазначив у вироку місцевий суд, питання про наявність умислу вирішується з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховується кількість, характер і локалізація тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінка винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію у способі вчинення діянь. На відміну від умисного вбивства, специфіка вбивства з необережності (ст.119 КК) полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості. Тобто, вбивство з необережності має місце лише при поєднанні усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання його суспільно небезпечних наслідків.

Так, сторона захисту у суді першої інстанції наводила свою версію подій і зазначала, що дитяча коляска перевернулась та дитина впала не на рівну поверхню ґрунту, тому могла спричини тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження, які виявлені у дитини, за версією сторони захисту, також могли бути спричинені коли ОСОБА_9 бігла та могла впасти з дитиною.

Однак суд, спростовуючи версію сторони захисту, правильно послався на те, що при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_7 підтвердив, що штовхав дитячу коляску з дитиною, після чого вона впала головою до низу, а також про те, як він, тримаючи дитину за кінцівки, головою до низу, кинув останню в бік ОСОБА_9 , в зв`язку з чим дитина впала на землю, внаслідок чого зазнала удару головою.

Тобто, розуміючи фізіологічну слабкість організму восьмимісячної дитини, обвинувачений, на думку колегії суддів, усвідомлював суспільно-небезпечні наслідки своїх умисних дій у вигляді смерті малолітньої дитини, та бажав їх настання, умисно і цілеспрямовано вдарив із значною силою правою ногою чотирьохколісну дитячу коляску, в якій сиділа і плакала малолітня ОСОБА_10 , та умисно перекинув її разом з дитиною, від чого остання із силою від прискорення її тіла вдарилася обличчям і правою життєво-важливою областю голови о тверду поверхню землі, а потім підняв її тіло з землі та кинув у дитячу коляску, повідомивши ОСОБА_9 про те, що її донька мертва, та перемістив на відстань приблизно 50 метрів у глибину безлюдної ділянки місцевості де залишив її, не намагаючись надати допомогу дитині, не викликав швидку медичну допомогу, тобто не здійснив ніяких дій щодо надання допомоги дитині, та продовжував насильницькі дії відносно потерпілої, а потім покинув місце скоєння злочину.

Суд визнав, що послідовність дій обвинуваченого, обставини вчинення ним злочину, спосіб вчинення, послідуюча бездіяльність, спосіб, характер, поведінку та дії обвинуваченого після вчинення усіх дій, спрямованих на позбавлення життя малолітньої дитини ОСОБА_10 , байдужість обвинуваченого щодо надання допомоги малолітній потерпілій, свідчить про наявність умислу саме на позбавлення життя малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , оскільки за встановлених обставин справи обвинувачений ОСОБА_7 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом, визначеним ч.2 ст.24 КК.

Згідно висновків судово-медичних експертів, смерть ОСОБА_10 настала внаслідок сукупності пошкоджень в області голови, отриманих при обставинах вказаних ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при падінні дитини з силою відброшенної коляски з послідуючими ударами головою об грунт та цеглу, при киданні дитини на відстань, як мінімум, одного метру та ударі головою дитини об твердий грунт землі. Тілесні ушкодження у дитини в області голови могли утворитися не менш ніж від двох травматичних дій. Пошкодження на верхній кінцівці могли утворитися не менше ніж від однієї травматичної дії.

Про умисел обвинуваченого свідчить також додатковий висновок експерта № 459д від 09.09.2016 року, згідно якого у дитини всі виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів чи при ударі об такі з достатньою силою, та смерть ОСОБА_10 настала внаслідок сукупності пошкоджень в області голови. Не виключена можливість отримання виявлених тілесних пошкоджень у ОСОБА_10 при обставинах, вказаних ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту, тобто при падінні потерпілої з силою відкинутої коляски з послідуючим ударами головою об грунт та цеглу, при киданні дитини на відстань, як мінімум, одного метру та ударі головою дитини об твердий грунт землі.

Згідно додаткового висновку експерта № 459 від 30.09.2016 року тілесні ушкодження у ОСОБА_10 в області голови могли утворитися не менш ніж від двох травматичних дій. Пошкодження на верхній кінцівці могли утворитися не менше ніж від однієї травматичної дії. Наявність встановлених тілесних ушкоджень, їх характер свідчить про спричинення тілесних ушкоджень в область голови - не менш двох дій, в область лівої верхньої кінцівки - не меш двох дій.

Згідно висновку експерта № 3 від 20.12.2016 року, встановлені синці на зовнішній поверхні лівого плеча та передпліччя у верхніх третинах виникли від не менш двох травматичних дій тупих твердих предметів у вказані ділянки кінцівки, що могло мати місце і при здавлюванні пальцями руки дорослої людини, захваті за верхню кінцівку пальцями руки. Встановлений механізм виникнення тілесних ушкоджень, які призвели до настанні смерті потерпілої ОСОБА_10 , відповідає механізму спричинення тілесних ушкоджень, вказаному у «Протоколі слідчого експерименту» від 23.08.2016 року за участю ОСОБА_7 .

Отже, вищенаведене свідчить про усвідомленість та цілеспрямованість обвинуваченого, і разом із іншими встановленими обставинами, спростовують твердження сторони захисту про необережний характер заподіяння смерті ОСОБА_10 , а тому доводи апеляційних скарг сторони захисту про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 умислу на позбавлення життя малолітньої потерпілої ОСОБА_10 та необхідність перекваліфікації його дій на ст.119 КК, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи.

Суд першої інстанції також перевірив та спростував доводи сторони захисту щодо того, що слідчий експеримент за участю ОСОБА_7 було проведено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, зазначивши у вироку про те, що слідчий експеримент від 23.08.2016 року за участю ОСОБА_7 , було проведено в присутності, понятих, спеціалістів, захисника обвинуваченого, та будь-яких заперечень та скарг з боку ОСОБА_7 або його захисника не було. Даний слідчий експеримент було досліджено у судовому засіданні, та не встановлено будь-яких порушень при цієї слідчої дії. Вказана слідча дія проведена у формі, яка містить ознаки відтворення дій обвинуваченого, обстановки та обставин події.

Отже дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за п.2 ч.2 ст.115 КК, як умисне вбивство малолітньої дитини.

Таким чином, як свідчать матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції, дослідивши всі обставини даного провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх належності та взаємозв`язку, дійшов правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. У свою чергу судом апеляційної інстанції порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами кримінального провадження не встановлено та місцевим судом правильно вирішено питання про їх належність та допустимість, з урахуванням положень статей 85, 86, 94 КПК. Тому доводи апеляційних скарг сторони захисту про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК, та необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого на ст.119 КК апеляційний суд визнає безпідставними.

Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, дотримуючись визначеного ст.22 КПК принципу змагальності сторін, створив належні умови для самостійного обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту своєї позиції, у поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.94 КПК оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок і який оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Згідно з ч.2 ст.1 КПК та відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. Рішення у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Також ЄСПЛ відзначав, що з метою оцінки доказів суд повинен застосовувати особливо ретельний контроль, прийняття стандарту доведення «поза розумним сумнівом», проте такий доказ може випливати із співіснування достатньо сильних і узгоджуваних висновків або неспростованих фактів (Ghedir and others v. France, п. 110).

У своєму Рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «ЛУЦЕНКО ПРОТИ УКРАЇНИ», зокрема у п.п.42,48, ЄСПЛ зазначив, що хоча стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд, вона не встановлює будь-яких норм стосовно допустимості доказів як таких, що передусім є питанням, яке регулюється національним законодавством (див., зокрема, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland), від 12 липня 1988 року, серія А, № 140, п. 46, та рішення у справі «Тейшейра де Кастро проти Португалії» (Teixeira de Castro v. Portugal), від 9 червня 1998 року, Reports 1998-IV, п. 34).

Оцінюючи, чи було все відповідне провадження в цілому справедливим, слід взяти до уваги якість існуючих доказів і, зокрема, те, чи породжують обставини, за яких вони були здобуті, які-небудь сумніви щодо їхньої достовірності й точності.

Апеляційний суд вважає, що вищенаведені докази були належним чином досліджені під час судового розгляду в суді першої інстанції та перевірені під час апеляційного розгляду, є належними та допустимими доказами відповідно до вимог статей 84-86 КПК, оцінені судом згідно із ст.94 КПК, спростовують доводи апеляційних скарг сторони захисту про неповноту судового розгляду та в своїй сукупності свідчать про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК, за обставин, встановлених вироком суду.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК, належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК, яке відповідно до ст.12 КК відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не одружений, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно до ст.66 КК, судом не встановлено. Водночас, суд визнав обставиною, що відповідно до ст.67 КК, обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

На думку апеляційного суду, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 15 років позбавлення волі, яке не є максимальним за санкцією п.2 ч.2 ст.115 КК- є законним, справедливим, воно буде відповідати тяжкості правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення ним нових злочинів, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 є безпідставними, які задоволенню не підлягають, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року є законним, обґрунтованим та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, та 418, 419 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за п.2 ч.2 ст.115 КК залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою - в той саме строк з дня вручення копії рішення суду апеляційної інстанції.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4