печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.01.2024 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000192 від 01.07.2016 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, який розлучений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , раніше не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, вчасно не з`явився на службу без поважних причин до військової частини в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, за наступних обставин.

12.01.2009 ОСОБА_3 уклав контракт, строком на 5 років, про проходження військової служби у внутрішніх військах України, яку став проходити у військовому званні старшого сержанта, на посаді командира ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_2 .

Згідно наказу начальника управління ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.10.2011 року № 49о/с старшину ОСОБА_3 призначено начальником варти взводу начальників варт ІНФОРМАЦІЯ_6 військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 218 від 09.11.2011 року (по стройовій частині) старшину ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Наказом командувача внутрішніх військ МВС України від 16.05.2012 №47 ОСОБА_3 присвоєно чергове військове звання «прапорщик».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 29.10.2014 № 2 прапорщика ОСОБА_3 призначено начальником варти взводу начальників варт ІНФОРМАЦІЯ_7 (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) військової частини НОМЕР_3 .

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-XII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII від 21.10.1993 особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та, після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України, цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє до цього часу.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 Національна гвардія є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України.

Згідно зі ч.4 вступу Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ч.4 преамбули Дисциплінарного статуту Збройних Сил України дія вказаних статутів поширюється в тому числі на Національну гвардію України.

Прапорщик ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, відповідно до вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язаний був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, які визначаються Статутами, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, знаходитися на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).

Відповідно до розпорядку дня військової частини НОМЕР_3 , для військовослужбовців військової служби за контрактом встановлено робочий час з 09 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. з понеділка до п`ятниці та з 09 год. 00 хв. до 10 год. 00 хв. наступної доби у разі заступання у наряд, в тому числі у вихідні дні.

Однак, напередодні 12.05.2016 у прапорщика ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на нез`явлення 12.05.2016 на службу до військової частини НОМЕР_3 , з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби.

Так, на виконання свого злочинного умислу, 12.05.2016 о 09 год.00 хв. прапорщик ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечені наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 4, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин та без дозволу командира, не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_3 , що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

У період відсутності у військовій частині НОМЕР_3 прапорщик ОСОБА_3 обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд за адресою: АДРЕСА_1 , - однак 26.10.2016 звернувся за медичною допомогою до КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської області, де перебував на стаціонарному лікуванні у період з 26.10.2016 до 10.11.2016.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 15.05.2017 №93 із прапорщиком ОСОБА_3 розірвано (припинено) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України, виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, та звільнено 28.04.2017 у запас Збройних Сил України на підставі Інструкції з організації обліку особового складу Національної гвардії України, затвердженої наказом МВС України від 30.01.2017 №73 ( у зв`язку із самовільним залишенням військової частини).

Таким чином, прапорщик ОСОБА_3 у період часу з 09 год. 00 хв. 12.05.2016 до 26.10.2016, та з 11.11.2016 до 15.05.017 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

21.07.2021 ОСОБА_3 , дізнавшись, що за фактом його ухилення від проходження військової служби здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Києві, що розташоване за адресою: м. Київ, бул. Лесі Українки, 26.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, підтвердив фактичні обставини його вчинення, так як вони викладені у обвинувальному акті, та пояснив, що він дійсно у 2009 уклав контракт та почав проходити військову службу. В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 29.10.2014 його, як прапорщика, призначено начальником варти взводу начальників варт ІНФОРМАЦІЯ_7 (з конвоювання, екстрадиції та охорони підсудних) військової частини НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він був обізнаний у необхідності дотримання ним, як військовослужбовцем, всіх норм законодавства та Статуту внутрішньої служби та Дисциплінарного статуту ЗСУ, які зазначені у обвинувальному акті, а також у тому, що в Україні з 2014 року діє особливий період, однак, 12.05.2016 він не заступив на чергування, не прибув до військової частини НОМЕР_3 , оскільки напередодні посварився з дівчиною, напився та погано себе почував. В цей момент він перебував вдома за місцем прописки за адресою: АДРЕСА_1 . Він попросив, щоб його «підмінили», оскільки збирався вийти, але так і не прибув до в/ч для продовженя проходження військової служби, оскільки запив. Потім він 26.10.2016 звернувся до Чернігівської лікарні, де перебував на стаціонарному лікуванні від алкоголізму до 10.11.2016, однак 11.11.2016 після лікарні він також не прибув до військової частини НОМЕР_3 . Він вирішив залишитись у м.Чернігові, де став неофіційно працювати, займався збіркою меблів, стояв «за станками». Влітку 2021 року, під час перевірки його документів працівниками патрульної поліції м. Чернігова він дізнався про те, що вже 5 років перебуває у розшуку, вони його затримали та привезли до райвідділу, а звідти в подальшому його привезли до ТУДБР у м. Києві. Визнав, що дійсно протягом 12.05.2016 до 15.05.2017 (наказ командира в/ч НОМЕР_3 ), він не перебував на військовій службі, проводив час у АДРЕСА_4 на власний розсуд, про що командира військової частини не повідомляв та не вживав жодних заходів для повернення до місця служби. При цьому, він зловживав алкогольними напоями, перебував в стані залежності, на даний час він продовжує зловживати алкогольними напоями, офіційно не працює. Визнав правильною кваліфікацію його умисних дій за ч.4 ст. 407 КК України, свої дії охарактеризував негативно.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину в межах висунутого обвинувачення, його показання в судовому засіданні відповідали фактичним обставинам справи, положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому та іншим учасникам судового розгляду роз`яснені, і вони не наполягали на досліджені інших доказів у справі, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження решти доказів щодо фактичних обставин справи, які сторонами кримінального провадження не оспорювались.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації його умисних дій за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливо періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби).

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом під час розгляду справи не встановлено.

З огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_3 злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, враховуючи дані по особі обвинуваченого, який хоча і до кримінальної відповідальності притягується вперше, розлучений, має неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначене місце реєстрації, а також враховуючи обставину, що пом`якшує його покарання, проте з огляду на його тривале переховування і з`явлення до правоохоронних органів лише 21.07.2021, те, що ОСОБА_3 негативно характеризується командиром в/ч НОМЕР_3 (станом на 18.05.2016), перебував на стаціонарному лікування в ЧОПНЛ в період з 26.10.2016 по 10.11.2016 з діагнозом: психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, (зі слів) на даний час продовжує зловживати алкоголем, офіційно не працює, суд вважає, що необхідним та справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 є покарання у виді позбавлення волі, яке необхідно відбувати реально, хоча і вважає можливим призначити це покарання в мінімальних межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України, приймаючи до уваги його першу судимість та щире каяття у вчиненому.

Речові докази, процесуальні витрати, цивільний позов у справі відсутні.

Керуючись ст. 371, ч. 2 ст. 373, ст. 374, ст. 376 КПК України, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту за вказаним вироком суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, у той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1