Справа № 536/1268/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2023 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, із неповною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-02 червня 1999 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 229-6 КК України 1960 року з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки; на підставі статті 45 КК України 1960 року звільнений від відбування покарання з випробування та іспитовим строком тривалістю 1 рік, штраф в розмірі 200 грн.;

-28 липня 2000 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 140 КК України 1960 року з призначенням покарання у виді 2 років позбавлення волі з конфіскацією 1/3 майна, на підставі ст. 43 КК України 1960 року остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців; звільнений 07 серпня 2001 року умовно-достроково;

-25 січня 2002 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; 09 жовтня 2004 року звільнений з відбуттям строку покарання;

-07 грудня 2006 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 162 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 1 рік;

-12 жовтня 2007 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців;

-01 листопада 2007 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 122 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

-10 вересня 2008 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, 70 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією майна; 28 грудня 2012 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково;

-19 лютого 2014 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України з призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки;

-25 липня 2014 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців;

-07 жовтня 2014 року вироком Семенівського районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 321, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 310 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; 13 липня 2018 року покарання змінено на більш м`яке у виді громадських робіт строком на 240 годин;

-14 липня 2022 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

-02 вересня 2022 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України з призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі статті 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням тривалістю 3 роки;

-17 травня 2023 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України з призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений від відбування покарання з призначенням іспитового строку тривалістю 3 роки,

за ч.4 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

Встановив:

05 червня 2023 року, приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебував за місцем свого проживання, у приміщенні літньої кухні на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_5 , та до якої приїхала її мати ОСОБА_6 . Скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_6 залишила свою сумку з грошима у кімнаті будинку за вказаною вище адресою та покинула територію домоволодіння, ОСОБА_3 діючи таємно, повторно, виходячи з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, затвердженого Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який продовжено на підставі Закону України №2738-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.05.2023, шляхом вільного доступу, з сумки потерпілої ОСОБА_6 викрав 100 гривень однією купюрою та дві купюри по 100 злотих кожна, що за курсом Національного банку України станом на 05.06.2023 року становить 1748,44 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1848,44 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 1848 грн. 44 коп.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та пояснив, що вчинив крадіжку, оскільки він не мав роботи та засобів до існування. Викрадені кошти витратив на власні потреби. У скоєному щиро кається, просить його суворо не карати.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Отже, суд визнає необхідним дослідити матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих даних обвинуваченого.

Судом було досліджено характеризуючи матеріали на ОСОБА_3 , а саме довідку Комунального некомерційного медичного підприємства «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №01-14/1373 від 07 червня 2023 року, згідно якої ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, довідку-характеристику Виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради від 07 червня 2023 року №471/1, згідно якої скарг щодо поведінки ОСОБА_3 не надходило; довідку №4792/115/10/-2023, відповідно до якої ОСОБА_3 раніше неодноразово засуджений.

Аналізуючи вищевказані докази в їх сукупності, які суд, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, вважає належними, допустимими і достовірними та достатніми для прийняття процесуального рішення по справі, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, доведена.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання; дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше неодноразово судимий; стан здоров`я обвинуваченого, який, відповідно до довідки Комунального некомерційного медичного підприємства «Кременчуцька міська лікарня планового лікування» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області №01-14/1373 від 07 червня 2023 року, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд приходить до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Підстав для застосування вимог статей 69, 75 КК України відносно ОСОБА_7 суд не вбачає.

Також, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 повинно бути призначено із застосуванням вимог ст. 71 КК України, оскільки він будучи засудженим 17 травня 2023 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, звільнений від відбування покарання з призначенням іспитового строку тривалістю 3 роки, після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, тому суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Суд вважає, що призначене покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати аідсутні.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 травня 2023 року, та остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 23 червня 2023 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі у відповідності до вимог ст.72 КК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1