Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/4837/17
Провадження №1-кп/523/97/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

06.02.2024 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000277 від 19.01.2017р. щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого 09.02.2016р. вироком Овідіопольського районного суду Одеської області за ч.3 ст.186 КК України до 4р. позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням на строк 2р.,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

19.01.2017р., приблизно о 20год. 00хв., ОСОБА_10 маючи кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прибув до будинку АДРЕСА_2 , де підійшовши до воріт, переліз через огорожу та потрапив на подвір`я. Далі, ОСОБА_11 реалізуючи свій злочинний умисел, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та не може йому завадити, діючи умисно та повторно, відкрив двері будинку та проник всередину, після чого, зайшов до приміщення котельної, де таємно викрав, належний ОСОБА_12 акумулятор, вартістю 4000грн. Після чого, ОСОБА_11 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, спричинивши своїми умисними протиправними діями матеріальну шкоду ОСОБА_12 в розмірі 4000гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_11 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_11 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

При призначенні покарання ОСОБА_11 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_11 , який є особою раніше судимою, вчинив нове кримінальне правопорушення в період випробування, вчинив умисне, аналогічне корисливе кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, не одружений, дітей на утриманні не маючий, офіційно не працюючий, маючий постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілої до обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_11 , який є особою раніше судимою, вчинив нове кримінальне правопорушення в період випробування, вчинив умисне, аналогічне корисливе кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, не одружений, дітей на утриманні не маючий, офіційно не працюючий, маючий постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілої до обвинуваченого та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, приймаючи до уваги заяву потерпілої ОСОБА_13 , відповідно до якої, вона просить призначити покарання обвинуваченому згідно до вимог Законодавства України і з цього приводу покладається на розсуд Суду, окрім того, враховуючи, що обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів та відповідно був засуджений до позбавлення волі, при цьому належних висновків для себе не зробив та знову скоїв злочин проти власності в період випробування, тим самим, ці обставини свідчать про нехтування та ігнорування обвинуваченим вимог Закону та його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі, а також приймаючи до уваги вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню під час невідбутого покарання за вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.02.2016р., суд із врахуванням вимог ст.71 КК України вважає за необхідне визначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі шляхом часткового складання покарань за сукупністю вироків.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.3 ст.185 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Для проведення експертизи залучались експерти, у зв`язку із чим процесуальні витрати необхідно покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 .

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно зі ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.02.2016р., остаточно визначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_10 залишити тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати період попереднього ув`язнення з 20.01.2017р. по 25.04.2018р., у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі та зарахувати знаходження ОСОБА_10 під вартою з 27.03.2023р. до дати оголошення вироку по цьому кримінальному провадженню, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 351,84грн. та 527,76грн. за проведення експертних досліджень - стягнути з ОСОБА_11 в повному обсязі, на користь держави.

Речові докази: акумулятор - вважати повернутим за належністю ОСОБА_12 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1