Справа № 274/7978/23
Провадження № 1-кс/0274/1598/23

У Х В А Л А
Іменем України 20.11.2023 року м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-
в с т а н о в и в :
15.11.2023 р. ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеною скаргою, згідно якої просить зобов"язати посадових осіб ВПД №1 (м. Андрушівка) Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області внести відомості за її заявою від 06.11.2023 р. про вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 206 КК України до ЄРДР, та розпочати досудове розслідування.
Скаргу мотивує тим, що 06.11.2023 р. вона звернулась до Андрушівського ВПД №1 Бердичівського РВП з заявою про обставини, які вказують про вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 206 КК України. Вказану заяву було прийнято працівником чергової частини Андрушівського ВПД №1 06.11.2023 р. Однак, станом на 08.11.2023 р. відомості її за заявою в ЄРДР не внесені, що свідчить про бездіяльність ВПД Бердичівського РВП, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
У призначене судове засідання учасники судового провадження, належним чином повідомлені про час та місце розгляду скарги, не з"явилися.
Скаржник ОСОБА_3 на адресу суду скерувала заяву про розгляд справи у її відсутності. Вимоги скарги підтримує, просить задовольнити.
Уповноважена особа ВПД №1 Бердичівського РВП в судове засідання не з"явилася, причини неявки суду невідомі. ЇЇ неявка відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та матеріали перевірки за № 688, встановив наступне.
Так, вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Також слідчий суддя звертає увагу на те, що положення ст. 214 КПК України щодо внесення відомостей до ЄРДР перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, відповідно до якої підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до ЄРДР.
Відповідно до п.п. 2 п. 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора, від 30.06.2020 р. № 298 (далі Положення), відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Згідно п.п. 7 п. 2 розділу ІІ вказаного Положення до Реєстру підлягають внесенню відомості, які характеризують кримінальне правопорушення.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які, дійсно, свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Вказані нормативні акти дають підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Отже, за законом до ЄРДР вносяться відомості про злочини (кримінальне правопорушення). Злочином є передбачене кримінальним кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Не є злочином дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.
Таким чином, нормами КК України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше.
У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать, дійсно, про ознаки того чи іншого злочину, то підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочини і тільки такі заяви чи повідомлення повинні вноситися до ЄРДР. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до ЄРДР.
Слідчим суддею з досліджених матеріалів скарги та матеріалів перевірки встановлено, що 06.11.2023 р. ОСОБА_3 на ім`я начальника ВПД №1 (м. Андрушівка) Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області було подано заяву про кримінальне правопорушення, згідно якої заявниця просила внести відомості про вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 206 КК України, до ЄРДР, та притягнути вказаних осіб до кримінальної відповідальності.
Так, зі змісту заяви про кримінальне правопорушення встановлено, що 19 вересня та 05 жовтня 2023 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими особами було здійснено захват земельної ділянки, наданої ОСОБА_8 . Андрушівською міською радою для здійснення підприємницької діяльності, та перешкоджання її господарської діяльності. Зокрема, 19.09.2023 р. ОСОБА_3 мала намір встановити свою тимчасову споруду і здійснювала підготовчі роботи по її встановленню. Однак, вказана група осіб перешкоджала їй в будівельних підготовчих роботах, погрожувала знищенням майна та фізичною розправою над заявницею. 05.10.2023 р. ОСОБА_3 був найнятий трактор та робітники для перевезення та розгрузки щебеню. Знову дана група осіб здійснила перешкоджання в роботі та повторно погрожувала заявниці в пошкодженні майна та хотіла пошкодити трактор, який привіз будматеріали. Вказані дії призвели до матеріальних втрат ОСОБА_3 та перешкоджанню здійсненню нею господарської діяльності. Викладені в заяві дії містять склад кримінального правопорушення, передбачений ч.ч. 2, 3 ст. 206 КК України.
Встановлено, що ОСОБА_3 є фізичною особою-підприємцем. 13.12.2021 р. Відділом комунальної власності, містобудування та архітектури апарату Андрушівської міської ради та її виконавчого комітету ФОП " ОСОБА_3 " виданий паспорт прив"язки тимчасової споруди для здійснення торгівлі продовольчими товарами за адресою: АДРЕСА_1 . 07.02.2023 р. між ФОП " ОСОБА_3 " та КП АМР "КОМСЕРВІС" було укладено договір №1 щодо пайової участі в утриманні об"єкта благоустрою тимчасової споруди площею 20 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно письмових пояснень ОСОБА_3 від 16.11.2023 р. встановлено, що 19 вересня та 05 жовтня 2023 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими особами було здійснено захват земельної ділянки, наданої ОСОБА_8 . Андрушівською міською радою для здійснення підприємницької діяльності, та перешкоджання її господарської діяльності. Вважає, що такі дії осіб кваліфікуються за ч. 3 ст. 206 КК України.
Згідно відповіді начальника ВПД №1 (м. Андрушівка) Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 від 17.11.2023 р., адресованої на ім"я ОСОБА_10 , повідомлено, що звернення ОСОБА_3 з приводу перешкоджання зайняттям господарською діяльністю зареєстровано в ЄО заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 688 від 06.11.2023 р. відповідно до Закону України "Про звернення громадян". В ході розгляду звернення встановлено, що таке не містить ознак вчинення кримінального правопорушення, які охоплюються поняттям злочин, визначеним ст. 11 КК України. Тому відсутні будь-які підстави для внесення відомостей до ЄРДР. В даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, які розглядаються судом в приватному порядку не інакше як за заявою потерпілої сторони.
Так, кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 206 КК України настає за протидію законній господарській діяльності, тобто протиправна вимога припинити займатися господарською діяльністю чи обмежити її, укласти угоду або не виконувати укладену угоду, виконання (невиконання) якої може заподіяти матеріальної шкоди або обмежити законні права чи інтереси того, хто займається господарською діяльністю, поєднана з погрозою насильства над потерпілим або близькими йому особами, пошкодження чи знищення їхнього майна за відсутності ознак вимагання.
Частиною другою ст. 206 КК України визначено: ті самі дії, вчинені повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, або з пошкодженням чи знищенням майна.
Частиною третьою ст. 206 КК України визначено: протидія законній господарській діяльності, вчинена організованою групою, або службовою особою з використанням службового становища, або поєднана з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або така, що заподіяла велику шкоду чи спричинила інші тяжкі наслідки.
Примітка. Матеріальна шкода вважається великою, якщо вона у п`ятсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Основним безпосереднім об`єктом цього злочину є встановлені суспільні відносини, що забезпечують захист господарської діяльності. Додатковим об`єктом можуть виступати життя, здоров`я і недоторканність людини, власність.
З об`єктивної сторони злочин характеризується пред`явленням протиправної вимоги, поєднаної з погрозою застосування насильства щодо потерпілого або близьких йому осіб, пошкодження чи знищення їх майна. Вимога може полягати у категорично висловленій пропозиції: 1) припинити займатися господарською діяльністю; 2) обмежити таку діяльність; 3) укласти угоду; 4) не виконувати укладену угоду.
Господарською діяльністю є будь-яка діяльність, у т. ч. підприємницька, діяльність юридичних осіб, а також фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язана з виробництвом (виготовленням) продукції, торгівлею, наданням послуг, виконанням робіт. Господарська діяльність може здійснюватись з метою одержання прибутку (комерційна господарська діяльність) або без такої мети (некомерційна господарська діяльність).
Вимога припинити господарську діяльність може, зокрема, полягати у пропозиції: ліквідувати юридичну особу, діяльність якої контролює (або ж на діяльність якої істотно впливає) потерпілий; продати (передати) її іншим особам; подати до відповідного органу заяву про анулювання реєстрації потерпілого як індивідуального підприємця. Цим поняттям охоплюється також вимога перестати здійснювати господарську діяльність.
Вимога обмежити господарську діяльність може, зокрема, полягати у пропозиції: зменшити обсяг промислового виробництва, торговельних операцій, послуг, припинити таку діяльність у певних пунктах чи регіонах, припинити зайняття окремими видами господарської діяльності або хоча б одним із таких окремих видів, розірвати або обмежити ділові зв`язки з певними партнерами.
Вимога укласти угоду (цивільно-правовий договір, трудовий договір чи будь-яку іншу угоду), виконання якої може призвести до матеріальної шкоди або обмежити законні права чи інтереси того, хто займається господарською діяльністю, може, зокрема, стосуватися угоди: яка у разі її виконання прямо призведе до заподіяння потерпілому чи іншим особам майнової шкоди або до втрати ними можливих доходів; про повну чи часткову передачу потерпілим належних йому прав щодо управління юридичною особою; про продаж чи іншу оплатну передачу засобів виробництва, приміщень чи іншого майна, необхідного для ведення підприємницької діяльності; про відмову потерпілого чи відповідної юридичної особи від ведення певних видів діяльності, від діяльності у певних пунктах чи регіонах, обмеження обсягів такої діяльності; про продаж потерпілим чи організацією, яку він представляє, своєї продукції лише певним особам; про прийняття небажаної потерпілому особи на роботу на відповідному підприємстві.
Вимога не виконувати укладеної угоди має місце у разі, коли винний пропонує потерпілому відмовитися від виконання відповідної угоди, що може призвести до матеріальної шкоди або обмежити законні права чи інтереси потерпілого чи іншої особи, яка займається господарською діяльністю.
При цьому, вимога має бути поєднана з погрозою застосування насильства. Погроза при протидії повинна бути дійсною і реальною.
Погроза при протидії може бути виражена в будь-якій формі: усно або письмово, безпосередньо потерпілому або через інших осіб, по телефону, за допомогою жестів, міміки тощо. У той же час для того, щоб погроза призвела до бажаної для винного дії, вона повинна бути чітко доведена до свідомості потерпілого.
Погроза насильством при протидії законній господарській діяльності полягає в погрозі негайно або в майбутньому застосувати насильство до потерпілого або близьких йому осіб. Винний може загрожувати застосуванням будь-якого насильства, наприклад, це погроза завданням побоїв, катуваннями, заподіянням тілесних ушкоджень, зґвалтуванням, позбавленням волі, іншими насильницькими діями.
Погроза пошкодження або знищення майна має місце лише тоді, коли вона стосується майна, що належить потерпілому або близьким йому особам на праві приватної власності або майна, за збереження якого вони несуть матеріальну відповідальність. Способи, якими винний погрожує це зробити, для кваліфікації значення не мають.
Кваліфікуючими ознаками протидії законній господарській діяльності відповідно до ч. 2 ст. 206 КК України є наступні. Так, встановлена відповідальність за ті самі дії, вчинені:
за попередньою змовою групою осіб;
поєднані з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень;
поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я;
поєднані з пошкодженням чи знищенням майна.
Кваліфікуючими ознаками протидії законній господарській діяльності відповідно до ч. 3 ст. 206 КК України є наступні. Так, встановлена відповідальність за ті самі дії, вчинені:
організованою групою;
службовою особою з використанням службового становища;
поєднану з насильством, що є небезпечним для життя чи здоров`я;
яка заподіяла велику шкоду чи спричинила інші тяжкі наслідки.
Кримінальне правопорушення вважається закінченим з моменту пред`явлення певної вимоги, що поєднана із зазначеною в законі погрозою, незалежно від досягнення винною особою поставленої мети.
Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення характеризується виною у виді прямого умислу.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Отже, враховуючи вище наведене та виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, до ЄРДР вносяться відомості про обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.
При цьому, слідчим суддею в судовому засіданні було встановлено, що матеріали скарги та матеріали перевірки не містять жодних належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 206 КК України.
Так, в матеріалах скарги та в матеріалах перевірки відсутні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 об"єктивної сторони злочину, оскільки не доведено та не обґрунтовано належними доказами, що вказані особи протидіяли законній господарській діяльності ОСОБА_3 , тобто висловлювали протиправну вимогу припинити займатися господарською діяльністю; обмежити таку діяльність; укласти угоду; не виконувати укладену угоду, яка була б поєднана з погрозою застосування насильства щодо ОСОБА_3 або близьких їй осіб, пошкодження чи знищення їх майна. Не доведено жодними доказами, що вказані вище дії були вчинені повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або поєднані з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, або з пошкодженням чи знищенням майна. Так само не доведено, що протидія законній господарській діяльності була вчинена організованою групою, або службовою особою з використанням службового становища, або поєднана з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я, або така, що заподіяла велику шкоду чи спричинила інші тяжкі наслідки.
Зі змісту заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення неможливо встановити жодних конкретних фактів, які б свідчили про вчинення злочину, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 206 КК України.
На підставі наведеного, слідчий суддя приходить до переконання, що заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не доведена необхідними доказами. Адже з досліджених в судовому засіданні матеріалів скарги та матеріалів перевірки № 688 не встановлено та не доведено, що ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вчинили злочин, передбачений ч.ч. 2, 3 ст. 206 КК України.
Тому відомості, що містяться в заяві ОСОБА_3 від 06.11.2023 р. не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо вчинення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 злочину, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 206 КК України.
У зв"язку з чим, слідчий суддя вважає, що дії уповноваженої особи ВПД №1 Бердичівського РВП були правомірними, та останньою зроблено правильний висновок щодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 06.11.2023 р.
Враховуючи вище викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що вимоги, які заявлені в скарзі ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВПД №1 Бердичівського РВП є необґрунтованими та недоведеними, отже у їх задоволенні слід відмовити в повному обсязі.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу скаржника на відповідь начальника ВПД №1 (м. Андрушівка) Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області від 17.11.2023 р., згідно якої в ході розгляду звернення встановлено, що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, які розглядаються судом в приватному порядку.
На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ВПД №1 (м. Андрушівка) Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1