Справа № 61061005
н/п 1-кс/953/6104/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" жовтня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальній справі № 61061005 від 16.08.2006 року за фактом шахрайства за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

До Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , як власника майна про скасування арешту майна у кримінальній справі № 61061005 від 16.08.2006 року, за фактом шахрайства за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В обгрунтування клопотання захисник посилається на те, що постановою старшої слідчої СВ Київського РО ГУМВС Україїни в Харківській області у кримінальній справі № 61061005 від 16.08.2006 року, накладено арешт на 1/3 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що належала на момент винесення постанови ОСОБА_4 , на підставі договору дарування № 7082 від 18.08.2006 року. Однак у постанові слідчої зазначено, про належність 1/3 частини майна ОСОБА_5 , що не відповідає наявним правовстановлюючим документам на час прийняття слідчою рішення про арешт.

Під час досудового розслідування в рамках вказаної кримінальної справи було провадження зупинено 25.10.2006 року на підставі п. 2 ст. 206 КПК України (1960 року), між тим, не вирішено питання про скасування накладеного арешту. Про наявність вказаного арешту власниця майна дізналась з відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 13.06.2023 року. Наявність вказаного обтяження перешкоджає заявниці у реалізації в повному обсязі права власності на належну їй частку нерухомого майна.

У судове засідання представник заявниці не з`явився, до початку розгляду клопотання скерував до суду заяву про розгляд клопотання без його участі. Заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Правонаступник органу досудового розслідування в судове засідання не з`явився, на вимогу суду надано матеріали кримінальної справи № 61061005 від 16.08.2006 року.

Дослідивши матеріали кримінальної справи № 61061005 від 16.08.2006 року, додані до клопотання матеріали, суд дійшов наступних висновків.

За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним. У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченомуКПК України. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 461/233/17-ц.

Отже, арешт, накладений в межах кримінальної справи, є заходом забезпечення кримінального провадження, застосованим згідно з нормами КПК України і його скасування відбувається в порядку, визначеному статтею 174 КПК України.

Аналогічних за змістом висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц, від 23 травня 2018 року у справі № 569/4374/16-ц.

При цьому, згідно з п. 9розділу XI «Перехідні положення» КПК України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що постановою старшої слідчої СВ Київського РО ГУМВС України в Харківській області у кримінальній справі № 61061005, 19 вересня 2006 року було накладено арешт на 1/3 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 з забороною відчудження, тобто до набрання чинності КПК України 2012 року.

Отже, до набрання чинності КПК України 2012 року передбачався наступний порядок щодо скасування арешту на майно: на підставі постанови слідчого в порядку ч. 6 ст. 126 КПК України 1960 року, або судом під час попереднього судового засідання в порядкуст. 253 КПК України 1960 року, під час ухвалення вироку в порядкуст. 234 КПК України 1960 року або судом в порядку виконання вироку в порядку ст.409,411 КПК України 1960 року.

З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна, поширюються норми КПК України 1960 року.

Зокрема, відповідно до статті 126 КПК України 1960 року (в редакції чинній на момент прийняття рішення про накладення арешту) арешт майна міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.7 ст. 253 КПК України 1960 р., прийнявши рішення про призначення справи до судового розгляду, суддя вирішує, зокрема, питання про заходи щодо забезпечення цивільного позову.

Згідно із п.8 ст. 324 КПК України 1960 р., постановляючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема, питання що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Стаття 335 КПК України 1960 р., зазначає, що в резолютивній частині виправдувального вироку зазначається прізвище, ім`я та по батькові виправданого; вказується, що підсудний в пред`явленому обвинуваченні визнаний невинним і по суду виправданим; вказується про скасування запобіжного заходу, про скасування заходів до забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна, про речові докази, судові витрати і про порядок та строк оскарження вироку.

Відповідно до ст. 282 КПК України 1960 року, якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу. Суд своєю ухвалою (постановою) закриває справу, якщо прокурор відмовився підтримувати державне обвинувачення, а потерпілий не бажає скористатися правом, передбаченим частиною другою статті 267 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 248 КПК України 1960 р., при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

Відповідно до ст. 404 КПК України 1960 р., якщо у виправданого або у особи, щодо якої справа закрита, були вилучені документи, цінності та інші предмети чи був накладений арешт на майно, копія вироку, що набрав законної сили, або ухвала апеляційної чи касаційної інстанції направляються відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей та інших предметів, а також для зняття арешту з майна.

Отже,суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно із ст. 409 КПК України 1960 р., питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

У порядку, передбаченому статтею 411 КПК України (1960 року), суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч. 5 ст. 534 КПК України 2012 р. процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 539 КПК України 2012 року питання, що виникають під час та після виконання вироку суду вирішуються судом за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, а також інших осіб, встановлених законом.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

У той же час, суддя керуючись наведеними вище принципами верховенства та справедливості, дійшов висновку, що, здійснюючи правосуддя на вказаних засадах, має перед усім забезпечити захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, постановою старшої слідчої СВ Київського РО ГУМВС України в Харківській області у кримінальній справі № 61061005, 19 вересня 2006 року було накладено арешт на 1/3 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Проте відповідно інформації, наданої на запит слідчої відомості про належність ОСОБА_5 1/3 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 станом на 19.09.2006 року у матеріалах кримінальної справи відсутні.

Відповідно до договору дарування від 18.08.2006 року, ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_4 , прийняла в дар в рівних частках, яка діяла за себе та як законний представник малолітнього сина, ОСОБА_6 , 1/3 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , відповідно до витягу про реєстрацію права власності кожному належить 1/6 частка.

Станом на теперішній час арешт накладений постановою старшої слідчої СВ Київського РО ГУМВС України в Харківській області у кримінальній справі № 61061005 від 19 вересня 2006 року на 1/6 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_4 , продовжує існувати, що підтверджується довідкою КП « Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР від 13.06.2023 року № 2446/04-11/23.

Відповідно до ч. 9. Перехідних положень КПК України ( в редакції 2012 року ) запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Аналіз наявних в розпорядженні суду матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а також недоведеність факту належності вказаного майна, ОСОБА_5 , станом на час постановлення арешту у кримінальній справі, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту майна для третіх осіб.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що кримінальна справа згідно відповіді начальника ГУНП в Харківській області управління інформаційно аналітичної підтримки від 28.07.2023 року № 1408/119-27/01-2023 зупинена на підтаві п. 3 ст. 206 КПК України в редакції 1960 року, (коли не встановлено особу, яка вчинила злочин), суд приходить до висновку про те, що на сьогодні відпала потреба у подальшому застосуванні арешту майна, та про відсутність обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння та розпорядження особою своїм майном, а також обумовлювали б подальший арешт майна, а тому клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.409 КПК України (редакції1960 року), п.9 Перехідних Положень КПК України 2012 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений постановою старшої слідчої СВ Київського РО ГУМВС України в Харківській області у кримінальній справі № 61061005 від 19 вересня 2006 року на 1/6 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , на нерухоме майно, яке зареєстроване на ім`я ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , а саме скасувати обтяження на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1