Номер провадження: 11-сс/813/1939/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.10.2023 про накладення арешту на майно в межах к/п №0001136 від 17.08.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України

установив:

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0001136 від 17.08.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, виявлене та вилучене 26.09.2023 в ході проведення обшуку автомобіля, належного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , марки «BMW X5», номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та яким фактично користується підозрюваний ОСОБА_9 , а саме на: автомобіль марки «BMW X5», номер кузова (VIN): НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ; ключ від вказаного автомобіля.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, представником ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 було подано апеляційну скаргу, в якій останній, посилаючись на надмірні обмеження прав та законних інтересів власника майна, просить ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.

В межах зазначеного провадження 27.11.2023 суддями Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були подані заяви про самовідвід з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Учасники провадження в судове засідання апеляційного суду не з`явились, не зважаючи на належне та своєчасне сповіщення про дату, час та місце апеляційного розгляду, про причини неприбуття не повідомили та жодних клопотань на адресу суду не подавали.

Враховуючи неявку учасників процесу в судове засідання, колегія суддів, керуючись при цьому вимогами ч. 4 ст. 405 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе розгляд заяв суддів про самовідвід провести без участі учасників провадження та фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювати.

Проаналізувавши доводи, викладені в заявах та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Пункт 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному проваджені за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Положення ч.ч. 2 та 5 ст. 80 КПК України встановлюють, що за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

На підставі аналізу АСДС КП «Д-3» вбачається, що оскаржувана на теперішній час представником власника майна ОСОБА_6 ухвала слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.10.2023 про арешт майна в межах к/п №0001136 вже була предметом апеляційного розгляду в цьому ж складі суду, зокрема, оскаржувалась стороною захисту.

Так, ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.11.2023 у складі колегії суддів за участю головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було залишено без задоволення апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 та залишено без змін ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.10.2023, якою було накладено арешт на майно, а саме на транспортний засіб «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові чорного кольору та ключ-брелок від запалювання до зазначеного автомобіля, в межах к/п №0001136 від 17.08.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України (справа №947/29264/23, провадження №11-сс/813/1773/23).

При цьому, залишаючи без змін вищезгадану ухвалу слідчого судді про арешт майна, в ухвалі суд апеляційної інстанції зауважив на тому, що зазначений транспортний засіб «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований на дружину підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає критеріям речових доказів, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України в зазначеному кримінальному провадженні, а також, враховуючи його належність відповідно до положень ст. 60 СК України на праві спільної сумісної власності подружжю, тобто, в тому числі й підозрюваному ОСОБА_9 , може бути в подальшому, у разі визнання останнього винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, використаний задля забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що, приймаючи участь в постановленні попереднього рішення суду апеляційної інстанції від 13.11.2023 про залишення без змін ухвали слідчого судді про накладення арешту на автомобіль «BMW X5», д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові чорного кольору та ключ-брелок від запалювання до зазначеного автомобіля, колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже висловила свою правову позицію стосовно наявності встановлених законом підстав для накладення арешту на зазначений транспортний засіб, що вочевидь може викликати у стороннього спостерігача сумніви в об`єктивності та неупередженості вказаних суддів під час розгляду апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.10.2023 та, як наслідок, унеможливлює їх участь у розгляді даного провадження.

Таким чином, апеляційний суд, погоджуючись з доводами суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо наявності підстав для задоволення заявлених ними самовідводів, окрім вимог ст.ст. 75, 80 КПК України, також враховує положення ст. 126 Конституції України, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в п. 11 Постанови «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007, ст. 15 Кодексу суддівської етики, відповідно до яких неупереджений розгляд справ є обов`язком судді.

Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є обов`язком судді. Відповідно до цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 (далі - Бангалорські принципи), неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків.

Згідно з п. 2.5 застосування цінності 2 принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Європейський суд з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності): суб`єктивний та об`єктивний у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011, заява № 23465/03) зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним він неналежного впливу».

Відповідно до Другого принципу «Неупередженість» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН №2006/23 від 27.07.2006 та усталеної практики Європейського суду з прав людини щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення критеріїв неупередженості (безсторонності) (рішення ЄСПЛ у справі «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011; «Білуха проти України» від 09.11.2006), - заявлений суддею самовідвід не може бути предметом перевірки складом колегії суддів з точки зору обґрунтованості, з огляду на те, що ніхто не може змусити суддю здійснювати судовий розгляд, у разі його (судді) внутрішнього переконання з посиланням на конкретні обставини щодо можливості виникнення сумнівів в його неупередженості.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про існування обставин, які унеможливлюють подальшу участь головуючого судді ОСОБА_2 та суддів-учасників колегії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в даному апеляційному провадженні, у зв`язку з чим заявлені суддями самовідводи підлягають задоволенню, а матеріали провадження підлягають передачі до апарату Одеського апеляційного суду для визначення інших суддів в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 75, 80, 82, 370, 405, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Задовольнити заяви суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.10.2023 про накладення арешту на майно в межах к/п №0001136 від 17.08.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Передати матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 19.10.2023 до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматичного розподілу в порядку ст. 35 КПК України для визначення іншого складу суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4