Справа 556/827/23
Номер провадження 1-в/556/91/2023
У Х В А Л А

іменем України

про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення

23.05.2023 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володимирець клопотання засудженого про умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Кременчук Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , не працював, не одруженого, освіта середня-спеціальна.

Раніше несудимий: 02.06.2017 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за статтею 185 ч. 3 КК України на строк 4 роки на підставі статтей 75; 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки.

По даній справі засуджений: 02.10.2017 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за статтею 289 ч. 2 КК України із застосуванням статті 71 ч. 1 КК України на строк 5 років 6 місяців позбавлення волі, частково приєднати невідбутий строк покарання від 02.06.2017.

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 , звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення. В обґрунтування клопотання вказував, що він відбув передбачений законом строк для застосування умовно-дострокового звільнення. Клопотав про розгляд справи без його участі.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечив, оскільки засуджений ОСОБА_4 , не довів свого виправлення сумлінною поведінкою.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази у справі, в т.ч. особову справу засудженого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 , раніше несудимий: 02.06.2017 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за статтею 185 ч. 3 КК України на строк 4 роки на підставі статтей 75; 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. По даній справі засуджений: 02.10.2017 Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за статтею 289 ч. 2 КК України із застосуванням статті 71 ч. 1 КК України на строк 5 років 6 місяців позбавлення волі, частково приєднати невідбутий строк покарання від 02.06.2017.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_4 , перебуває з 11.06.2018 року.

04.03.2022 року комісією державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)» було вирішено не направляти клопотання до суду щодо умовно-дострокового звільнення відповідно до статті 81 КК України.

Вивченням матеріалів особової справи встановлено, що з 05.04.2022 засуджений відбуває міру кримінального покарання в державній установі «Полицька виправна колонія (№76)». За час відбування покарана характеризується негативно, допустив три порушення встановленого порядку, відбування кримінального покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення не погашені та не зняті у встановленому законодавством порядку. Заходи заохочення не застосовувались.

Не дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Допускає правопорушення.

Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи та виконує їх передбачені законодавством вимоги. Засуджений не працевлаштований за власним бажанням.

Спальне місце та при ліжкову тумбочку не утримує в чистоті і порядку, зовнішній вигляд не завжди охайний. Правила особистої гігієни та санітарії дотримується під контролем адміністрації установи.

Як вбачається зі ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Критеріями оцінки ступеня виправлення засудженого при застосуванні до нього положень ст.ст.81, 82 КК України є:

- ставлення засудженого до дотримання вимог встановленого порядку відбування покарання (режим) за весь період відбування покарання;

- участь у суспільно-корисній праці;

- участь у виховних заходах;

- участь у загальноосвітньому та професійно-технічному навчанні;

- участь у самодіяльних організаціях та соціально-корисна активність;

- участь у роботах з благоустрою установ та прилеглих територій,

- поліпшенні житлово-побутових умов засуджених або допоміжних робіт по забезпеченню установи продовольством;

- прагнення засудженого до відшкодування нанесених злочином збитків, сплати аліментів (за наявності виконавчих листів);

- визнання своєї вини у вчиненому злочині і каяття в ньому;

- підтриманні соціально-корисних зв`язків та позитивних намірів на життя після звільнення.

Пунктами 1, 2, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» за №2 від 26 квітня 2002 року встановлено звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК); при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

Таким чином, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості, відшкодування потерпілій особі матеріальних збитків, визнання своє винуватості у вчиненні злочину.

Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження йогоза умовизастосування дозасудженого більшм`якоговиду покарання.

Разом з тим, судом встановлено, що за весь час перебування у місцях позбавлення волі ОСОБА_4 , не проявив сумлінної поведінки, яка б свідчила про його виправлення.

Зокрема, сумлінною поведінкою суд вважає не просте дотримання засудженим вимог адміністрації установи відбування покарання та утримання від порушень режиму, а й активну участь у роботах з благоустрою установи, сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, демонстрування позитивного прикладу іншим засудженим та їх заохочення до правомірної поведінки.

В той же час, ОСОБА_4 , допустив три порушення встановленого порядку відбування покарання, які не погашені та не зняті у встановленому законодавством порядку. На виробництві установи не працевлаштований.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_4 , не є сумлінною, внаслідок чого він не довів своє виправлення, і підстав для застосування відносно нього положень ст.81 КК України суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.538, 539 КПК України, суд,-

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання відмовити за безпідставністю.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Рівненського апеляційного суду через районний суд протягом 7 діб з моменту проголошення, а засудженим, що перебуває в місцях позбавлення волі протягом семи діб з часу отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1