Дата документу 22.11.2023 Справа № 332/2997/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/2997/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1298/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Любимівка Вільнянського району Запорізької області, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не працюючий, маючий на утриманні малолітню дитину, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні 3 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

7 вересня 2022 року, приблизно о 16.00 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України згідно Указу Президента України введено воєнний стан, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_9 , після спільного вживання алкогольних напоїв знаходиться в алкогольному стані, таємно викрав мобільний телефон марки «S-Tell Р771», у копусі чорного кольору, вартість якого складає 1362 гривні, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 19 жовтня 2022 року, приблизно о 15.00 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України згідно Указу Президента України введено воєнний стан, знаходячись за місцем роботи на посаді токаря, яка розташована в приміщенні цеху по вулиці Теплична 37 міста Запоріжжя, переконавшись в тому, що поруч нікого не має і за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 , а саме: нутромір індикаторний (50-100 х 0,01 мм.), вартість якого складає 2334 гривні 44 копійки; нутромір індикаторний (18-50 х 0,01 мм), вартість якого складає 2454 гривні 90 копійок; чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 4789 гривень 34 копійки.

Крім того, 21 жовтня 2022 року, приблизно о 16.00 годині, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, достовірно знаючи, що на території України згідно Указу Президента України введено воєнний стан, знаходячись за місцем роботи на посаді токаря, яка розташована в приміщенні цеху по вулиці Теплична 37 міста Запоріжжя, переконавшись в тому, що поруч нікого не має і за ним ніхто не спостерігає, таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_10 , а саме: шестигранник з латуні довжиною 32 см, діаметром 19 мм, вартість складає 384 гривні 72 копійки; штангель циркуль довжиною 25 см, вартість якого складає 533 гривні 33 копійки; чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 918 гривень 5 копійок.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом його дій, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок своєї суворості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що він визнав свою провину у повному обсязі, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, скоїв крадіжки, перебуваючи у конфліктних відносинах з потерпілими, тому вони в суді просили суворо його покарати.

Крім того, потерпілим було відшкодовано завдану шкоду в повному обсязі, тому вони не заявляли цивільні позови, а твердження потерпілого ОСОБА_10 про те, що він самостійно викупив викрадені нутроміри, не відповідає дійсності, оскільки ці інструменти потерпілий викупив у розрахунок його заробітної плати.

Призначаючи покарання суд врахував те, що він раніше не судимий, має на утриманні малолітнього сина, але прийняв помилкове рішення, що підстав для застосування ст. 75 КК України немає.

Вважає, що викрадене ним майно не коштувало дуже багато, до того ж, шкода була відшкодована в повному обсязі, тому призначення йому 3 років позбавлення волі є занадто суворим.

Звертає увагу, що він раніше не судимий, самостійно виховує дитину, працює, більше ніколи не буде скоювати крадіжки та інші правопорушення, він не становить ніякої суспільної небезпеки, тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком.

Від прокурора на адресу апеляційного суду надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких він зазначає, що суд першої інстанції в повній мірі встановив та належним чином оцінив і врахував всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, яка рішення суду першої інстанції вважала законним, обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями), зміст та суть яких викладено в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 51-1985км18 (єдиний унікальний номер 207/5011/14-к) та постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 51-329км18 (єдиний унікальний номер 297/562/17), які враховуються колегією суддів під час перегляду вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів; визнав щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданих збитків потерпілому ОСОБА_9 за обставини, що пом`якшують покарання; вчинення кримінального правопорушення за епізодом від 7 вересня 2022 року щодо особи похилого віку за обставину, що обтяжує покарання; дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працює, легальних доходів не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Також суд першої інстанції врахував думку потерпілих, які просили призначити обвинуваченому суворе покарання в місцях позбавлення волі, досудовому доповідь органу пробації, згідно якої виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе.

Колегія суддів також враховує те, що обвинувачений вчинив три епізоди крадіжки, не працює, суспільно-корисною працею не займається, стабільного джерела доходу не має, що свідчить про те, що він заробляє на життя шляхом вчинення кримінальних правопорушень.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі, і підстави для застосування ст. 75 КК України до вказаного покарання відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_7 було призначене покарання із застосуванням ст. 69 КК України, що також не свідчить про несправедливість призначеного покарання через його суворість.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 1 листопада 2018 року у справі № 51-2776км18 (єдиний унікальний номер 524/5999/17), термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

З огляду на наявність обставини, що обтяжує покарання, кількість епізодів злочинної діяльності, думку потерпілих з приводу покарання, а також дані про особу обвинуваченого, у суду першої інстанції не було правових підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж у виді 3 років позбавлення волі, яке, на переконання колегії суддів, не є явно несправедливим через суворість.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу неналежного врахування судом першої інстанції того, що він повністю визнав провину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував завдану шкоду, раніше не судимий, має на утриманні малолітнього сина, оскільки як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд врахував вказані обставини при призначенні обвинуваченому покарання та прийшов до висновку про можливість призначення йому за ч. 4 ст. 185 КК України, покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений відшкодував потерпілому ОСОБА_10 завдану шкоду, оскільки вказаний факт був повністю спростований у суді першої інстанції самим потерпілим.

Інші доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 серпня 2023 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4