ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7756/23 (1-кс/953/6590/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1380/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000500 від 23.08.2023, за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000500 від 23.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України про арешт майна.

Згідно ухвали накладено арешт на майно, вилучене в ході огляду місця події від 22.08.2023 за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 111А, а саме на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 на автомобіль марки «Nissan» моделі «Rogue» д.н.з. НОМЕР_2 , автомобіль марки «Nissan» моделі «Rogue» д.н.з. НОМЕР_2 , ключі від автомобіля марки Nissan» моделі «Rogue» д.н.з. НОМЕР_2 , що вилучено у користувача майна ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

На зазначене судове рішення представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та постановити нове рішення, яким частково задовольнити клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова про накладення арешту та накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , а в іншій частині клопотання прокурора залишити без задоволення. Також просив повернути автомобіль марки «Nissan» моделі «Rogue» д.н.з. НОМЕР_2 та ключі від нього ОСОБА_7 .

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначав, що автомобіль та ключі від нього не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не могли зберегти на собі сліди виготовлення, підроблення свідоцтва про реєстрацію ТЗ, оскілки воно виготовлялося в іншому місці, невідомою шахрайською фірмою, а транспортний засіб не є зв`язку із жодним кримінальним правопорушенням.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю сторони, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи адвоката ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СД ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000500 від 23.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

25.08.2023 прокурор Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 звернулася до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про арешт майна, яке було вилучене в ході огляду місця події від 22.08.2023 року в ході проведення огляду за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 111-А.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту, а саме позбавленні осіб права на відчуження, володіння та користування на зазначене майно, оскілки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину та має бути використаним для забезпечення цивільного позову законного власника вказаного транспортного засобу. Встановлені достатні підстави вважати, що вказане майно відповідає наступним критеріям доказу: зберегло на собі його сліди; містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час вказаного кримінального провадження; є предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій; набуті кримінально протиправним шляхом.

Постановляючи рішення, про задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя суду першої інстанції послався на те, що тимчасово вилучене майно є доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України. Отже, вказане мано має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження. З огляду на викладене, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що лопотання підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно положень ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Відомості клопотання про арешт майна свідчать про відповідність свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, безпосередньо транспортного засобу та ключів від нього - ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння злочину або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

На переконання колегії суддів, вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав щодо арешту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіля та ключів від нього, враховуючи можливість використання їх як доказу у цьому кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту вказаного майна, а саме автомобіля, - спростовуються відомостями кримінального провадження. Вищезазначене майно, а саме, автомобіль та ключі від нього - відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, як майно, що було доказом вчинення злочину або зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, постановою старшого дізнавача ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 від 23.08.2023, вилучене під час огляду 22.08.2023 року за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 111-А майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні за №0000500 від 23.08.2023 (а.с. 19).

Таким чином, накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченим для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Поряд з цим з матеріалів судового провадження об`єктивно вбачається, що 23 серпня 2023 року старшим дізнавачем СД ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 ухвалено постанову про призначення судово-трасологічної експертизи, з питанням: - чи змінювались (знищувались) ідентифікаційні номери транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Nissan» моделі «Rogue» д.н.з. НОМЕР_2 .

Поряд з цим, матеріали цього провадження не містять відомостей про те, чи проведена призначена експертиза та яких висновків дійшов експерт.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що на цьому етапі досудового розслідування слідчим суддею прийнято обґрунтоване та об`єктивне рішення щодо задоволення клопотання прокурора про арешт мана.

Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_6 не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, тобто без врахування об`єктивних відомостей.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції щодо необхідності накладення арешту на майно, який є на цьому етапі належним заходом забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його ефективності, як того вимагають норми ст. 2 КПК України.

Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційних скарг стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна адвокатом ОСОБА_6 не надано та колегією суддів не встановлено.

Крім цього, істотних порушень норм КПК України, що можуть стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Колегія суддів бере до уваги, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Власнику майна та його представнику належить роз`яснити, що у подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст. 174 КПК України.

За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 395, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2023 року - залишити без змін.

Роз`яснити власнику майна та його представнику процесуальне право звернутись в порядку ст. 174 КПК України із заявою до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :