Справа № 195/1298/23
Провадження 1-кс /195/205/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.08.2023 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

дізнавача СД ВП №3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції - ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області клопотання дізнавача СД відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000081, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання дізнавача СД відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000081, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 21.04.2015.

Клопотання обгрунтовано тим, що 19.08.2023 о 06:23 за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, поблизу с. Чумаки на блок посту НОМЕР_2 , який розташований на автодорозі Р-73, 25 км, працівником СРПП ВП №3 Нікопольського РУП, старшим сержантом поліції ОСОБА_6 , під час нагляду за дорожнім рухом на блок пості у відповідності до ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» було зупинено автомобіль ЗАЗ 1102, червоного кольору д/з НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_1 . При перевірці документів виявлено, що посвідчення водія НОМЕР_1 має ознаки підробки, яке водій ОСОБА_5 пред`явив працівникам поліції на їх вимогу.

Так, 19.08.2023 в період часу з 07:11 до 07:32 слідчим СВ ВП №3 Нікопольського РУП ОСОБА_7 з метою виявлення та вилучення предметів та речей вчинення даного кримінального правопорушення проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, яка розташована на блок пості Д НОМЕР_4 на автодорозі Р-73, 25 км, поблизу АДРЕСА_2 , де був зупинений громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який добровільно надав для огляду посвідчення водія серії НОМЕР_1 дата видачі 21.04.2015 року, дата закінчення терміну дії: 21.04.2045 року, орган видачі: ДАІ 6507.

В ході даного огляду, а саме посвідчення водія НОМЕР_1 від 21.04.2015 року виявлено, що у графі «дата народження і місце народження» неправильно зазначені дані власника посвідчення водія, а саме вказано місце народження «Україна», замість « ОСОБА_8 », потертості на фотокартці, у графі «підпис» та у графі «категорія». На задній частині водійського посвідчення відсутні водяні знаки та орнамент. Крім того, при перевірці документу по базі ІПНП, останній там не значився.

Виявлені ознаки у графі «дата народження» та «категорія», відсутність водяних знаків та орнаменту, відсутність даних про документ в системі ІПНП дають підстави вважати про підробку посвідчення водія НОМЕР_1 від 21.04.2015 року.

Після огляду посвідчення водія НОМЕР_1 від 21.04.2015 року тимчасово вилучено та поміщено до спеціального пакету НПУ №WAR0096958.

Рішення про тимчасове вилучення посвідчення водія НОМЕР_1 від 21.04.2015 року обґрунтовується тим, що відповідно до ст. 167 КПК України є достатньо підстав вважати, що воно використано як предмет злочину та зберегло на собі сліди злочину (п. 1 ч. 1 ст. 167 КПК України), дане рішення про посвідчення водія прийнято слідчим після проведення огляду. У свою чергу, є достатні підстави вважати, що посвідчення водія НОМЕР_1 від 21.04.2015 року, відповідно до п. 1 ч.2 ст. 167 КПК України є предметом злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та, відповідно, предметом злочину кримінального провадження № 0000081. Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

19.08.2023 дізнавачем винесено постанову про визнання предметів речовими доказами та залучення їх до кримінального провадження, а саме: посвідчення водія НОМЕР_1 від 21.04.2015 року - запаковано до спеціального пакету НПУ №WAR0096958..

В судовому засідання дізнавач СД відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ст.лейтенант поліції ОСОБА_4 підтримала клопотання в повному обсязі та просила його задовольнити.

Прокурор також просив суд задовольнити клопотання.

Власник майна ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання за допомогою технічних засобів здійснюється фіксація процесуальної дії. Крім того, відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Суд, заслухав думки дізнавача, прокурора, власника майна, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими дізнавач обґрунтовує доводи клопотання, дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності, яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права.

Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи, тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу правовідносин, які склалися у цій справі.

Як вже було зазначено вище, положення КПК України, зокрема ст. 170 КПК України, передбачають накладення арешту на майно, яке є речовим доказом за кримінальним провадженням.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами було законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як вказане майно було виявлено під час огляду місця події, після чого орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Таким чином, дії органів державної влади відповідають положенням КПК України та принципу верховенства права, з чого вбачається, що втручання не було свавільним і задовольнило вимогу законності.

Щодо забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи, то в даному випадку інтереси суспільства щодо здійснення досудового розслідування, де майно є речовим доказом, перевагає вимозі захисту основоположних прав конкретної особи в частині мирного володіння майном фізичної або юридичної особи.

З викладеного вбачається, що, в даному випадку, втручання органів влади у захищене право не суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод».

Також приймаючи до уваги, що відповідно до ст.84 КПК України майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 21.04.2015 на ім`я ОСОБА_5 - є речовим доказом по кримінальному провадженню №0000081, тому у даному кримінальному провадженні виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження, як доказу, оскільки є підстави вважати, що в подальшому дане майно може бути відчужене, продане чи приховане.

Керуючись ст. ст. 84, 167, 170-173, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання дізнавача СД відділення поліції №3 Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000081, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна, задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 21.04.2015, на ім`я ОСОБА_5 , у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження майном.

Повний текст ухвали виготовлено 24.08.2023 року.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, власнику майна, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт майна, а власнику майна щодо майна якої вирішувалося питання про арешт майна яка не була присутня під час оголошення ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після постановлення ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

23.08.2023