Справа 372/240/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/5384/2023 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

05 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинувачених - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 23 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Обухів Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Обухів Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, та

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Козин Обухівського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, -

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 122 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Обухівського районного суду Київської області від 23 серпня 2023 року ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.122 КК України, та призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_11 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_12 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_13 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.122 КК України та призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_13 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_13 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїзджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково, стягнуто солідарно з обвинувачених у відшкодування моральної шкоди 100000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Вироком суду обвинувачені визнані винними в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України, за наступних обставин.

28 квітня 2022 року о 20 годині 38 хвилин ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 перебували поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 . В цей час до них підійшов ОСОБА_7 , який на ґрунті раніше виниклого конфлікту з ОСОБА_11 , почав робити останньому зауваження з приводу його зухвалої поведінки та негативних висловлювань, адресованих ОСОБА_7 та його матері ОСОБА_14 .

В подальшому, між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виник словесний конфлікт, під час якого останній спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 почали виражатися на адресу ОСОБА_7 грубою нецензурною лайкою та погрожувати йому фізичною розправою, на що потерпілий, не бажаючи вступати в бійку, почав тікати в напрямку домоволодіння під АДРЕСА_4 , а ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 почали його наздоганяти, при цьому ОСОБА_12 кинув в ноги потерпілого скейт, від чого останній впав на асфальт, опинившись в положенні лежачі на лівому боці.

В подальшому ОСОБА_11 , діючи умисно, з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання відповідних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень потерпілому, діючи спільно з ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , підбігли до перебуваючого в положенні лежачи на лівому боці ОСОБА_7 та почали завдавати останньому удари, при цьому ОСОБА_13 наніс один удар носком лівої ноги в область лоба та один удар носком лівої ноги в область нижньої частини правого ребра та частково правої нирки, ОСОБА_12 наніс потерпілому один удар скейтом, а також не менше трьох ударів носком правої ноги в область нижньої частини правого ребра та частково правої нирки, після чого, ОСОБА_11 наніс потерпілому один удар носком правої ноги в голову, один удару в область передпліччя правої руки та не менше трьох ударів тією ж ногою в область нижньої частини правого ребра та частково правої нирки.

У результаті умисних спільних злочинних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синців правого плеча, поперекової ділянки, численних саден на руках, ногах та тулубі, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, а також переломів 10,11 ребер праворуч, які за ступенем тяжкості відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки викликало тривалий розлад здоров`я (більше 21 доби).

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_13 просить вирок суду скасувати в частині визнання ОСОБА_13 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч.1 ст. 122 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.

Вказує, що вина ОСОБА_13 не доводиться матеріалами кримінального провадження, показаннями свідків, доказами здобутими як у ході досудового слідства, так і судового розгляду, іншими матеріалами справи в їх сукупності. Зокрема, протокол огляду предмета від 10.11.2022 відповідно до якого органами слідства було оглянуто відеофайл також не має доказового значення, так як це відео не дозволяє ідентифікувати обставини, які відбувались за версією сторони обвинувачення, викладених в обвинувальному акті, з вказаного відео вбачається лише те, що по асфальтованій дорозі, розташованій поміж приватних будинків, пробігають 4 особи, обставини нанесення тілесних ушкоджень потерпілому не відео відсутні. Також зазначає, що тілесні ушкодження у вигляді переламу ребер могли утворитись внаслідок дій, що відображені під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілого, тобто від удару (ударів) ногами в праву половину грудної клітки ОСОБА_7 як ОСОБА_13 , чи ОСОБА_12 , чи ОСОБА_11 . Судово-медичних даних, на підставі яких можливо було б розмежувати внаслідок ударів ОСОБА_13 , чи ОСОБА_12 , чи ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді переломів ребер праворуч ОСОБА_7 - немає. В сукупності з показаннями, наданими в судовому засіданні обвинуваченими ( ОСОБА_11 вину визнав, дав суду показання, що внаслідок його дій могли утворитись тілесні ушкодження у вигляді переломів ребер праворуч у потерпілого, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 ударів потерпілому не наносили) вина ОСОБА_13 стороною обвинувачення за критерієм «поза розумним сумнівом» не доведена. Зазначає, що в сукупності з показаннями, наданими у судовому засіданні свідком ОСОБА_15 (вона крім обвинуваченого ОСОБА_11 нікого не впізнала) вказують на неналежність доказу - протоколу пред`явлення особи ОСОБА_13 для впізнання за фотознімками від 17.11.2022. Крім того, вказує, що з відео, яке є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 11.11.2022, проведеного зі свідком ОСОБА_14 , встановлено, що слідчий під час проведення слідчого експерименту неодноразово втручався у розповідь свідка, керував її діями та ставив навідні запитання, що тягне за собою визнання вказаного протоколу недопустимим доказом. Також з відео, яке є додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 23.11.2022, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_14 , встановлено, що слідчий під час проведення слідчого експерименту неодноразово втручався у розповідь потерпілого, керував його діями та ставив навідні питання, що також тягне за собою визнання вказаного протоколу недопустимим доказом. Також вказує, що жодний зі свідків не повідомив суду про причетність ОСОБА_13 , до нанесення потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень. На думку захисника, виходячи з того, що вина ОСОБА_13 належними, достатніми та допустимими доказами не доведена, то і позов задоволенню не підлягає.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати та закрити відносно нього кримінальне провадження. Вказує, що він будь-яких ударів потерпілому не наносив, скейт, що перебував у його руках під час бігу, по потерпілому він не кидав, ударів ним не наносив. Зазначає, що суд не взяв до уваги його показання, показання ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 щодо можливих обставин отримання потерпілим тілесних ушкоджень, а беззаперечно прийняв показання потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 , які є абсолютно ідентичними та відповідно, на його переконання, відредагованими слідчим під час проведення таких слідчих дій, як зокрема слідчі експерименти, проведені за їх участі та визнанні судом всупереч вимог ст. 87 КПК України як допустимі докази. Аналогічним чином суд визнав допустимим і інший доказ, що отриманий з порушеннями вимог КПК, а саме протокол пред`явлення особи до впізнання від 17.11.2022, що проводився за його фотографією, а не з особою. При цьому звертає увагу, на показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , наданими в судовому засіданні, зокрема те, що обидва свідки крім ОСОБА_17 та ОСОБА_21 на місці події не впізнали нікого, а їх присутність та встановлення особи здійснювали лише по фото, по яких саме слідчий вказав на нього, а в судовому засіданні свідки бачачи його, не змогли стверджувати, що він там був.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати в частині задоволеного цивільного позову та прийняти нове рішення в цій частині, яким цивільний позов задовольнити частково, стягнути з нього на користь потерпілого на відшкодування моральної шкоди 5000 грн. Вказує, що сума в 100000 грн. є занадто надмірною , судом не було враховано ті обставини, що він є студентом 2 курсу, не працює і на даний час не має можливості працювати у зв`язку з навчанням на денній формі навчання. Крім того, вказує, що судом не врахована вина та провокуючі дії потерпілого.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить призначити обвинуваченим покарання у виді 3 років позбавлення волі кожному та стягнути солідарно з обвинувачених на його користь 500000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Вказує, що суд не врахував обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення групою осіб за попередньою змовою, намагання приховати злочин, вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння та тиск обвинувачених на свідків. Зазначає також, що в результаті дій обвинувачених йому було завдано матеріального збитку в розмірі 183 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 1809000 грн., також витрати на правову допомогу в розмірі 30000 грн. та послуги експерта 45000 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілого захисник ОСОБА_22 в інтересах ОСОБА_13 , наводячи обґрунтування, просить залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинувачених та захисників, які підтримали апеляційні скарги захисника та обвинувачених і заперечили проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, думку потерпілого, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти апеляційних скарг обвинувачених та захисника, думку прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу потерпілого та заперечила проти апеляційних скарг обвинувачених та захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених процесуальним законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України, за обставин, викладених у вироку, обґрунтовані сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.

Зокрема, винуватість ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_23 , який показав, що проживає разом з матір`ю в смт.Козин Обухівського району. По сусідству з ними проживає родина ОСОБА_17 з якою у них тривалий час існують неприязні відносини. 28.04.2022 року вони з матір`ю ОСОБА_14 близько 17.00 години вийшли до набережної щоб випити кави. В цей час обвинувачений ОСОБА_11 , який йшов по вулиці з іншими молодими людьми образливо висловився в його бік та бік його матері на що він зробив йому зауваження, але вирішив поговорити з його батьком. Коли батько ОСОБА_24 приїхав додому він вийшов з ним поспілкуватися щодо його сина, однак розмова не склалася, між ними виник конфлікт. Їх було більше і вони хотіли спричинити йому тілесні ушкодження. Тоді він вирішив тікати. За ним побігли ОСОБА_13 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 із скейтом. Останній кинув у нього скейт чим збив з ніг та він упав. Тоді ОСОБА_13 наніс йому удар в обличчя, удар в ребра та удар по нирці. Далі підбігли інші обвинувачені та кожен наніс йому не менше трьох-чотирьох ударів. Удари наносили в обличчя, в бік. Побиття супроводжувалось криком та нецензурною лайкою. В цей момент вийшли сусіди ОСОБА_15 та ОСОБА_18 , його матір ОСОБА_14 . Від отриманих тілесних ушкоджень йому стало зле, швидка забрала його в Обухівську БЛІЛ, потім він лікувався в обласній лікарні, якийсь час перебував у реанімації. Заперечує будь-яку неправомірну поведінку відносно обвинувачених та батька ОСОБА_24 . Просить призначити обвинуваченим покарання максимальне в межах санкції КК України передбаченої за інкриміноване їм кримінальне правопорушення. Цивільний позов просить задовольнити, оскільки внаслідок дій обвинувачених зазнав матеіральних втрат та моральних страждань.

З пояснень свідок ОСОБА_14 , яка є матір`ю потерпілого, вбачається 28.04.2022 року вони з сином працювали на земельній ділянці в смт.Козин, втомилися, о 17.00 годині вирішили вийти випити кави на набережній. Коли йшли по вулиці зустріли сусіда ОСОБА_24 з дівчиною та ще одного наглядно знайомого хлопця. Обвинувачений висловився у її адресу та адресу її сина дуже образливими словами на що син зробив йому зауваження. Коли приїхав батько ОСОБА_11 син вирішив піти з ним поговорити. Вона лишилася поратися по господарству, знаходилася на вулиці коли почула тупіт ніг. Вискочивши на вулицю побачила, що син лежить на землі на лівому боці, а обвинувачені втрьох наносять йому удари ногами кожен не менше трьох ударів. ОСОБА_12 при цьому тримав у руках скейт. В цей час вийшов сусід, викликав поліцію. Син дуже погано себе почував, йому викликали швидку, яка забрала його до Обухівської БЛІЛ, а в подальшому в обласну лікарню. Він тривалий час перебував на лікуванні.

Свідок ОСОБА_19 зокрема показала суду, що після того, як потерпілий кинув камінь в скло автомобіля ОСОБА_24 і почав втікати, обвинувачені кинулись за ним та наздогнали, між хлопцями сталася штовханина. Яську ОСОБА_25 не давали змоги втекти, що він намагався зробити.

З пояснень свідка ОСОБА_15 вбачається, що на вулиці, де вона проживає в смт.Козин була бійка. Коли саме дату вона не пам`ятає, це був вечір. Вона була коло вікна в своєму будинку, поливала квіти. Бачила, як хтось пробіг вулицею, а за ним пробігло ще кілька осіб. Вона вийшла за ворота і побачила, як били ОСОБА_26 . Була бійка. Із тих хто наносив удари пам`ятає лише ОСОБА_27 , бо він сусід, інших хлопців, які наносили удари, вона не пам`ятає. Потерпілому було зле, вона виносила йому воду, його нудило. У когось із присутніх хлопців був скейт.

В подальшому свідок ОСОБА_15 впізнала, як осіб, які наносили удари потерпілому, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (протокол пред`явлення особи для впізнання від 17.11.2022 року, згідно якого ОСОБА_15 на фото №2 ( ОСОБА_12 ) впізнала особу, яка 28.04.2022 року спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_28 ; протокол пред`явлення особи для впізнання від 17.11.2022 року, згідно якого ОСОБА_15 на фото №3 ( ОСОБА_13 ) впізнала особу, яка 28.04.2022 року спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_28 ).

Показання потерпілих та свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_15 містять відомі їм обставини кримінального провадження, які суд першої інстанції безпосередньо сприймав під час судового засідання, та узгоджуються між собою.

Крім того, всупереч доводам апеляційних скарг, показання потерпілих та свідків повністю підтверджуються іншими, долученими до матеріалів кримінального провадження і безпосередньо дослідженими під час судового розгляду доказами, які доповнюють один одного та в своїй сукупності та підтверджують, що обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 28, ч. 1 ст. 122 КК України КК України.

Зокрема, на підтвердження винуватості обвинувачених у вчиненому інкримінованому кримінальному правопорушенні судом першої інстанції, окрім іншого, досліджено:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28.04.2022 року згідно якого ОСОБА_7 повідомив, що 28.04.2022 близько 19.00 за адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_11 та двоє невідомих нанесли йому тілесні ушкодження;

- протокол огляду предмету від 10.11.2022 згідно якого відтворено запис наданий потерпілим з камер відеоспостереження де зафіксовано 28.04.22 о 20.40, як потерпілий тікає по вулиці, а його наздоганяють три особи чоловічої статі, переглядом вказаного запису в судовому засіданні;

- протокол проведення слідчого експеременту від 11.11.2022 року за участю ОСОБА_14 згідно якого остання відтворила події 28.04.2022 року щодо нанесення обвинуваченими тілесних ушкоджень її сину ОСОБА_7 в смт.Козин Обухівського району;

- протокол проведення слідчого експеременту від 11.11.2022 року за участю потерпілого згідно якого ОСОБА_7 відтворив події 28.04.2022 року щодо нанесення йому ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 тілесних ушкоджень: місце, його положення, розташування обвинувачених, кількість ударів;

- протокол пред`явленя особи для впізнання від 16.11.2022 року згідно якого ОСОБА_18 на фото №1 ( ОСОБА_11 ) впізнала особу, яка 28.04.2022 року спричиняла тілесні ушкодження ОСОБА_28 ;

- протокол пред`явленя особи для впізнання від 17.11.2022 року згідно якого ОСОБА_15 на фото №2 ( ОСОБА_12 ) впізнала особу, яка 28.04.2022 року спричиняла тілесні ушкодження ОСОБА_28 ;

- протокол пред`явленя особи для впізнання від 17.11.2022 року згідно якого ОСОБА_15 на фото №3 ( ОСОБА_13 ) впізнала особу, яка 28.04.2022 року разом з іншими спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_28 по АДРЕСА_4 .

Вказані докази здобуті у спосіб, передбачений КПК України, є належними та допустимими доказами, належним чином аргументовані, та не викликають сумнівів в їх достовірності, правильності та повноти, а отже колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційних скарг щодо відсутності належних, допустимих та достовірних доказів, які б у своїй сукупності підтверджували факт винуватості обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає безпідставними твердження в апеляційних скаргах щодо недопустимості окремих доказів, зібраних з грубим порушенням норм КПК України, так як перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування рішення. Досліджені в судовому засіданні письмові докази відповідають вимогам щодо їх отримання, проведення та оформлення, а також повністю узгоджуються з іншими доказами, та не викликають сумнівів у суду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, застосовуючи вказаний стандарт доказування, в цій справі, суд першої інстанції правильно врахував сукупність доказів у комплексі. Отже, погоджуючись із судом першої інстанції, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту щодо інших, допущених у кримінальному провадженні порушень кримінального процесуального закону, оскільки таких порушень, які могли б вплинути на висновки суду щодо винуватості ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , правильності кваліфікації дій кожного з них не виявлено.

Щодо доводів апеляційних скарг про те, що жоден зі свідків не повідомив суду про причетність ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до нанесення потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень, то вони є безпідставним з огляду на те, що свідок ОСОБА_15 впізнала, як осіб, які наносили удари потерпілому, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 (протокол пред`явлення особи для впізнання від 17.11.2022 року, згідно якого ОСОБА_15 на фото №2 ( ОСОБА_12 ) впізнала особу, яка 28.04.2022 року спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_28 ; протокол пред`явлення особи для впізнання від 17.11.2022 року, згідно якого ОСОБА_15 на фото №3 ( ОСОБА_13 ) впізнала особу, яка 28.04.2022 року спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_28 ).

Судом правильно взято до уваги покази сторін кримінального провадження, що крім обвинувачених потерпілому ніхто тілесних ушкоджень не спричиняв. До конфлікту з обвинуваченими ОСОБА_7 пошкоджень на видимих ділянках тіла не мав. Всі обвинувачені визнали та не спростували та обставина, що 28.04.2022 року близько 20.38 вони знаходилися по АДРЕСА_4 , спілкувалися з потерпілим, в подальшому коли він почав втікати наздоганяли його, наздогнали, між ними виникла штовханина, він впав на землю. Таким чином, суд дійшов висновку, що отримані ОСОБА_7 тілесні ушкодження наслідком неправомірних дій ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з чим погоджується колегія суддів. При цьому суд врахував, що жоден з обвинувачених не припинив переслідувати потерпілого та не зупинив неправомірних дій щодо нього навіть коли той упав на землю, хоча мав таку можливість.

Таким чином, аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведення вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, та правильно кваліфікував їх дії за ч.1 ст.28, ч.1 ст. 122 КК України, в заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою.

При призначенні обвинуваченим покарання, суд першої інстанції відповідно до положень ст.50, 65 КК України, врахував тяжкість та характер вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, особу кожного обвинуваченого, їх вік, сімейний стан, позитивну характеристику по місцю проживання, ставлення до скоєного, що вони вперше притягуються до кримінальної відповідальності, зміст досудових доповідей органу пробації наданих суду, думку потерпілого щодо необхідності призначення суворого покарання, та вважав необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень призначити його у межах санкції ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі. При цьому суд вважав доцільним застосування ст.75,76 КК України, оскільки виправлення обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 та запобігання вчинення ними інших злочинів можливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується колегія суддів і не вбачається підстав для призначення їм більш суворого покарання, як просив в апеляційній скарзі потерпілий.

Також колегія суддів вважає, що пред`явлений у даному кримінальному провадженні цивільний позов до обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вирішений судом першої інстанції за правилами, встановленими в Главі 9 КПК України з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав такого рішення.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди з обвинувачених на користь потерпілих, суд першої інстанції належним чином врахував весь комплекс моральних страждань, які виразилась у душевних стражданнях, яких потерпілих зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , порушеннях життєвих зв`язків, втраті душевного спокою, зміні звичного способу життя. З врахуванням характеру правопорушення, матеріального стану обвинувачених, ступеню вини, глибини страждань потерпілого, інших обставин, які мають істотне значення, суд першої інстанції вважав, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, солідарному відшкодуванню підлягає моральна шкода на користь потерпілого в розмірі 100000 грн., що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з чим погоджується колегія суддів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни судового рішення, в апеляційних скаргах не наведено, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 , обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , потерпілого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Обухівського районного суду Київської області від 23 серпня 2023 року щодо ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Суддя Суддя