Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/488/23
Провадження № 1-кп/670/43/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002659 від 26.07.2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Віньковецького районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 15.07.2023 року близько 23 год. 00 хв., достовірно знаючи, що Указом Президента України за № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в України», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та Указом президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженого Законом України № 2915-IX від 7 лютого 2023 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 год. 30 хв. 19 лютого 2023 року, строком на 90 діб, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , помітив підвальне приміщення, яке знаходиться за тією ж адресою, прийняв рішення про викрадення чужого майна з метою власного збагачення. Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, розуміючи та усвідомлюючи, що в країні діє воєнний стан, підійшов до вхідних дверей належного ОСОБА_6 підвального приміщення, де скориставшись підручними засобами, зірвав наявний на останніх навісний замок, таким чином проникнувши до іншого володіння особи (підвального приміщення), звідки умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав каністру із наявним в середині бензином «А-95 Puls», об`ємом 20 л., вартістю 1000 гривень, після чого утримуючи викрадене майно покинув місце вчинення кримінального правопорушення. В подальшому ОСОБА_4 викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд. Вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1000 гривень. У судові засідання обвинувачений не з`являється, місце перебування останнього невідоме. Крім того наявні ризики визначені ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховуватися від суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що в ході судового розгляду зазначеного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 , жодного разу у судові засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. З огляду на викладене, обвинувачений, своєю поведінкою, з метою ухилення від кримінальної відповідальності переховується від суду. Застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого прокурор вважає неможливе, оскільки: застосування домашнього арешту не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , оскільки останній за місцем проживання відсутній; застосування особистого зобов`язання неможливе, у зв`язку з тим, що воно не буде відповідати особі обвинуваченого; застосування особистої поруки неможливе у зв`язку із відсутністю в обвинуваченого осіб, які могли б взяти на себе передбачені законом процесуальні обов`язки.

Захисник ОСОБА_5 просив обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно із ст. 131 КПК України, одним із передбачених КПК України видом заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, є запобіжні заходи, що застосовуються на підставі ухвали суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом, якщо прокурор доведе, що є підстави для його застосування.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам серед іншого переховуватися від суду.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у інше володіння особи. Прокурор обґрунтовує обвинувачення показами потерпілого ОСОБА_6 , свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події від 16.07.2023 року, протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 від 28.07.2023 року, протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 від 26.07.2023 року, протоколом проведення впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_7 від 26.07.2023 року, а тому обвинувачення є обґрунтованим.

Суд погоджується з існуванням ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, як можливість переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 за місцем проживання не знаходиться і не повідомив суд про зміну місця проживання.

Суд вважає, що у ході розгляду клопотання прокурором доведено наявність доказів того, що до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки застосування домашнього арешту та інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .

При вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, а саме відсутність сім`ї, постійного місця роботи.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Тому з метою, виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам перешкодити кримінальному провадженню, та з метою недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 60 днів.

Керуючись ст.ст. 131-132, 176-178, 181, 194, 197, 314-316, 376, 392-393, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нетечинці, Віньковецького району, Хмельницької області, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , та проживаючого в АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту із зали суду.

Строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 визначити з 14.12.2023 року по 11.02.2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Копію ухвали для виконання направити у СІЗО м. Хмельницький.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1