Справа № 309/263/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.10.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/570/23 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2023 року клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строків дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задоволено.

Вказаною ухвалою щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, - з 18 вересня 2023 року по 16 листопада 2023 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження №0000075 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306, ч.3 ст.307 КК України. Стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обрано, а потім неодноразово продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, останній раз строком по 17 вересня 2023 року включно. У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: обвинувачені можуть переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом встановлено, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою підлягають задоволенню, оскільки є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, та може гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Звертає увагу на тривалий термін перебування його під вартою. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, тобто це є тільки припущення, так як стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами. Зазначає, що місцевий суд, ухвалюючи судове рішення, залишив поза увагою наявність позицій ЄСПЛ, відповідно до яких сторона обвинувачення повинна дійсно доводити існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а не констатувати їх. Зазначає, що він утримується під вартою уже тривалий час більше 4 років, що вдома в нього залишилась мати-інвалід, яка потребує постійного догляду та неповнолітня донька. На думку ОСОБА_5 оскаржувана ухвала прийнята з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а тому просить її скасувати, постановити нову, якою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі, який не перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян.

В апеляційній скарзі захисник обвинувачених - адвокат ОСОБА_6 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Звертає увагу на тривалий термін перебування обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 під вартою. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами. Вважає, що оскаржувана ухвала суду є такою, що не відповідає повноті судового розгляду та прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що всі обвинувачені мають міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, намірів переховуватися від суду не мають, свідки по даному кримінальному провадженню всі допитані, іншим чином впливати на рух кримінального провадження, обвинувачені не мають можливості. Просить оскаржувану ухвалу скасувати, обрати щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на них процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Інші учасники судового процесу апеляційні скарга не подавали.

Апеляційна скарга розглядаються за відсутності прокурора, обвинувачених та їх захисника, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: учасники судового процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавали; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинувачених і від них не надходило клопотання про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг не має.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається з виділених матеріалів судового провадження у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження №0000075 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.306, ч.3 ст.307 КК України.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими злочинами, і їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тяжкість кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показань на їхню користь, у тому числі і шляхом умовляння, погроз або іншим способом, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги такі факти та обставини: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 раніше судимі, не працюючі, не одружені, а відтак і міцних соціальних зв`язків не мають; ОСОБА_8 раніше судимий, не працюючий.

Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшилися, і продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання цих ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених під час судового провадження.

З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та неодноразовому продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшилися або відпали.

На наявність таких даних сторона захисту та обвинувачений ОСОБА_5 не посилаються і в апеляційних скаргах.

У зв`язку з цим, доводи апеляційних скарг про те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що застосований щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із огляду на сукупність викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієвості кримінального провадження.

Тому, доводи апеляційних скарг про те, що обвинувачені тримаються під вартою протягом тривалого терміну, - апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження їм строку тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином врахував мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційних скарг, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких мали місце кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, у ході апеляційного розгляду не встановлено і таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає триманню їх під вартою.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та сторони захисту про можливість застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, задовольнивши клопотання прокурора та продовжив щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Окрім цього, колегія суддів вважає, що запобіжній захід у вигляді домашнього арешту або визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі, який не перевищує 50 прожиткових мінімумів для працездатних громадян, про який зазначив у апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , враховуючи особу винного, тяжкість висунутого обвинувачення та наявність ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, не зможуть забезпечити необхідну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника - адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 11 вересня 2023 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді