ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-сс/821/601/23 Справа № 705/3557/23Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 284 КПК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м.Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі прокурора скаржникаОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.11.2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000743 від 08.05.2023 року

в с т а н о в и л а:

07.11.2023 року до суду надійшла скарга ОСОБА_7 на постанову слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження від 21.06.2023 року.

Скарга обґрунтована тим, що 08.05.2023 року до ЄРДР за № 0000743 було внесено відомості про вчинення відносно нього кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України.

21.06.2023 року слідчим СВ Уманського РУП ГУП в Черкаській області ОСОБА_8 було винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Заявник вважає постанову про закриття кримінального провадження незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчим не було всебічно, повно і неупереджено досліджено обставини кримінального провадження, слідчим не було з`ясовано у яких відносинах перебувають потерпілий ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , у яких стосунках перебувають ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та які домовленості між ними були. Не було з`ясовано ряд обставин, які мають важливе значення для кримінального провадження. Допит свідків було проведено формально. Тобто, заявник вважає, що слідчим ОСОБА_8 належним чином та повністю не проведені всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні № 0000743, не з`ясовано істини та передчасно винесено постанову про закриття кримінального провадження, яку він просить скасувати.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.11.2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000743 від 08.05.2023 відмовлено.

Ухвала суду обґрунтована тим, що слідчий провів досудове розслідування в межах кримінального провадження повно, із встановленням та викладенням у оскаржуваному процесуальному документі всіх обставин справи, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про наявність зазначеної ним підстави для закриття кримінального провадження, а тому слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.11.2023 року по справі № 705/3557/23 та постановити нову ухвалу про скасування постанови слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_8 від 21.06.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000743 від 08.05.2023 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана постанова не містить жодного спростування доводів скаржника, викладених ним у скарзі на постанову слідчого. Слідчим суддею не надано належної правової оцінки як доводам скаржника, так і повноті дослідження обставин кримінального провадження.

Скаржник вважає, що слідчим суддею проігноровано доводи скаржника про те, що крім показів свідків та наданої ОСОБА_10 розписки слідчим не отримано жодного іншого доказу, передбаченого ч. 2 ст. 84 КПК України, а саме слідчим не отримано жодного документу на підтвердження показань свідків. Даний факт, як і доводи скаржника судом першої інстанції проігноровано, що є порушенням вимог ч. 2 ст. 9 КПК України.

Вказує, що слідчим суддею проігноровано факт наявності або відсутності можливості у ОСОБА_10 виконати взяті на себе зобов`язання в момент отримання ним грошових коштів. Не досліджено навіть факт наявності або відсутності у останнього можливості виїзду за межі України під час воєнного стану (для здійснення імпорту автомобіля на користь ОСОБА_7 ). Так, не маючи можливості виїзду за межі України, ОСОБА_10 не мав наміру виконання взятих на себе зобов`язань на момент отримання грошових коштів, а отже він мав умисел на скоєння злочину, передбаченого ст. 190 КК України. Дана обставина спростовує наявність підстав для закриття кримінального провадження з підстав, вказаних слідчим суддею в оскаржуваній постанові.

Вказує, що внаслідок істотного порушення вимог ч. 2 ст. 9 КПК України, як слідчим, так і судом першої інстанції прийнято невірне рішення про закриття провадження, що призвело до порушення прав скаржника.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку скаржника ОСОБА_7 , який підтримав вимого апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження та перевіривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Слідчим суддею встановлено, що 08.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000743 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за заявою ОСОБА_7

21.06.2023 року постановою про закриття кримінального провадження слідчого Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000743 від 08.05.2023 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Зі змісту постанови вбачається, що слідчим було допитано в якості потерпілого ОСОБА_7 , в якості свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та виходячи з наданих пояснень та показів слідчим встановлено, що у даному випадку між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 укладено усний договір щодо купівлі-продажу автомобіля, де останній зобов`язувався за 6000 доларів США пригнати ОСОБА_7 автомобіль з Європи. Однак, через відсутність потрібного автомобіля, ОСОБА_10 його не пригнав ОСОБА_7 , тому написав розписку щодо повернення грошей. На даний час ОСОБА_14 добровільно гроші заявнику не повернув та автомобіль не пригнав. Умислу на заволодіння грошима у момент їх отримання у останнього не було і слідчим шляхом не встановлено даних щодо вчинення шахрайських дій, а саме привласнення грошових коштів ОСОБА_7 , оскільки з показів свідків видно, що він приганяє автомобілі з Європи, а в даному випадку він цього не зробив через непередбачені обставини. У даному випадку відносини носять виключно цивільно-правовий характер, які вирішуються в судовому порядку.

З урахуванням вищевказаних слідчих дій, проведених у кримінальному провадженні, слідчий прийшов до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, що передбачено ч. 2 ст. 190 КК України.

З такими висновками слідчого також погодився слідчий суддя, розглядаючи скаргу ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, обґрунтування якої аналогічні тим, що вказані в апеляційній скарзі.

Зазначене питання щодо закриття кримінального провадження має таке правове регулювання.

У відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Враховуючи викладені вище норми права та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, апеляційний суд приходить до таких висновків.

З матеріалів скарги вбачається, що досудове розслідування здійснювалося щодо факту шахрайських дій відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

При цьому, слідчі дії були спрямовані саме на встановлення обставин, які стосуються зазначеного складу злочину.

Згідно зі ст. 190 КК України шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. При цьому шахрайство це злочин з матеріальним складом, обов`язковою ознакою якого є настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяної шкоди, внаслідок заволодіння майном або придбання права на нього у відповідний спосіб.

За встановлених обставин кримінального провадження, згідно яких ОСОБА_10 міг вчинити шахрайські дії по відношенню до ОСОБА_7 , на думку апеляційного суду, органом досудового розслідування не достатньо ретельно було перевірено обставини, зокрема, що стосуються зобов`язання ОСОБА_10 купівлі автомобіля ОСОБА_7 із-за кордону.

При цьому, колегія суддів вважає, що слідчим зроблено недостатньо обґрунтований і передчасний висновок про те, що ОСОБА_10 умислу на заволодіння грошима у момент їх отримання у ОСОБА_7 не мав, мотивуючи це тільки тим, що з показів свідків вбачається, що ОСОБА_10 займається «пригоном» автомобілів із-за кордону.

Так, з постанови про закриття кримінального провадження не вбачається, що слідчий встановив той факт, що ОСОБА_10 вчиняв будь-які дії стосовно пригону автомобіля із-за кордону для ОСОБА_7 . Зокрема, не вбачається, що слідчий перевірив можливість виїзду ОСОБА_10 за територію України, оскільки на момент воєнного стану виїзд чоловіків за кордон доволі обмежений. Таким чином, виходячи з постанови про закриття кримінального провадження, слідчим не встановлено чи мав ОСОБА_10 право виїзду за територію України з моменту отримання коштів від ОСОБА_12 для пригону автомобіля із-за кордону. Якщо ж останнім не мав права/можливості виїзду за територію України, то не встановлено яким саме чином ОСОБА_10 мав пригнати автомобіль із-за кордону та чи взагалі він мав на меті приганяти автомобіль за вказаних обставин.

Отже, виходячи з матеріалів скарги та мотивів постанови про закриття кримінального провадження, колегія суддів не вбачає, що слідчий вчиняв дії для з`ясування обставин про можливість перетину кордону ОСОБА_10 , зокрема з мотивів постанови про закриття кримінального провадження, не вбачається, що слідчий робив запит до державної міграційної служби та державної прикордонної служби для встановлення вищезазначеної обставини.

При цьому, з постанови про закриття кримінального провадження не вбачається чітко встановленої обставини, куди ж саме ОСОБА_10 подів отримані кошти від ОСОБА_7 , які були спрямовані на купівлю автомобіля, оскільки на момент закриття кримінального провадження, кошти останньому не були повернуті, як і не був пригнаний автомобіль ОСОБА_10 для ОСОБА_7 .

З постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що слідчий допитував в якості свідка ОСОБА_9 , який надав інформацію про те, що ОСОБА_10 здійснював неодноразовий імпорт автомобілів в Україну як йому, так і його знайомим, проте, колегія суддів не вбачає, що вказану інформацію слідчим було перевірено, не отримано жодного документу, який би підтвердив перетин ОСОБА_10 митного кордону як і докази пригнаних автомобілів, про які вказував свідок ОСОБА_9 . Тобто, слідчим не перевірено достовірність показів свідка ОСОБА_9 , не встановлено коло осіб, яким купувалися автомобілі ОСОБА_10 про яких вказував свідок.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закритим лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відтак, стверджувати про те, що оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження є належним чином обґрунтованою та такою, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження підстав не має.

На вказані обставини слідчий суддя належної уваги не звернув та прийшов до помилкових висновків про залишення без задоволення скарги ОСОБА_7 у даній справі.

На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що слідчим передчасно зроблено висновок про наявність підстав для закриття кримінального провадження, оскільки всупереч вимогам, передбачених ст. ст. 2, 9 КПК України, не забезпечено повного, об`єктивного, неупередженого розслідування кримінального провадження і дослідження викладених у заяві скаржника фактів та обставин, зокрема, не проведено всіх слідчих дій, передбачених главою 20 КПК України.

Додатково апеляційний суд приймає до уваги, що за приписами ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відтак, визначені апеляційний судом недоліки в ході досудового розслідування кримінального провадження 0000743 від 08.05.2023 року, мають бути усунуті, з урахуванням самостійності прийняття слідчим рішення про проведення тих чи інших слідчих дій.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Згідно частини 1 статті 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, зокрема, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

За таких обставин ухвала слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.11.2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000743 від 08.05.2023 року підлягає до скасування з постановленням нової ухвали про часткове задоволення зазначеної скарги.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.11.2023 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000743 від 08.05.2023 року скасувати.

Скаргу ОСОБА_7 про скасування постанови слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження від 21.06.2023 року задовольнити.

Постанову слідчого СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_8 від 21.06.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000743 від 08.05.2023 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутності складу кримінального правопорушення скасувати.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді