Справа №359/7194/23
Провадження №1-кп/359/258/2024
У Х В А Л А

19 січня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією в кримінальному провадженні №0001261, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.05.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Оскол російської федерації, ромської національності, громадянина України, без освіти, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , та проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше засудженого за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.03.2018 року за ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 187, ч. 2 ст. 345 КК України, із застосуванням ст. 70, 71 КК України, зміненого ухвалою Київського апеляційного суду від 20.12.2018 року, до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років десять місяців, звільненого згідно ухвали Київського районного суду м. Полтави від 05.12.2022 року умовно-достроково на невідбуту частину покарання що становила дев`ять місяців 27 днів позбавлення волі,

по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

розглянувши заявлені клопотання в порядку ст. 331 КПК України щодо доцільності подальшого утримання обвинуваченого під вартою,

в с т а н о в и в :

На розгляді в Бориспільському міськрайонному суді Київської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

17.01.2024 стороною обвинувачення подано письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке прокурор в судовому засіданні 19.01.2024 року підтримав повністю, зазначивши, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, на момент розгляду даного питання в суді не припинили існувати, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні 19.01.2024 подав клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника та зазначив, що не має на меті переховуватися від суду та розуміє наслідки неявки в судові засідання виходячи з позиції сторони обвинувачення та зобов`язується не порушувати встановлені судом обов`язки.

Суд, заслухавши клопотання та думку учасників процесу, дослідивши документи приєднані до клопотань, приходить до наступного висновку.

Так, 22.11.2023 року ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком до 24.00 год. 21.01.2024 року.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З урахуванням вимог ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При вирішенні питання щодо зміни чи продовження дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та/або реєстрації, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність або відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи, наявність/відсутність судимостей.

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною другою статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі, наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Додатково, суд враховує, що запобіжний захід не є мірою покарання, а сама лише тяжкість кримінального правопорушення і покарання за нього, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою, оскільки нормами КПК та відповідно практикою застосування Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це не визнається.

Як вбачається з п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 p. N 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч.1 ст.194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; а також враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з абз. 3 ст. 9 вказаного Листа Вищого спеціалізованого суду України, слідчому судді, суду необхідно мати на увазі, що обґрунтування у клопотанні про застосування запобіжного заходу наявності одного чи кількох ризиків/підстав, що визначає можливість застосувати той чи інший із встановлених КПК запобіжних заходів, передбачає обов`язок прокурора довести неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів.

При цьому ст. 10 вказаного Листа роз`яснює, що у кожному випадку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

На думку суду відсутні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового слідства або суду з метою уникнення відповідальності, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років.

Водночас, суд приймає до уваги, що обвинувачений має постійне місце проживання, міцність соціальних зв`язків ОСОБА_4 , який позитивно характеризується за місцем постійного проживання, проживає разом зі своєю родиною, за якою здійснює догляд та утримає 3 неповнолітніх дітей, відсутність будь-яких інших кримінальних проваджень, в яких є повідомлення про підозру ОСОБА_4 ..

Тож, враховуючи наявність обвинувачення ОСОБА_4 до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, обсяг пред`явленого обвинувачення, всі ризики, передбачені КПК України, суд вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Окрім того, обвинувачений ОСОБА_4 з початку досудового розслідування співпрацював зі слідством, не перешкоджав об`єктивному розгляду справи, не зловживав наданими йому законом правами, у судовому засіданні зазначив про те, що не має на меті переховуватися від суду та розуміє наслідки неявки на судові засідання виходячи з позиції сторони обвинувачення та зобов`язується не порушувати встановлені судом обов`язки.

Щодо наявності ризиків, передбачених п. 1 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про які зазначив прокурор, суд вважає доводи сторони обвинувачення з цього приводу необґрунтованими, які є лише припущеннями, оскільки прокурором не було надано доказів на підтвердження вказаних ризиків.

Також, пояснення прокурора в судовому засіданні не містять належного обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам.

У відповідності до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора.

В цьому випадку, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 слід відмовити, та, вважає достатнім на даній стадії кримінального провадження, з урахування того, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, соціальні зв`язки, застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків визначених ст. 194 КПК України, з метою уникнення можливості вчинення дій визначених ст. 177 КПК України. У цьому зв`язку клопотання захисника обвинуваченого підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. 31, 35, 177-194, 290, 291, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на цілодобовий домашній арешт терміном на два місяці з визначенням обов`язків: не залишати місяця фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ) без дозволу суду та органів національної поліції; не залишати регіон проживання (Київська область, м. Бориспіль) без відповідного дозволу суду; з`являтися на виклики до суду; завчасно повідомляти суд про необхідність зміни свого місця проживання; повідомити суд про засоби зв`язку; не вживати спиртних напоїв протягом терміну дії обов`язків; не спілкуватись з потерпілим у даному кримінальному провадженні; в разі наявності здати на зберігання до органів ДМС документи, що дають право виїзду за кордон, тощо.

Термін дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 становить до 24.00 год. 19.03.2024 року.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала суду про зміну обвинуваченому запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту проголошення ухвали суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 22.01.2024 року.

Суддя : ОСОБА_1