КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві, шляхом проведення відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та робочим місцем прокурора ОСОБА_5 , кримінальне провадження № 0000403 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_7 від покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності.

______________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/4135/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 122 КК України Доповідач ОСОБА_1

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та йому призначено покарання у виді виправних робіт строком на 9 місяців із відрахуванням із суми заробітку 10 відсотків в дохід держави.

Цивільний позов ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1 451 грн. матеріальної та 5 000 грн. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_10 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 4 000 грн. моральної шкоди.

У задоволенні позову ОСОБА_10 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення 10 999 грн. 90 коп. матеріальної шкоди - відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 5 474 грн. 05 коп. матеріальної та 10 000 грн. моральної шкоди.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що 11.10.2020 року о 16 годині 25 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на території подвір`я за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тримаючи в руках садову лопату, помітив поруч з вказаним подвір`ям ОСОБА_9 , після чого у нього виник злочинний, протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи на ґрунті неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи умислу на позбавлення його життя, діючи умисно та свідомо, керуючись мотивом лайки, наніс руків`ям садової лопати не менше чотирьох ударів в область тулуба та верхніх кінцівок ОСОБА_12 , завдавши йому фізичного болю та спричинивши, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 49 від 16.10.2020 року, тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці лівого плечового суглобу, обох передпліччях та поперековій ділянці зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 11.10.2020 року о 16 годині 25 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на території подвір`я за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тримаючи в руках садову лопату, помітив поруч з вказаним подвір`ям ОСОБА_11 , після чого у нього виник злочинний, протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи на ґрунті неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи умислу на позбавлення його життя, діючи умисно та свідомо, керуючись мотивом лайки, наніс руків`ям садової лопати не менше одного удару в область правої кисті ОСОБА_11 , завдавши йому фізичного болю та спричинивши, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 51 від 16.10.2020 року, тілесне ушкодження у вигляді садна на правій кисті, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 11.10.2020 року о 16 годині 25 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи на території подвір`я за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тримаючи в руках садову лопату, помітив поруч з вказаним подвір`ям ОСОБА_10 , після чого у нього виник злочинний, протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи на ґрунті неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи умислу на позбавлення її життя, але усвідомлюючи, що нанесення ударів руків`ям садової лопати по тілу останньої спричинить тривалий розлад здоров`я, діючи умисно та свідомо, керуючись мотивом лайки, наніс руків`ям садової лопати не менше чотирьох ударів в область спини та кінцівок ОСОБА_10 , завдавши їй фізичного болю та спричинивши, відповідно до висновку судово-медичного експерта № 50 від 03.12.2020 року, тілесні ушкодження у вигляді синцю в ділянці правого плечового суглобу, синцю на правій кисті та гігроми на правій ступні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та закритого перелому акроміона правої лопатки, який відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такий, що викликає тривалий розлад здоров`я терміном понад 21 добу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , вважаючи вирок суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим та невмотивованим в частині сум, які підлягають стягненню при задоволенні цивільного позову, просить його змінити в цій частині та зменшити суми стягнення на користь потерпілих в частині матеріального та морального відшкодування за позовними вимогами. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що, незважаючи на вимоги процесуальних законів, суд першої інстанції задовольнив частково позовні вимоги потерпілих осіб в розмірах грошових сум, які не підтверджені належними доказами.

Зокрема, задовольняючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 в частині стягнення матеріальної шкоди в загальному розмірі 1 451 грн., суд безпідставно задовольнив вимоги щодо стягнення витрат на придбання медичних ліків та медичного обладнання, оскільки до позовної заяви було надано письмові докази придбання медичних препаратів, однак призначення саме цих медичних ліків і саме в такій дозировці не підтверджено жодним належним письмовим доказом, у зв`язку з чим викликає сумнів необхідності потерпілому ОСОБА_9 проходити лікування, яке не призначено відповідно жодною медичною установою. В іншій частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 899 грн. на користь потерпілого не заперечується.

Також є безпідставним та не доведеним з боку цивільного позивача і задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_10 , а саме матеріальне відшкодування в розмірі 5 474 грн., оскільки на вимогу закону з боку потерпілої ОСОБА_10 не надано жодного належного доказу щодо призначення відповідного лікування, а також відсутній і взаємозв`язок між призначеним медичним лікуванням і нібито придбаними відповідно ліками. Не було надано на обґрунтування позовних вимог і оригінали відповідних чеків на придбання медичних ліків та проходження відповідного обстеження.

Крім того, зазначає, що задовольняючи позовні вимоги потерпілої ОСОБА_10 в частині стягнення на її користь 10 000 грн. моральної шкоди, суд першої інстанції послався на стрес, необхідність накладання гіпсу на руку та приймання антидепресантів, проте у матеріалах провадження відсутнє доказове підтвердження призначення накладення гіпсу і ліків з обмеженим доступом. При цьому під час судового розгляду 29.08.2022 року ОСОБА_10 на запитання суду повідомляла про самостійне вирішення приймання таких медичних препаратів. До того ж в додатку до позовної заяви відсутні чеки на придбання подібних ліків.

Окрім цього, вказує на те, що задовольняючи позовні вимоги в частині морального відшкодування інших потерпілих, суд першої інстанції не врахував істотну обставину по кримінальному провадженню - стан «провокуючої» поведінки потерпілих осіб, а також неодноразовість конфліктних ситуацій з боку потерпілого ОСОБА_9 та свідоме «наражання» на небезпеку з боку потерпілої ОСОБА_10 свого неповнолітнього сина - потерпілого ОСОБА_11 .

Таким чином, вважає, що суми стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь потерпілих осіб підлягають зменшенню, а судовий вирок зміні в цій частині.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, а також прокурора, який, заперечуючи проти апеляційної скарги, вказав на відсутність медичних документів з приводу призначеного потерпілим лікування, дослідивши висновок експерта № 50 від 03.12.2020 року, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, а також у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що відповідає кваліфікації діянь ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 122 КК України, за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не заперечуються.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про незаконність вироку в частині вирішення цивільного позову, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

За змістом ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Отже, вирішуючи цивільний позов, суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

Відповідно до ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині обвинувального вироку, в числі іншого, зазначаються підстави для задоволення цивільного позову. При цьому, виходячи із законодавчих положень у своєму рішенні суд повинен навести точний розрахунок присуджених сум для відшкодування матеріальної шкоди.

Разом з тим, суд першої інстанції, приймаючи у межах кримінального провадження рішення, яке стосується заявлених цивільних позовів, вказаних вимог закону не дотримався.

Так, в рамках кримінального провадження до ОСОБА_7 було заявлено цивільні позови:

- ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1 791 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.;

- ОСОБА_10 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 6 473 грн. 15 коп. та моральної шкоди в розмірі 60 000 грн.;

- ОСОБА_10 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_11 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 10 999,90 грн. та моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

Суд першої інстанції заявлені цивільні позови задовольнив частково, а саме постановив стягнути з ОСОБА_7 :

- на користь ОСОБА_9 1 451 грн. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди;

- на користь ОСОБА_10 5 474 грн. 05 коп. матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди;

- на користь ОСОБА_10 в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_11 4 000 грн. моральної шкоди, а в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 10 999, 90 грн. відмовлено повністю.

При цьому суд першої інстанції дослідив наявні в матеріалах кримінального провадження висновки експертів, акти виконаних робіт та оплати наданих медичних послуг, надані потерпілими копії фіскальних чеків, на підставі чого прийшов до висновків, що останніми доведено саме такий розмір завданих збитків.

Однак з такими висновками суду першої інстанції в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Задовольняючи цивільний позов ОСОБА_9 в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 1 451 грн., з яких сторона захисту не оспорює суму вартості на придбання пошкодженого майна в розмірі 899 грн., суд також послався на те, що потерпілим були понесені витрати на придбання ліків, медичного обладнання, оскільки потерпілим до позовної заяви було надано докази на придбання відповідних медичних засобів на суму 552 грн.

Разом з тим, судом не перевірено обґрунтованості доводів ОСОБА_9 , що йому були призначені саме ці медичні препарати та обладнання, і саме в такій кількості, зважаючи, що матеріали кримінального провадження таких доказів не містять, а потерпілим ОСОБА_9 відповідні докази до позовної заяви не додано, хоча сторона захисту наполягала в суді на необхідності дослідження цих обставин, в тому числі і шляхом витребування у потерпілої сторони відповідної медичної документації про проходження лікування та обстеження в оригіналах і її огляду для перевірки обґрунтування позовних вимог.

Аналогічним чином вищевказане стосується і цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 , адже, задовольняючи її позовні вимоги щодо матеріальної шкоди в розмірі 5 474 грн., суд першої інстанції не прийняв до уваги, що потерпілою не надано жодного належного доказу щодо призначення відповідного лікування і його тривалості. Взаємозв`язок між призначеним лікуванням і придбаними ліками, обладнанням та проведеними медичними обстеженнями не підтверджений. Оригінали відповідних чеків на придання медичних препаратів, проходження відповідного обстеження, не були надані на обґрунтування позовних вимог.

Відповідно до висновку експерта № 50 від 03.12.2020 року, який був досліджений апеляційним судом за власною ініціативою для перевірки висловленої позиції сторони захисту, на підставі постанови старшого інспектора дізнання Фастівського ВП Васильківського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_13 від 12.10.2020 було проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_10 , 1983 року народження. При судово-медичному обстеженні ОСОБА_10 , 1983 року народження, виявлено наступні тілесні ушкодження: закритий перелом акроміона правої лопатки, синець в ділянці правого плечового суглобу, синець на правій кисті, гігрома на правій ступні, що виникли в результаті 4-х дій тупого(их) предмета(ів), при чому у випадку перелому і синців - з обмеженою контактуючою поверхнею, що діяли прямо, чи під деяким кутом відносно травмованої поверхні і відносяться до категорії: перелом акроміона лопатки - тілесних ушкоджень середньої тяжкості, як такий, що викликає тривалий розлад здоров`я, терміном понад 21 добу; синці та гігрома - легких тілесних ушкоджень. Характер і локалізація виявлених ушкоджень не виключають можливість їх утворення за обставин, на які вказує ОСОБА_10 (удари палицею по спині та кінцівках) (т. 1 а.с. 195-196).

Разом з тим, цей висновок жодним чином не доводить, що отримані потерпілою ОСОБА_10 тілесні ушкодження потребували лікування саме тими препаратами, на які вона вказує.

З огляду на вищевикладене не враховано судом першої інстанції і всіх цих обставин при вирішенні позовних вимог в частині морального відшкодування.

Між тим, діючим законодавством передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Отже, суд першої інстанції не оцінив наданих на обґрунтування позовних вимог документів, відповідно до ст. 94 КПК України, і на обґрунтування свого рішення в цій частині не навів у вироку жодного доказу й розрахунку сум, присуджених до стягнення з обвинуваченого на користь потерпілих.

Таким чином, суд у цій частині належно не виконав вимог ст.ст. 370, 374 КПК України.

Зазначені порушення судом першої інстанції вимог закону є істотними, а тому колегія суддів вважає, що вирок в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в зазначеній частині в порядку цивільного судочинства, за результатами якого слід ухвалити законне, вмотивоване судове рішення з дотриманням усіх вимог матеріального та процесуального законів України, при цьому ретельно перевірити матеріали провадження та докази, надані його сторонами на підтвердження своїх позицій щодо сум, які підлягають стягненню з винної особи у відшкодування заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 травня 2023 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині вирішення цивільних позовів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3