Справа № 526/2682/23
Провадження № 1-кп/526/127/2024

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року Гадяцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Гадяч кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000413 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обознівка Глобинського р-ну Полтавської обл., громадянина України, з середньою освітою, розлучений, працює ТОВ «Преміум Актів», слюсар, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

21 червня 2023 року в ОСОБА_5 в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року (із продовженням строку його дії Указами Президента України №133/22 від 14.03.2022, №259/22 від 18.04.2022, №341/22 від 17.05.2022, №573/22 від 12.08.2022, №757/22 від 07.11.2022 та №58/23 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023), виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

21.06.2023 близько 22 год. з метою незаконного заволодіння чужим майном, діючи з прямим умислом, з корисливих спонукань, ОСОБА_5 прибув у господарство, що в АДРЕСА_3 , де незаконно проник до приміщення гаража, двері якого на замикаючі пристрої замкнуті не були, звідки викрав 10 (десять) упаковок радіаторів «HERTZ 500/80», тобто в кількості 100 (сто) секцій, які належать ОСОБА_6 вартістю згідно висновку експерта №СЕ-19/117-23/10352-ТВ від 06.07.2023 273 (двісті сімдесят три) гривні за одну секцію, які виніс за межі гаража та господарства, отримавши можливість розпоряджатися ними як своїми власними, незаконно таємно заволодівши ними та спричинивши збитки на суму 27300 грн..

Суд визнає винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і кваліфікує його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що дійсно виніс з гаража ОСОБА_7 десять упаковок батарей на кінець городу, які потім переніс до свого господарства.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, так як фактичні обставини справи ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню стосовно тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються і при відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілої.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує вимоги ст. 65 - 67 КК України, а також позиції та роз`яснення Верховного Суду України.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно роз`яснень п.п.1,3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, працює, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, добровільну відшкодував завдану шкоду. Суд також враховує, що жодних наслідків, в тому числі і тяжких від його дій не настало.

Разом з цим, суд вважає необхідним в даному випадку врахувати роз`яснення п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій, тощо.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, суд вважає за можливе при призначенні покарання застосувати відносно ОСОБА_5 положення ч.1 ст. 69 КК України, врахувавши в якості обставин справи, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку і відсутність тяжких наслідків та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, у виді штрафу, так як обвинувачений працює і має самостійний заробіток і тому саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та для попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Суд також вважає, що з ОСОБА_5 слід стягти на користь держави витрати за проведену по справі експертизу.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді у вигляді штрафу на користь в держави в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Речові докази: десять упаковок радіаторів «HERTZ 500/80» - залишити ОСОБА_6 .

Стягти з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі

956 гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча: ОСОБА_1