У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Підволочиську подання начальника Вишгородського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Мовчанівка, Підволочиського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, засудженого 01 квітня 2021 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень,

про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2024 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшло подання начальника Вишгородського РВ №2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про скасування звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_3 , 01 квітня 2021 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Подання мотивоване тим, що 19 жовтня 2021 року до Вишгородського РВ №2 надійшли на виконання матеріали стосовно ОСОБА_3 , засудженого вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 гривень. ОСОБА_3 був прийнятий на військову службу до лав ЗСУ по контракту з 29 жовтня 2021 року. Відповідно до повідомлення ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 13 березня 2022 року безвісти зник в районі виконання завдань під час безпосередньої участі в бойових діях. Станом на 05 січня 2024 року вирок щодо ОСОБА_3 не виконано.

Прокурор в судове засідання не прибув.

Начальник Вишгородського РВ №2 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Суд вивчивши подання та матеріали, долучені до нього, дійшов наступного.

Вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 гривень. Після набрання вироком законної сили засуджений штраф не сплатив.

Вирок засудженого надійшов на виконання до Вишгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Статтею 53 КК України передбачено поняття штрафу та підстави його заміни на інший вид покарання, ст. 389 КК України передбачає наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.

Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять.

Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. За змістом ст. 389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Суду не надано доказів того, що компетентними органами з виконання покарання у виді штрафу вживалися заходи щодо з`ясування підстав, з яких засуджений не сплачував штраф. Сама по собі несплата штрафу не свідчить про ухилення від виконання вироку, достовірних доказів того, що ОСОБА_3 ухилявся від сплати штрафу суду не надано, а тому підстав для зупинення перебігу давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 з підстав ухилення засудженого від відбування покарання не було.

Разом із цим, в клопотанні начальник Вишгородського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» зазначає, що з 29 жовтня 2021 року ОСОБА_3 прийнятий на військову службу до лав ЗСУ по контракту.

Крім того, з долученої до клопотання копії повідомлення ВЧ НОМЕР_1 від 04 квітня 2022 року №1/37/653 про безвісти зниклого, вбачається, що ОСОБА_3 13 березня 2022 року безвісти зник в районні виконання завдань під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в районі м. Київ. Триваю пошукові заходи.

Відповідно до ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Існування в КК України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу. Загальними умовами, за яких особа, крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст.ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442, або за інші злочини до довічного позбавлення волі, звільняється від відбування покарання відповідно до ст. 80, є: 1) закінчення зазначених у ч. ч. 1 і 3 ст. 80 строків; 2) невчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; 3) неухилення засудженого від відбування покарання.

Таким чином, судом було встановлено, що з 02 травня 2021 року (день набрання вироком законної сили) вирок Підволочиського районного суду Тернопільської області від 01 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_3 , яким його було засуджено до штрафу, не було виконано, зокрема вирок не був виконаний протягом двох років з моменту набрання ним законної сили, факт ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді штрафу не був встановлений. Зазначене свідчить про наявність законних підстав для задоволення подання органу, що відає відбуванням покарання, у зв`язку з чим ОСОБА_3 підлягає звільненню від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,-

постановив:

Подання начальника Вишгородського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задоволити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Мовчанівка, Підволочиського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, засудженого 01 квітня 2021 року Підволочиським районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що станосить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень, звільнити від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку суду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали. Копія ухвали не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1