Справа № 946/8862/23
Провадження № 1-кс/946/2665/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2023 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: скаржника ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови від 26.09.2023 дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000569 від 15.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

13.11.2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, якою просить скасувати постанову від 26.09.2023 дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000569 від 15.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_3 зазначає, що у провадженні СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження №0000569 від 15.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. 26.09.2023 дізнавач СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 винесла постанову про закриття кримінального провадження №0000569 від 15.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Дану постанову він отримав 07.11.2023 у приміщенні поліції. Вважає, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження №0000569 є передчасною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню. Так, практично за 11 місяців ніяких досудових, слідчих дій за ініціативою дізнавача ОСОБА_4 проведено не було. Постанова не містить будь-яких доказів, що були виявлені у ході розслідування. Перша сторінка постанови містить хронологічні дані про події, 2 та 3 сторінки містять посилання на нормативну базу. І тільки два останніх абзаци, за думкою дізнавача, обґрунтовують прийняту постанову. При цьому передостанній абзац суперечить показам самої ОСОБА_6 , доводи дізнавача не підкріплені документально В ході досудового розслідування слідчі дії були виконанні не повному обсязі. Ніяких дій по перевірки перерахування грошей на р/р КП НБТІ не проведено.

У судовому засіданні скаржник у повному обсязі вимоги поданої скарги підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що у постанові дізнавач торкнувся тільки двох фактів, але ж порушень набагато більше по справі. У рішенні Верховного суду встановлено, що ОСОБА_3 повністю здійснив оплату за квартиру. Це і не спростовується. На досудовому розслідуванні кримінального провадження кримінального провадження №0000569 не виконані вказівки прокурора. Так, за вказівкою від 05.08.2020 не залучено посадову інструкцію з якої можливо встановити, чи порушені посадові обов`язки, чи допущено самоуправство. Він був допитаний, але не повністю. За вказівкою від 21.12.2020 не все допитані, сказано накласти арешт, але не наклали. За вказівкою від 02.11.2020 знову не долучено посадову інструкцію. За вказівкою від 05.05.2023 не допитано важливого свідка, не всі документи долучені. За послуги МБТІ не були взяти гроші у повному обсязі, тобто ним вкрадені гроші у місцевого бюджету. Було порушено порядок видачі технічного паспорту (через третіх осіб). Заява на отримання технічного паспорту від ТОВ «Горлан», однак він виданий на фізичну особу Волонтир, що є порушенням, однак ці обставини не аналізувалися. В інвентарній справі відсутні багато документів, які видавалися ОСОБА_7 , що є службовим подлогом. Не видаються копії відео фіксації досудових слідчих дій. Не сплачені послуги МБТІ, місто обкрадене більше чим на 1500 доларів США. Є склад по іншим правопорушенням по іншим статтям КК України (ст. 364), потрібна перекваліфікація. У первісній заяві вказано менше фактів, а у процесі досудового розслідування виявлялися інші факти і правопорушення, на чому він наголошує неоднаразово. Однак вони не перевірялися. При цьому вказівки в цьому напрямку надавалися. Не надано оцінки усім фактам і документам.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що постанова є законною, вмотивованою. Просить відмовити у задоволенні скарги. Так, більша частина вказівок виконана, більшість фактів вірно описані ОСОБА_3 . Факти встановлені. Гранич допитувалася п`ять разів, однак технічний паспорт не є правовстановлюючим документом. Його видача та анулювання не несе шкоди істотної. За заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не всі питання та факти ставляться, про які він надає пояснення на теперішній час. А всі факти, які були зазначені у первісній заяві про кримінальне правопорушення перевірені. Запит в Ощадбанк по перерахованим коштам здійснено, відповідь отримано. Однак це не стосується питань, що досліджуються у кримінальному провадженні та факту видачі технічного паспорту.

У судовому засіданні дізнавач зазначив, що підтверджує позицію прокурора. У постанові описані лише ті факти і підстави, за якими вносилися відомості до ЄРДР. Нові факти не встановлені. Квитанція не має відношення до ЄРДР.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення скаржника, дізнавача, прокурора, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги та наявність підстав для скасування оскарженої постанови про закриття кримінального провадження, з огляду наступного.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 304 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Іліан проти Туреччини», правило встановлення обмежень до суду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Отже, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З матеріалів справи вбачається, що сектором дізнання Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебуває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000569 від 15.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

26.09.2023 дізнавач СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 прийняла постанову про закриття кримінального провадження №0000569 від 15.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України.

За твердженнями скаржника, що не заперечувалося дізнавачем у судовому засіданні, дану постанову він отримав 07.11.2023 у приміщенні Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області.

Таким чином, строк звернення до слідчого судді не пропущений.

Положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст.7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з п.8 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 284 КПК України).

Положенням п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається із оскарженої постанови, вона була прийнята відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 та іншими статтями КК України.

В обґрунтування дізнавачем в постанові зазначено, що 14.04.2020 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_3 про те, що в діях начальника КП «Ізмаїльського МЕТІ» ОСОБА_8 вбачаються ознаки кримінального правопорушення - самоправство. Відповідно до ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 356 КК України є проступком. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що 11 січня 2011 року між ОСОБА_3 та юридичною особою ООО «Горлан» в особі ОСОБА_9 укладено договір про створення спільної власності, в якому ОСОБА_3 повинен був стати власником квартири АДРЕСА_1 (пізніше по рішенню виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради будинку присвоєно адреса АДРЕСА_2 ). В 2014 році до КП «Ізмаїльського МЕТІ» звернувся директор ООО «Горлан» ОСОБА_9 щодо проведення технічної інвентаризації багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами проведених замірів кожному з інвесторів виготовлено технічний паспорт на квартиру або комерційні приміщення, у тому числі технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_3 , який ОСОБА_3 отримав у 2015 році. 05.12.2016 року до КП «Ізмаїльського МБТІ» звернувся директор ООО «Горлан» ОСОБА_9 з заявою про те, що ОСОБА_3 не виконав фінансові зобов`язання за договору від 16.08.2012 у зв`язку з чим, копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_4 на ім`я ОСОБА_10 з поміткою «замовник». В січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся з заявою до КП «Ізмаїльського МБТІ» про видачу технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 та в середині лютого 2017 року технічний паспорт ним був отриманий. Шляхом допитів свідків у кримінальному провадженні встановлено, що технічний паспорт на квартиру не являє собою документа, що підтверджує власність, не породжує прав та обов`язків по собі, про що прийнято відповідне рішення Верховного Суду. Крім того, з огляду на норми Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127(далі - Інструкція), Верховний Суд у своєму рішенні (справа №752/9104/18 від 09 лютого 2022 року, провадження №61-3550св20) зазначає, що технічний паспорт на будинок не підтверджує право власності та, відповідно, не заміняє собою свідоцтво про право власності чи інший правовстановлюючий документ, не дає право володіти, користуватись чи розпоряджатись нерухомістю - це лише документ, який фіксує технічні дані об`єкта та не має строку дії. Оскільки технічний паспорт на квартиру не є правовстановлюючим документом на квартиру, а лише констатує його адресу, план та технічні характеристики, то відповідно технічний паспорт не може бути визнаний недійсним. Скасування технічного паспорта також не передбачено нормами законодавства. Таким чином, видача техпаспорту на ім`я ОСОБА_11 та анулювання техпаспорта на ім`я ОСОБА_3 не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяна і не могла заподіяти істотної шкоди будь-якій особі, а відтак в діях ОСОБА_8 щодо видачі техпаспорту на ім`я ОСОБА_11 та анулювання техпаспорта на ім`я ОСОБА_3 , в силу своєї малозначності, відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 356 та будь-якою іншою статтею КК України.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як встановлено слідчим суддею з матеріалів кримінального провадження, то по даному кримінальному провадженню слідчим не було здійснено усіх необхідних слідчих, дій, направлених на встановлення усіх необхідних даних за вказаним кримінальним правопорушенням, у тому числі, що позбавило можливості дізнавача встановити наявність складів інших кримінальних правопорушень, на наявності яких зокрема наполягає заявник. Усе це свідчить про передчасність та безпідставність прийняття оскарженої постанови про закриття кримінального провадження.

Так, не повністю виконані всі вказівки, які надавалися прокурорами від 05.08.2020, 21.12.2020, 02.11.2020, 05.05.2023 (долучити до матеріалів кримінального провадження посадову інструкцію ОСОБА_8 ; допитати у якості свідка ОСОБА_3 з метою встановлення фактів, підтверджуючих наявність у діях ОСОБА_12 складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України; відібрати зразки почерків та підписів з метою проведення відповідної експертизи; допитати як свідка колишнього приймальника заказу КП «Ізмаїльське МБТІ» ОСОБА_13 з приводу замірів квартири АДРЕСА_4 . та оформлення будинку в цілому, а саме яким чином відбувались заміри кожної квартири. Також допитати її з приводу підготовки копії технічного паспорта від 06.12.2016 на ім`я ОСОБА_14 , який був виданий 06.12.2016 ОСОБА_15 . Встановити, чому заява на видачу технічного паспорта написана від імені юридичної особи, а паспорт виданий фізичній особі та на якій підставі технічний паспорт виданий не на ім`я ОСОБА_3 ; допитати як свідка бригадира КП «Ізмаїльське МБТІ» Блиндерову з приводу перевірки технічного паспорта квартири АДРЕСА_1 ; долучити до матеріалів провадження нормативні документи щодо порядку видачі технічної документації на квартири, щодо вводу в експлуатацію об`єктів нерухомості, та рішення Верховного Суду у справі №452/9104/18 від 09.02.2022, на які посилається у своїх показах ОСОБА_8 т. 3 а.с.9; тощо) не виконані, на чому наголосив скаржник та не заперечили дізнавач та прокурор. У постанові дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 26.09.2023 року про закриття провадження №0000569 від 15.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України висновок є лише стосовно видачі технічного паспорту на ім`я ОСОБА_11 та анулювання на ім`я ОСОБА_3 . В той час як ОСОБА_3 посилається не лише на ці факти як на порушення чинного законодавства у своїй заяві про кримінальне правопорушення та у інших поясненнях. Однак аналіз інших фактів та доказів по ним не здійснено в оскарженій постанові. Не установлено, чи інші порушення завдали істотної шкоди, чи ні, чи утворюють вони склад кримінального правопорушення, чи ні. Нема належних пояснень щодо невчинення вказівок прокурорів, не всі слідчі дії зроблені, не всі факти, на які вказує ОСОБА_3 перевірені. Не здійснено дій щодо перевірки обставин, чи дійсно за свої послуги КП «Ізмаїльське МБТІ» гроші отримало не в повному обсязі, та не надано аналізу вказаному факту в оскарженій постанові. Щодо тверджень скаржника, що за технічний паспорт ОСОБА_3 сплатив, але його не отримав від КП, його передали іншій особі, а потім його отримав сам ОСОБА_3 від третьої особи, тобто порушено порядок видачі технічного паспорту, проте у постанові дізнавача не описані вказані факти й не надано аналіз щодо їх перевірки та наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення у вказаних діях. Не проведені усі слідчі дії за клопотаннями ОСОБА_3 та за вказівками прокурорів.

Оскаржувана постанова не є вмотивованою, в ній відсутня повна та вичерпна оцінка доказів стосовно усіх фактів, встановлених під час кримінального провадження.

Тобто в основу оскарженої постанови покладено посилання на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, але ж відсутні вичерпні посилання на докази для прийняття такої постанови, слідчим не надано оцінку зібраним доказам та не вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставин кримінального провадження, не усунуто встановлених протиріч.

З урахуванням вказаного можна зробити висновок, що дізнавачем в оскарженій постанові не надана належна повна оцінка зібраним доказам та не доведено, що органами досудового розслідування вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставини кримінального провадження та для досягнення цілей кримінального провадження.

При здійсненні відновленого досудового розслідування цього провадження необхідно перевірити викладені заявником обставини, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення у цьому кримінальному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених скаржником. Не проведення дізнавачем певних слідчих дій унеможливило встановлення, поза розумним сумнівом, сукупності неспростованих презумпцій щодо обставин цієї справи, а відтак, унеможливило встановлення істини у ній. Крім того, невжиття дізнавачем описаних вище заходів призвело до необґрунтованості його вчинення, які містяться в оскаржуваній постанові щодо обставин, які повинні б були бути встановлені дізнавачем.

Таким чином, з огляду на викладене, вбачається формальний підхід дізнавача до проведення досудового розслідування. Слідчим суддею встановлена наявність фактів, які викликають сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стали підставою для винесення постанови про його закриття. Тому беручи до уваги те, що постанова про закриття кримінального провадження, перешкоджає виконанню завдань кримінального провадження в частині забезпечення того, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, слідчий суддя вважає, що висновки та процесуальне рішення дізнавача є наслідком неналежного виконання ним своїх процесуальних обов`язків та передчасними, а відтак таке слід скасувати.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) дізнавачу щодо проведення конкретних слідчих дій, адже дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України). Однак, слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту, а не ґрунтувались на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 про скасування постанови від 26.09.2023 дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000569 від 15.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Керуючись ст. ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови від 26.09.2023 дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000569 від 15.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України задовольнити.

Скасувати постанову від 26.09.2023 дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000569 від 15.04.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 17.11.2023р. о 14:50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1