КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 липня 2023 року включно та залишено без змін визначений ОСОБА_5 , ухвалою суду від 28.10.2022 року, розмір застави.

Таке рішення суд, врахувавши тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення майнового кримінального правопорушення та обвинувачується у вчиненні нового злочину під час іспитового строку, не одружений, на утриманні дітей не має, не працевлаштований, не має місця проживання у місті Києві, оскільки стороною захисту не надано належного підтвердження фактичного користування обвинуваченим вказаною ними квартирою у місті Києві, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що обвинувачений може переховуватися від суду і незаконно впливати на інших учасників провадження, та їм не може запобігти жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

_____________________________________________________________

Справа №11-кп/824/4086/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6

Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_1

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не погоджуючись з ухвалою суду, просить змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що він перебуває під вартою з 20.09.2021 року, і кожних два місяці його захисник в суді просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт, вказуючи на наявність орендованої його дівчиною для нього квартири в місті Києві, і навіть, в останнє судове засідання захисник забезпечила орендодавця ОСОБА_8 , який приніс з собою договір оренди, однак суд ігнорує дані клопотання.

Крім того, вказує на те, що ризики на даний час майже не існують, оскільки судове слідство майже завершилось і допитати залишилось лише двох свідків, явку яких прокурор ніяк не може забезпечити, не дивлячись на прийняття рішення про їх привід, тому він також ніяким чином не зможе на них вплинути.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі сторін судового провадження, оскільки відсутні клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про відсутність підстав для продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 , Подільським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0001588 по обвинуваченню ОСОБА_10 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, врахувавши тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення майнового кримінального правопорушення та обвинувачується у вчиненні нового злочину під час іспитового строку, не одружений, на утриманні дітей не має, не працевлаштований, не має місця проживання у місті Києві, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на інших учасників провадження, та їм не може запобігти жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, і тому визнав необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_9 в апеляційній скарзі проте, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до ньогожодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи характер висунутого ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні двох епізодів тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, а також, приймаючи до уваги всі наявні у матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливого кримінального правопорушення та обвинувачується у вчиненні нового корисливого злочину під час іспитового строку, не має міцних соціальних зв`язків, законних джерел доходів та місця проживання у місті Києві,та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений може переховуватися від суду і незаконно впливати на інших учасників провадження, та враховуючи ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено до спливу продовженого строку, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що він перебуває під вартою з 20.09.2021 року і наявні підстави для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, а саме на домашній арешт, оскільки у нього наявне постійне місце проживання в місті Києві, що підтверджується договором орендованої для нього квартири, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу, зважаючи на конкретні обставини висунутого обвинувачення, характер та тяжкість діяння, яке йому інкримінується, покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим у його вчиненні, а також і дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливого кримінального правопорушення та обвинувачується у вчиненні нового корисливого злочину під час іспитового строку,

Щодо доводів обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що ризик впливу на свідків відсутній, оскільки судове слідство майже завершилось і допитати залишилось лише двох свідків, явку яких прокурор ніяк не може забезпечити, не дивлячись на прийняття рішення про їх привід, тому він також ніяким чином не зможе на них вплинути, то вони не заслуговують на увагу, оскільки, з огляду на те, що на даний час судове провадження триває і свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитувалися, з великою ймовірністю існує ризик незаконного впливу на них.

Отже, враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді домашнього арешту, що є змістом апеляційної вимоги обвинуваченого, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 30 травня 2023 року, якою продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 липня 2023 року включно та залишено без змін визначений ОСОБА_5 , ухвалою суду від 28.10.2022 року, розмір застави, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3