У Х В А Л А

Справа № 126/3093/23

Провадження № 1-кс/126/17/2024

04 січня 2024 року м. Бершадь

Слідчий суддя Бершадського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 із секретарем ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

слідчого СВ ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бершадь клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого завідувачем сектору контролю Бершадської міської ради, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №1 Бершадського РУП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_5 .

Обгрунтовуючи подане клопотання, слідчий стверджує, що 13.12.2023 до ЧЧ відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надійшов рапорт ДОП СП ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_7 про те, що в ході перевірки власників зброї встановлено, що громадянин ОСОБА_8 , житель Бершадської ОТГ за місцем свого проживання зберігає вогнепальну зброю, а саме карабін.

Відомості про даний факт 14.12.2023 внесено до ЄРДР за №0000594 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у серпні 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_2 , являючись військовослужбовцем Збройних Сил України, та маючи дозвіл на зберігання нарізної вогнепальної зброї, а саме мисливського карабіна НОМЕР_1 , перебуваючи в м. Бершадь, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений час та невстановленому місці, всупереч встановленому законом порядку, передав ОСОБА_5 власну нарізну вогнепальну зброю, а саме мисливський карабін НОМЕР_1 , та набої калібру НОМЕР_3 у кількості 11 штук, які останній, не маючи права на їх зберігання прийняв, чим здійснив незаконне придбання вогнепальної зброї та бойових припасів.

В подальшому, усвідомлюючи, що зазначений карабін НОМЕР_1, являється вогнепальною зброєю, а набої калібру НОМЕР_3 у кількості 11 штук являються бойовими припасами, і як наслідок розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_5 добровільно не здав вищевказані предмети до правоохоронних органів, а залишив їх в сейфі власного домоволодіння, що в АДРЕСА_1 , таким чином розпочав зберігати нарізну вогнепальну зброю мисливський карабін НОМЕР_1 , та набої калібру НОМЕР_3 у кількості 11 штук, без передбаченого законом дозволу.

15.12.2023 у період часу з 12 год 43 хв по 14 год 41 хв, працівниками відділу поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, під час проведення санкціонованого обшуку домоволодіння ОСОБА_5 , яке знаходиться в АДРЕСА_1 , який здійснювався на підставі ухвали слідчого судді Бершадського районного суду від 14.12.2023, в сейфі, що знаходився в коридорі будинку, виявлено та вилучено мисливський карабін НОМЕР_1, який відповідно до висновку судової експертизи зброї № СЕ-19/102-23/21787-БЛ від 20.12.2023, є нарізною вогнепальною зброєю - мисливським карабіном моделі «CZ 557», № НОМЕР_2 , калібру НОМЕР_3, виробництва Чеської Республіки, а також 11 набоїв калібру НОМЕР_3, які відповідно до того ж висновку експерта являються бойовими припасами - мисливськими патронами калібру НОМЕР_3 (виробництва «Girattes Ginkluotes Gamykla», Литва) призначеними для стрільби з мисливської нарізної вогнепальної зброї, а саме карабінів Remington НОМЕР_4, Benpi НОМЕР_5, Сайга НОМЕР_5, Benelli Argo та іншої мисливської зброї під даний патрон, які ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав, без передбаченого законом дозволу.

22.12.2023 встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні злочину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Салькове Гайворонського району Кіровоградської області, жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, одруженому, працюючому завідувачем сектору контролю Бершадської міської ради, раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-Допит свідка ОСОБА_10 , який повідомив за яких обставин йому стало відомо про передачу вогнепальної зброї ОСОБА_9 у серпні 2023 ОСОБА_5

-Протокол обшуку від 15.12.2023, а саме квартири в АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: мисливський карабін НОМЕР_1, та набої калібру НОМЕР_3 у кількості 11 штук.

-Пояснення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 який у присутності захисника ОСОБА_6 відмовився надавати пояснення по вказаному факту.

-Допитами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 які були залучені в якості понятих при обшуку домоволодіння в АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: мисливський карабін НОМЕР_1, та набої калібру НОМЕР_3 у кількості 11 штук.

-Висновок судової експертизи зброї № СЕ-19/102-23/21787-БЛ від 21.12.2023.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому, щодо ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Метою застосування запобіжного заходу, щодо ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховування від органів досудового розслідування, що обґрунтовано підтверджується вчиненням злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 7років.

- незаконно впливати на свідків, з метою уникнення покарання.

- переховування від суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованого кримінальному правопорушенні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення покарання.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки особисте зобов`язання або особиста порука, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи міру можливого покарання.

Звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчим на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином враховуючи, що вищевикладене свідчить про неможливість обрання більш м`яких запобіжних заходів ніж цілодобовий домашній арешт так як вказане буде суперечити загальним засадам кримінального провадження

Прокурор, ОСОБА_3 та слідчий, ОСОБА_4 у судовому засіданні доводи клопотання підтримали, просили його задовольнити.

Захисник, ОСОБА_6 та підозрюваний, ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

22.12.2023 ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

За змістом ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії»).

Слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадженні він не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, він не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, інкримінованого стороною обвинувачення.

Аналіз представлених доказів зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Отже на даний час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість перебування особи під одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу, враховує і положення, що передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод, практики Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо тільки в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, між тим ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер, та доводитися відповідними доказами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клоот проти Бельгії» серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться. Практика Європейського суду з прав людини свідчить, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Водночас слідчий суддя не погоджується з існуванням ризиків, про які вказує сторона обвинувачення, оскільки за рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко проти Молдови» тільки одне посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. У справі «Мамедова проти Росії». Суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальний елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як слідує із клопотання, сторона обвинувачення просить врахувати, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, з метою уникнення покарання, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, втім відомостей, що підтверджували означене, слідчому судді не надано. Клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є непропорційними меті, яка ставиться до їх застосування.

Долучені до клопотання докази містять дані щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння та частково підтверджують ризики, при цьому в своїй сукупності це не може свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт. Отже слідчий суддя, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, не знайшов підстав для задоволення клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки передбачені частиною п`ятою ст. 194 КПК України.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює завідувачем сектору контролю Бершадської міської ради, раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки. Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри та частково доведено актуальність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на даний час, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, та покласти на останнього наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися з АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання.

Питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого злочину і правильності кваліфікації його дій, з чим сторона захисту не погоджується, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 21, 29, 55, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого завідувачем сектору контролю Бершадської міської ради, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

2) не відлучатися з АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання.

Визначити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 22.02.2024

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього судом обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює слідчий, який провадить досудове розслідування кримінального провадження № 0000594, відомості про яке внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.12.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1