Справа № 527/366/24
провадження № 1-кс/527/115/24
УХВАЛА

02 лютого 2024 року м. Глобине

Слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження №0000099, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 01 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження №0000099, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 01 лютого 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що31 січня 2024 року о 10:30 год надійшло повідомлення про те, що поблизу с. Бугаївка, Кременчуцького району, на території висушених ставків, що належать ТОВ «Полтаварибгосп» виявлено 30 пнів дерев спиляних до припинення ступеню росту.

При виїзді слідчо-оперативної групи на місце події, а саме поблизу с. Бугаївка Кременчуцького району Полтавської області, за координатами: 4924 41.0"N., 32 52 23.6"Е, було виявлено: складені на купу розпиляні стовбури дерев різних порід об`ємом близько 8 м куб. Неподалік вищевказаних розпиляних стовбурів дерев, виявлено пеньки дерев, спиляні до припинення ступеня росту, різних порід та діаметру в кількості 30 шт., на площі 0,4 га.

01.02.2024 року допитано в якості свідка ОСОБА_5 , який повідомив, що 31.01.2024 року рухався з с. Бугаївка Кременчуцького району Полтавської області в бік Кременчуцького водосховища та поблизу території ТОВ «Полтаварибгосп» помітив невідомих осіб, що завантажували випиляну деревину на автомобіль ЗІЛ, поряд з яким стояв автомобіль Део ланос д.н.з. НОМЕР_1 . Спиляну деревину особи у кількості трьох чоловік вантажили на території ставка, який висушений та заріс деревами. ОСОБА_6 представився вказаним особам та попрохав надати документи на підставі яких здійснюється випил дерев, на що вищевказані невідомі особи відповіли, що документів у них немає та на даний час документи знаходяться у ОСОБА_7 , який здійснює підприємницьку діяльність. Після чого ОСОБА_5 зателефонував на лінію «102»

В ході огляду, виявлені складені на купу розпиляні стовбури дерев різних порід об`ємом близько 8 м куб., вилучено та визнано в якості речових доказів у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання їх приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню та передачі чи настанню інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, прохав застосувати заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

У судове засідання слідчий надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, клопотання підтримав, просив задовольнити.

У судове засідання власник та володілець майна надали заяви, в яких заперечували щодо накладення арешту на майно, прохали відмовити в задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 5, ч. 7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що вилучені в ході огляду місця події 31 січня 2024 року речі набули статусу тимчасово вилученого майна та визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначене майно відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК, має значення речових доказів у кримінальному провадженні та підлягатиме дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч. 11 ст. 170 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131,132, 167, 167,170-173, 175, 372, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити .

Накласти арешт на майно, вилучене 31 січня 2024 року під час огляду місця події, а саме: розпиляні стовбури дерев різних порід об`ємом близько 8 м куб., шляхом заборони відчуження майна власником чи іншими особами на підставі його довіреності та будь яких інших осіб можливості відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися зазначеним майном, окрім можливості вчинення відповідними особами необхідних дій із вказаними предметами як речовими доказами (огляд, слідчий експеримент, призначення експертиз, експертні дослідження тощо) із залишенням в ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1