Справа № 162/716/23
Провадження № 1-кс/162/22/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07 листопада 2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про самовідвід судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000345 від 04.05.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 126-1 Кримінального кодексу України (далі КК України)

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2023 року судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 було передано на розгляд обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні, який 04.10.2023 року заявив самовідвід.

Самовідвід мотивовано тим, що ОСОБА_3 не може брати участь у розгляді справи, оскільки складовою об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, серед іншого, є вчинення останнім 10.04.2023 року домашнього насильства, за фактом якого 19.04.2023 року суддею ОСОБА_3 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення №162/274/23 та визнано ОСОБА_4 винуватим у вчиненні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення.

Учасники кримінального провадження, суддя ОСОБА_3 на розгляд заяви про самовідвід не з`явилися.

Відповідно до ч.4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши заяву про самовідвід, проаналізувавши законодавство, суд дійшов таких висновків.

Згідно із п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Приписами ст.80 КПК України встановлено, що за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і ст. 9 Конституції України, п.4 ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь в розгляді справи у випадку наявності обставин, які викликають сумнів в його безсторонності, а отже і об`єктивності.

Поняття «неупередженості» суду, викладене в Кримінальному процесуальному законодавстві України співвідноситься з поняттям «безсторонності» суду, закріпленим в міжнародних правових документах, зокрема, у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», у справі «Газета «Україна-Центр» проти України»).

Відповідно до вимог п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Враховуючи, що зазначені обставини є такими, що об`єктивно викликають сумнів у безсторонності при розгляді справи суддею ОСОБА_3 , заяву про самовідвід слід задовольнити.

Керуючись ст.75, 81, 82 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про самовідвід судді Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000345 від 04.05.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_5