ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/310/24 Справа № 205/5460/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Вказана ухвала обгрунтована тим, що засуджений ОСОБА_8 хоча і став на шлях виправлення, проте повною мірою своєю поведінкою не довів свого виправлення.

Суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_8 неодноразово судимий, раніше звільнявся від подальшого відбування покарання з іспитовим строком, проте знову вчиняв умисні злочини та, незважаючи на відсутність дисциплінарних стягнень, отримав лише одне заохочення, що свідчить про те, що засуджений у повній мірі не став на шлях виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2023 року та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що судом першої інстанції не було повно та всебічно розглянуто його справу, що суперечить ст. 370 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши надані матеріали, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи апелянта про наявність підстав для застосування в данному випадку стосовно нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, апеляційний суд вважає безпідставними.

Згідно з матеріалами провадження та технічною фіксацією судового розгляду суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання засудженого, дослідив необхідні матеріали провадження і дійшов обґрунтованих висновків, що засуджений не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.

Так, статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Як убачається з матеріалів справи та характеристики за час відбування покарання, ОСОБА_8 відбуває покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.12.2021 року за ч.3 ст.186 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі. Початок строку 21.02.2019 року, кінець строку 21.02.2024 року.

В місцях позбавлення волі перебуває з 25.02.2019 року. За період перебування в ДУВП (№4) характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

Під час відбування покарання в ДВК №89 характеризується задовільно, працевлаштований у ливарному цеху, індивідуальний план роботи виконав на 25%, не має стягнень та має одне заохочення.

09.11.2022 року засудженому ОСОБА_8 було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким та в направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення як особі, що не довела свого виправлення.

З огляду на вищевикладене апеляційний суд повністю погоджується з судом першої інстанції, який вірно зазначив, що необхідно враховувати не тільки факт відбуття засудженим певної частини покарання, а й тяжкість і характер вчиненого ним злочину, поведінку засудженого під час відбування покарання, становлення його на шлях виправлення тощо.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності. В даному ж випадку відсутні фактичні обставини, які б свідчили, що ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що умовно дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині, і з огляду на це поведінку засудженого не можна розцінювати як сумлінну, націлену на належне ставлення до праці, а отже суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_8 своїм відношенням до праці та поведінкою ще не довів своє виправлення та перевиховання, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви засудженого, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання, а доводи апелянта про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала суду є законною та обґрунтованою, і підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 31 липня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4