Код суду 233 Справа № 233/5791/23
Вирок
Іменем України
17 жовтня 2023 року м. Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 29 листопада 2007 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 23 квітня 2008 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;
- 09 грудня 2010 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією майна;
- 10 жовтня 2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- 20 квітня 2018 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. 17.08.2022 звільнений по відбуттю строку покарання;
- 07 березня 2023 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років,
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
Указом Президента від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому продовжувався строком на 30 та 90 діб, а передостанній раз Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» дію воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року).
Так, в період дії воєнного стану, введеного на території України, 02 серпня 2023 року приблизно о 07 годині 50 хвилин, точного часу не встановлено, ОСОБА_4 проходив біля будинку № 21 по вул. Громова м. Костянтинівка, Краматорського району, Донецької області, де у відкритому кузові автомобілю марки ВАЗ-2121 «Нива», без номерних знаків, переобладнаному для військових цілей, який перебуває у користуванні ОСОБА_6 , побачив автомобільне колесо «Kama flame» 205/70 R16 з легкосплавним диском. У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна з кузова зазначеного автомобілю.
У цей же день, приблизно о 08 годині 00 хвилин, точного часу не встановлено, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до зазначеного автомобілю марки ВАЗ-2121 «Нива», який знаходився біля будинку № 21 по вул. Громова м. Костянтинівка, Краматорського району, Донецької області, де скориставшись відсутністю інших осіб поблизу себе, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди, шляхом вільного доступу з відкритого кузова вказаного автомобілю викрав автомобільне колесо «Kama flame» 205/70 R16 з легкосплавним диском, вартістю 2800 грн, яке належить ОСОБА_6 .
Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення втік, розпорядившись викраденим майном на свій власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Пояснив, що на початку серпня 2023 року зранку біля мікрорайону «Сонячний» на автомобілі пікап «Нива» викрав колесо та поніс на ринок для продажу, бо не вистачало грошей на продукти харчування. Додав, що має мати інваліда, яка потребує стороннього догляду.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час судового розгляду, направив на адресу суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, вина обвинуваченого в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у справі доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:
-змістом протоколу огляду місця події від 02.08.2023 проведеного за участю понятих та фото фіксації, з якого вбачається, що оглянуто транспортний засіб ВАЗ 2121, який має закриту кабіну, відкриту вантажну площадку на якій встановлений станок під кулемет. В кузові даного транспортного засобу біля станку під кулемет знаходилось колесо «Kamaflame R16» з легкосплавним диском у кількості 1 од., але на час огляду воно відсутнє.
-змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 07 серпня 2023 року у присутності понятих свідок ОСОБА_7 показав, що за адресою: АДРЕСА_3 02.08.2023 бачив, як чоловік, який виходив з двору вказаного будинку ніс на спині автомобільне колесо на легкосплавному диску. Цей чоловік прямував в бік бул. Космонавтів. Пізніше дізнався, що це був ОСОБА_8
-змістом протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07.08.2023, згідно з яким свідок ОСОБА_7 за зовнішніми ознаками: обличчям, очима, волоссям та іншими загальними ознаками впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 02.08.2023 о 8 год. 10 хв. біля магазину «Деліні» на спині ніс автомобільне колесо з легкосплавним диском.
-змістом протоколу слідчого експерименту від 07.08.2023 проведеного за участю підозрюваного та його захисника у присутності понятих та фото фіксації, під час якого ОСОБА_4 повідомив обставини викрадення ним автомобільного колеса та показав на місці.
Згідно з протоколом затримання особи від 01.09.2023 затримано ОСОБА_4 1 вересня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області № 233/4877/23 від 01.09.2023.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
За приписами ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.
Як установлено вимогами ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримані у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу.
Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису й відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити й перевірити як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними в ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Суд оцінює надані сторонами кримінального провадження докази в сукупності та взаємозв`язку за критеріями належності та допустимості.
Досліджені в судовому засіданні докази суд вважає належними, оскільки вони стосуються обставин скоєного злочину і мають значення для кримінального провадження; допустимими, оскільки не встановлено порушень норм кримінально-процесуального закону під час їх збирання, а також достовірними, оскільки вони не суперечать один одному, доповнюють один одного.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого повністю доведена, а вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 дії правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно в умовах воєнного стану.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Згідно роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
За своєю суттю пом`якшуючи обставини - це встановлені судом різні відомості, що свідчать про менший ступінь небезпечності особи винного та вчиненого ним злочину й дають підстави для застосування до нього менш суворого покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання суд, відповідно до положень ст. 66 КК України, визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до положень ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Також при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується думка потерпілого, який на адресу суду надав заяву в якій просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.
За таких обставин, судом враховано, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, у тому числі останні три рази за аналогічний корисливий злочин (ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України). Отже ОСОБА_4 , маючи судимості, які не знято і не погашено в установленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив і до відбуття покарання за попереднім вироком знову вчинив тяжкий злочин. Зазначене свідчить про сформованість стійкої спрямованості його особистості на вчинення корисливих злочинів, підвищений рівень його суспільної небезпечності та неможливості його виправлення без ізоляції від суспільства. Судом прийнято до уваги, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не має тісних соціальних зв`язків, за місцем мешкання характеризується посередньо. Проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , стану його здоров`я, сімейного стану, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства. З огляду на вищевказане, суд приходить до переконання, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень буде покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді позбавлення волі на мінімальний строк.
Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню нею так і іншими особами злочинів.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
За приписами ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Отже, враховуючи, що обвинувачений раніше судимий 07 березня 2023 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, проте вчинив новий злочин після постановлення зазначеного вироку, але до повного відбуття покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023, а тому суд остаточне покарання призначає за правилами ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вищевказаним вироком.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін у вигляді тримання під вартою.
Разом з цим, за приписами ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання, обвинуваченому ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 01 вересня 2023 року до 16 жовтня 2023 року включно, а початок строку відбування покарання визначити з дати проголошення судового рішення, а саме з 17 жовтня 2023 року.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню судовим експертом ОСОБА_9 проведено судову товарознавчу експертизу № 3553 від 08.08.2023.
Частиною 2 статті 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Аналізуючи вказану норму права, доходжу висновку, що з обвинуваченого суд має право стягнути процесуальні витрати, в тому числі ті, що пов`язані із залученням експерта, лише у випадку ухвалення стосовно особи обвинувального вироку. При цьому слід зауважити, що такі витрати, відповідно ст. 124 КПК України, стягуються на корись потерпілої особи та/або на користь держави.
Як вбачається з матеріалів справи, експерт ОСОБА_9 є атестованим судовим експертом, який включений до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Разом з цим з інформації яка міститься в картці атестованого судового експерта вбачається, що ОСОБА_9 не є фахівцем державної спеціалізованої установи. Матеріалів, які б підтверджували понесення цих витрат державою суду не надано.
За таких обставин стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_9 вартості експертизи яка проведена не працівником державної спеціалізованої установи, не передбачено чинним законодавством.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 366-368, 370, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбутої частини покарання призначеного вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 березня 2023 року призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 17 жовтня 2023 року.
Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення в період з 1 вересня 2023 року до 16 жовтня 2023 року включно з розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає один день попереднього ув`язнення.
Раніше обраний запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.
- автомобільне колесо «Kama flame» 205/70 R16 з легкосплавним диском передане під розписку ОСОБА_6 залишити потерпілому ОСОБА_6 за належністю;
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим який перебуває під вартою з дня отримання копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1