УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 678/17/22

провадження № 51-2405 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2023 року щодо ОСОБА_5 ,

встановив:

За вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2022 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Пирогівці Хмельницького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК) та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 107 грн 99 коп матеріальної шкоди та 5 000 грн моральної шкоди.

Відмовлено представнику цивільного відповідача ОСОБА_5 адвокату ОСОБА_6 в задоволенні заяви про стягнення судових витрат з цивільного позивача ОСОБА_4 .

Відповідно до вироку суду, 27 березня 2021 року близько 16 год 40 хв ОСОБА_5 , перебуваючи на подвір`ї господарства на АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, в момент, коли ОСОБА_4 схилився підняти із землі дрова, перебуваючи позаду нього, завдав йому два удари кулаком руки в потиличну ділянку голови зліва, від яких ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на землю.

В результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_5 умисно спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої тім`яно-потиличної ділянки волосистої частини голови зліва, струсу головного мозку, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2023 року вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2022 року залишено без змін, а апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_4 та його представника - адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_4 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та неповноту судового розгляду, просить вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2023 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Так, згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Разом з цим, в обґрунтування незаконності судових рішень, потерпілий ОСОБА_4 посилається на неповноту судового розгляду, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Вирішення судом питання про призначення ОСОБА_5 покарання ґрунтується на наведених вимогах.

Як убачається зі змісту доданої до касаційної скарги копії судового рішення, обираючи ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - кримінальний проступок, особу засудженого, який не працює, раніше не судимий, на обліках в лікарів не перебуває, посередньо характеризується по місцю проживання, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, часткове відшкодування шкоди, відсутність обставин, що обтяжують покарання та з урахуванням наведеного, призначив ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. З таким висновком суду погодився і суд апеляційної інстанції.

Щодо доводів потерпілого про те, що засуджений ОСОБА_5 визнав свою вину лише на стадії судового розгляду, але щиро не покаявся, то вказане було предметом дослідження судом першої інстанції. Так, у своєму вироку суд зазначив, що після оголошення прокурором обвинувального акта засуджений вину визнав лише частково, а вже після дослідження судом фактично усіх доказів по справі - визнав вину повністю і беззаперечно, зазначив про своє щире каяття та часткове відшкодування потерпілому моральної шкоди, а тому дійшов висновку про можливість визнання обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 - щире каяття, часткове відшкодування шкоди, оскільки засуджений з початку розгляду судом обвинувального акта вибачився перед потерпілим та намагався відшкодувати йому завдану шкоду.

Потерпілий стверджує, що засуджений ОСОБА_5 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, однак суд першої інстанції не врахував зазначену обставину при ухвалені вироку, оскільки вона не була встановлена органом досудового розслідування. Суд позбавлений можливості з власної ініціативи встановити зазначену обставину з огляду на те, що таким чином він погіршить становище обвинуваченого.

На думку колегії суддів, у даному конкретному випадку призначене ОСОБА_5 покарання відповідає вимогам ст. 50, ст. 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що таке покарання є явно несправедливим через його м`якість, колегія суддів не вбачає. У касаційній скарзі потерпілого відсутні доводи щодо явної несправедливості призначеного ОСОБА_5 покарання.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону потерпілий ОСОБА_4 вважає порушення вимог ст. 370 КПК України. На думку потерпілого, суд апеляційної інстанції своїх висновків належним чином не мотивував, не навів вичерпних доводів щодо необґрунтованості апеляційної скарги, обмежившись лише перерахуванням доказів, покладених в основу вироку, та загальним формулюванням про доведеність винності засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Однак, переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційних скарг та з зазначенням мотивів ухваленого рішення обґрунтовано залишив вирок без змін.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги потерпілого та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_4 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 5 жовтня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 17 січня 2023 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3