Справа № 629/2218/23
Номер провадження 1-кс/629/519/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2023 рокуслідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000387 від 28.04.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, особи з інвалідністю ІІІ групи (до червня 2023), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.4 КК України, -

встановив:

Слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.4 КК України.

Підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 слідчий вказує, що 28.04.2023 близько 18-20 год. невідомі особи постукавши до вхідних дверей квартири АДРЕСА_3 , належній ОСОБА_8 , через відчинені двері останнім, проникли до домоволодіння, перебуваючи в медичних масках, з застосуванням насилля, яке є небезпечним у момент заподіяння, в умовах воєнного стану, тримаючи в руках предмет ззовні схожий на пістолет, зв`язали останнього та почали вимагати передати їм гроші та вироби з дорогоцінних металів, з причини не виявлення вказаного майна за місцем мешкання ОСОБА_8 залишили квартиру та зникли у невідомому напрямку.

Так, 25.04.2023, точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 розробили злочинний план щодо вчинення розбійного нападу на ОСОБА_8 з метою заволодіння майном останнього.

28.04.2023, близько 18-00 год., ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний план щодо вчинення розбійного нападу на ОСОБА_8 прибули до буд. АДРЕСА_4 , в якому проживає останній у власній квартирі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з проникненням до житла ОСОБА_8 , цього ж дня та приблизно у той же час, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 було введено воєнний стан на всій території Україні та продовжено його дію з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, піднялись до приміщення квартири АДРЕСА_3 , де останній постукав у двері.

Коли ОСОБА_8 відчинив двері, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, наніс йому удар кулаком правої руки в область обличчя, від якого останній впав на підлогу, після чого останній разом з ОСОБА_7 незаконно проникли до житла потерпілого. Далі, ОСОБА_4 з метою подолання супротиву з боку ОСОБА_8 , притис останнього до підлоги, а ОСОБА_7 в свою чергу наносив йому удари кулаком в область голови. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 погрожуючи застосуванням насильства ОСОБА_8 , висунули йому вимогу передачі грошових коштів та виробів з цінних металів. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зв`язали ноги та руки потерпілого мотузкою, та перетягнули в приміщення зали, де ОСОБА_4 продовжив наносити удари кулаками ОСОБА_8 з метою подолання його волі до супротиву, а ОСОБА_7 в свою чергу почав шукати грошові кошти та вироби з цінних металів в приміщенні квартири.

В подальшому, не знайшовши грошових коштів та виробів з цінних металів, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 залишили приміщення квартири ОСОБА_8 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, садна лобної ділянки справа, гематоми обличчя та шиї праворуч, отогематоми ліворуч.

28.04.2023 дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000387, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.4 КК України.

05.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч.4 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності, належності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя вважає, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, згідно якої тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Вивчивши матеріали справи, допитавши підозрюваного ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив що дійсно вчинив інкримінований злочин, питання щодо запобіжного заходу залишив на розсуд слідчого судді, його захисника ОСОБА_5 , яка заперечувала проти застосування до її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила обрати цілодобовий домашній арешт, оскільки її підзахисний є особою з інвалідністю ІІІ групи, співпрацює з слідством, отримує пенсію, тому намірів ухилятися від слідства та суду не має, прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній вчинив умисне особливо тяжке кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, встановлення існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України: вірогідність переховування від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, пов`язаного з розбоєм, поєднаним з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а тому розмір застави підозрюваному ОСОБА_4 не визначає.

При цьому, слідчим суддею враховано, що підозрюваний не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.177,182,183,194,369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000387 від 28.04.2023, задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000387 від 28.04.2023, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою визначити до 03.07.2023.

Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваному, направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», для виконання, слідчому та прокурору, для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_9