Справа № 462/5083/22
провадження 1-кс/462/104/24
У Х В А Л А

11 січня 2024 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 розглянувши клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000348 від 13.09.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України про арешт майна,

встановив:

прокурор Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , звернулась в суд з клопотанням, про накладення арешту на транспортний засіб: «Volkswagen Tiguan» (2016), номер кузова: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 та квартиру АДРЕСА_1 , котрі є власністю ОСОБА_4 із забороною їх відчуження.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що підозрювана ОСОБА_5 вчинила нетяжкий злочин ч. 4 ст. 358 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років; тяжкий злочин - ч. 1 ст. 209 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років з конфіскацією майна, а також особливо тяжкий злочини ч. 4 ст. 190 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Беручи до уваги санкції статей КК України, згідно котрих повідомлено про підозру ОСОБА_5 , завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 15.12.2023 року накладено арешт на транспортні засоби: «Volkswagen Tiguan» (2016), номер кузова: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , «Renault Logan 1598» (2011), номер кузова: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 та квартиру АДРЕСА_1 , власником яких на момент винесення ухвали була ОСОБА_5 .

Вказану ухвалу отримано 28.12.2023 року та скеровано у Територіальний сервісний центр 4641 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатських областях.

В подальшому відповідно до інформації Територіального сервісного центру 4641 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях встановлено, що 26.12.2023 року ОСОБА_5 здійснила перереєстрацію транспортного засобу, а саме «Volkswagen Tiguan» (2016), номер кузова: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 на свого сина, ОСОБА_4 .

Таким чином після винесення ухвали суду про накладення арешту на майно, підозрювана ОСОБА_5 здійснила відчуження транспортного засобу «Volkswagen Tiguan» (2016), номер кузова: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Крім того, ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 15.12.2023 року накладено арешт на майно підозрюваної ОСОБА_5 , а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Вказана ухвала отримана слідчим 04.01.2024 року та скерована у Територіальний центр надання послуг м. Львова.

Однак встановлено, що згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно 18.12.2023 року, тобто на наступний робочий день після винесення ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова про накладення арешту, підозрювана ОСОБА_5 здійснила дарування квартири АДРЕСА_1 , своєму синові ОСОБА_4 .

Враховуючи факт повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, за яким законом передбачена конфіскація майна, та обізнаність останньої про розгляд судом клопотання про накладення арешту на її майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, відчуження підозрюваною ОСОБА_5 майна, на яке судом був накладений арешт, свідчить, що остання, усвідомлюючи факт можливості конфіскації майна, як виду покарання, здійснила відчуження майна, котре їй належало на праві власності, третій особі з метою уникнення можливого застосування такого покарання, після винесення ухвали про накладення арешту на майно.

За таких обставин в органу досудового розслідування виникла об`єктивна необхідність у накладенні арешту на відчужене підозрюваною ОСОБА_5 майно, яке на теперішній час перебуває у власності третьої особи, а саме майно ОСОБА_4 , з метою запобігання можливості його подальшого відчуження, як способу уникнення конфіскації майна як виду покарання, оскільки вище перелічені обставини свідчать про об`єктивну можливість таких дій з боку підозрюваної ОСОБА_5 та її близького родича ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала покликаючись на мотиви такого, пояснила, що слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області не вчасно забрала ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 15.12.2023 року та не вчасно скерувала її для виконання, пояснюючи це значною навантаженістю під кінець року, що надало підозрюваній ОСОБА_5 можливість відчуження майна, на яке накладено арешт. При цьому квартиру вона відчужила на наступний робочий день.

Слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності власника чи володільця майна, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, перевіривши матеріали кримінального провадження № 0000348, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0000348 від 13.09.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальні правопорушення, кваліфіковані за ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Відповідно до матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на використання завідомо підробленого документа з метою заволодіння земельною ділянкою з кадастровим номером :05:001:0931, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , який отримала, за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, у невстановленому місці та у невстановлений час, але до 10.10.2017 року, достовірно знаючи, що орган місцевого самоврядування не приймав рішення Рудненської селищної ради народних депутатів Залізничного району м. Львова Львівської області від 28.11.1995 року без номеру «Про надання земельної ділянки у приватну власність, дозволу на проектування та будівництво індивідуального житлового будинку» щодо передачі їй у приватну власність вищевказаної земельної ділянки, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, 10.10.2017 року, перебуваючи у приміщенні Жирівської сільської ради, що розташована по вул. Центральній, 28 у с. Жирівка Пустомитівського району Львівської області, використала завідомо підроблений документ рішення Рудненської селищної ради народних депутатів Залізничного району м. Львова Львівської області від 28.11.1995 року без номеру «Про надання земельної ділянки у приватну власність, дозволу на проектування та будівництво індивідуального житлового будинку» шляхом надання його державному реєстратору Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_6 . В результаті вказаних дій ОСОБА_5 державним реєстратором Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_6 , якого ОСОБА_5 ввела в оману щодо наявності в неї права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0931 вартістю 503 500 грн., на підставі під робленого рішення Рудненської селищної ради народних депутатів Залізничного району м. Львова Львівської області від 28.11.1995 року без номеру «Про надання земельної ділянки у приватну власність, дозволу на проектування та будівнитцов індивідуального житлового будинку», зареєстровано право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0931, про що внесено відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім цього, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном шляхом обману, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що орган місцевого самоврядування не приймав рішення від 28.11.1995 року без номеру «Про надання земельної ділянки у приватну власність, дозволу на проектування та будівництво індивідуального житлового будинку» про передачу їй у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:0931площею 0,06 га для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , забезпечила виготовлення ДП «Західгеодезкартографія» технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), її подання 26.09.2017 року до ГУ Держгеокадастр у Львівській області, проведення реєстрації земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номеру :05:001:0931. В подальшому, 10.10.2017 року, перебуваючи у приміщенні Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, що розташована за адресою: Львівська область Пустомитівський р-н. с. Жирівка вул. Центральна, 28, забезпечила надання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, підписаної від її імені, та підробленого рішення Рудненської селищної ради від 28.11.1995 року без номеру «Про надання земельної ділянки у приватну власність, дозволу на проектування та будівництво індивідуального житлового будинку» державному реєстратору Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_6 , якому не було відомо про факт підроблення рішення сільської ради, чим умисно ввела його в оману щодо наявності в неї права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0931. В результаті вказаних дій, ОСОБА_5 шляхом обману заволоділа чужим майном, а саме набула право власності на земельну ділянку кадастровий номер :05:001:0931, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка на той момент перебувала у приватній власності ОСОБА_7 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії АВ № 810156. Таким чином, своїми діями ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_7 матеріальну шкоду, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто 503 500 гривень.

Крім цього, ОСОБА_5 , достеменно знаючи, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :05:001:0931 набуто нею злочинним шляхом, а саме шляхом надання 10.10.2017 року підробленого документа рішення Рудненської селищної ради від 28.11.1995 року без номеру «Про надання земельної ділянки у приватну власність, дозволу на проектування та будівництво індивідуального житлового будинку», яке не приймалось органом місцевого самоврядування, державному реєстратору Жирівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_6 , який був введений в оману щодо наявності в неї права власності на земельну ділянку, 24.10.2017 року, перебуваючи у приміщенні нотаріальної контори, що розташована у АДРЕСА_3 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на розпорядження майном, котре одержала злочинним шляхом, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно не безпечні наслідки та бажаючи їх настання, уклала з ОСОБА_8 договір купівлі продажу земельної ділянки, відповідно до якого здійснила продаж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 кадастровий номер :05:001:0931 громадянину ОСОБА_8 , чим здійснила розпорядження майном, одержаним злочинними шляхом, а саме вчинила правочин з таким майном, знаючи, що майно прямо та повністю одержано нею злочинним шляхом, в результаті чого, легалізувала (відмила) незаконно здобуте майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Як зазначається у ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

13.12.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 276 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 209 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двох років та з конфіскацією майна.

Судом встановлено, що 14.12.2023 року слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 , звернулась в суд з клопотанням, погодженим із прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на транспортні засоби: «Volkswagen Tiguan» (2016), номер кузова: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , «Renault Logan 1598» (2011), номер кузова: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 та квартиру АДРЕСА_1 , котрі перебувають у власності ОСОБА_5 із забороною їх відчуження. У клопотанні слідча просила розглянути його без участі власника майна відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 15.12.2023 року накладено арешт на транспортні засоби: «Volkswagen Tiguan» (2016), номер кузова: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , «Renault Logan 1598» (2011), номер кузова: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 та квартиру АДРЕСА_1 , власником яких на момент винесення ухвали була ОСОБА_5 . Повний текст виготовлено 15.12.2023 року та підготовлено до видачі.

Слідчий суддя звертає увагу прокурора, що в зазначеній ухвалі вказується, що слідчий суддя вважав за можливе розглядати клопотання за відсутності слідчого та прокурора, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України і приймаючи до уваги підставне прохання слідчого з цього приводу, викладене у клопотанні, а також за відсутності власника чи володільця майна, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки це є необіхдним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно судом не здійснювався виклик у судове засідання власника майна з метою забезпечення такого арешту.

Як вбачається із розписки, яка міститься у матеріалах клопотання про накладення арешту справа № 462/5083/22 провадження 1-кс/462/2400/23 слідчий СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області лише 28.12.2023 року звернулась до суду та отримала два примірники ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 15.12.2023 року.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно інформаційної довідки № 361176778 від 09.01.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 згідно договору дарування, серія та номер: 1837, виданого 18.12.2023 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області ОСОБА_10 на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Відповідно до відповіді з Регіонального Сервісного центру на адресу слідчої ОСОБА_9 , транспортний засіб «Volkswagen Tiguan» (2016), номер кузова: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_5 перереєстровано на ОСОБА_4 26.12.2023 року.

Таким чином, оскільки чинним законодавством визначено, що арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, однак власником квартири та транспортного засобу, на які прокурор просить накласти арешт станом на день подачі такого клопотання є ОСОБА_4 , який не перебуває у даному кримінальному провадженні в статусі підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого, судом 15.12.2023 року вже постановлялася ухвала про накладення арешту на дане майно, прокурором не наведено будь яких інших підстав для накладення арешту на зазначене у клопотанні майно в межах даного кримінального провадження, відповідно не доведено необхідність такого арешту та підстав для його накладення, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись вимогами ст. 170-173, 309 КПК України, -

постановив:

у задоволенні клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000348 від 13.09.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 209 КК України про арешт майна відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_1