Справа № 202/9175/23
Провадження № 1-кс/202/9352/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

20 листопада 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0000280, внесеного до ЄРДР 24.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням яке погоджено з прокурором групи прокурорів ОСОБА_4 про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0000280, внесеного до ЄРДР 24.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 23.03.2023 до ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява, про те що невідома особа 23.03.2023 незаконно заволоділа транспортним засобом - автомобілем марки «Renault Trafic» 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: м. Дніпро, вул. Генерала Захарченко, біля буд. 14 на території стоянки.

Обґрунтовує клопотання необхідністю збереження речових доказів у кримінальному провадженні та просить суд накласти арешт на автомобіль марки «Renault Trafic» 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , шляхом заборони відчудження, розпорядження та користування.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000280, внесеного до ЄРДР 24.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Згідно витягу з ЄРДР 23.03.2023 надійшла заява від ОСОБА_6 , про те що невідома особа 23.03.2023 назаконно заволоділа траспортним засобом - Renault Trafic, AT1639AI, який знаходився за адресою: м. Дніпро, вул. Г.Захарченко, біля буд. 14.

Вирішуючи клопотання про накладення арешту, слідчий суддя виходить із положень статті 170 КПК України, згідно з якими арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Зокрема, згідно з пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (частина 3 статті 170 КПК України).

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Посилаючись у клопотанні, що автомобіль марки «Renault Trafic» 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000280, внесеного до ЄРДР 24.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, для його арешту, слідчий повинен був зібрати і надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Між тим, жодних доказів того, що вилучене майно визнано та є доказом у даному кримінальному провадженні, в матеріалах клопотання не містяться. Слідчим не надано поставу про визнання автомобіля марки «Renault Trafic» 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000280. Не приведені такі докази і в клопотанні слідчого, що свідчить про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування.

Крім цього, у відповідності до витягу з ЄРДР 24.03.2023 було зареєстровано кримінальне провадження № 0000280 від 24.03.2023, за заявою ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Згідно долучених до матеріалів клопотання документів автомобіль марки «Renault Trafic» 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не належить ОСОБА_6 .

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 07.11.2023 клопотання старшого слідчого ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , яке погоджено з прокурором окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0000280, внесеного до ЄРДР 24.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, було повернуту прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин, у зв`язку з ненаданням документів та не зазначенням особи у володінні або користуванні якої перебуває майно.

Зазначені матеріали клопотання також не містять актуальних відомостей щодо власника автомобіля марки «Renault Trafic» 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведено правову підставу та мету для накладення арешту на майно, передбачені п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , яке погоджено з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_8 , про арешт майна, яке подане в рамках кримінального провадження № 0000383, внесеного до ЄРДР 18.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1