Справа № 199/6239/23
ВИРОК

іменем України

02.08.2023 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000873 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2023, відносно:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, не маючого місця реєстрації, фактично проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 09 липня 2023 року, приблизно о 16:00 годині, достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», перебував біля альтанки, яка розташована на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , де побачив, раніше невідомого потерпілого ОСОБА_5 , біля якого на столі знаходився мобільний телефон марки Samsung Galaxy M11, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , чорного кольору, та який належав ОСОБА_5 .

В цей час, у ОСОБА_3 , раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, а саме: вищевказаного мобільного телефону, належного потерпілому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , того ж дня, тобто 09 липня 2023, приблизно о 16.30 годині, перебуваючи біля альтанки, яка розташована біля будинку АДРЕСА_2 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а отже усвідомлюючи таємний характер своїх злочинних посягань, в умовах воєнного стану, підійшов до столу, звідки взяв мобільний телефон марки Samsung Galaxy M11, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , 32 GВ, чорного кольору.

Після чого, ОСОБА_3 , доводячи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, до кінця, утримуючи при собі вищевказане майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на загальну суму 2207 гривень 41 копійок.

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно 09.07.2023 приблизно о 16:00 годин, перебував біля альтанки, яка розташована по вулиці Калиновій у місті Дніпрі, де побачив чоловіка біля якого на столі лежав мобільний телефон, чорного кольору, який він непомітно викрав. Після чого, покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, просив суд суворо не карати, врахувати щиросердне каяття та добровільну видачу викраденого майна працівникам поліції.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, 13.07.2023 до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся гр. ОСОБА_5 та просив вжити заходи до маловідомого чоловіка на ім`я ОСОБА_7 , який таємно, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку належного йому мобільного телефону за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу огляду від 13.07.2023 року проводився огляд коробки з під мобільного телефону марки Samsung Galaxy M11 наданого потерпілим ОСОБА_5 у приміщенні службового кабінету № 307 СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

У відповідності до постанови про визнання речовим доказом від 13.07.2023 року, в якості речового доказу визнано коробку з під мобільного телефону марки Samsung Galaxy M11 та передано на зберігання власнику ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2023, потерпілий ОСОБА_5 у присутності двох понятих, впізнав під фотознімком № 2, на якому зображений ОСОБА_3 , особу, яка 09.07.2023 за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 77 викрала його мобільний телефон марки Samsung Galaxy M11.

Згідно протоколу огляду від 13.07.2023 року, за участі ОСОБА_3 , у присутності двох понятих, проводився огляд мобільного телефону марки Samsung Galaxy M11, добровільно виданого останнім. Разом з тим, ОСОБА_3 повідомив, що саме він 09.07.2023 за адресою м. Дніпро, вул. Калинова, 77 непомітно викрав вказаний мобільний телефон, який у той момент лежав на столі.

Відповідно до висновку експерта № 2982/23 від 19.07.2023 станом на 09.07.2023 ринкова вартість мобільного телефону марки Samsung Galaxy моделі М11, бувшого у використанні, у технічно справному стані, з урахуванням зносу, без урахування ПДВ, становить 2207, 41 гривня..

Згідно протоколу огляду від 27.07.2023 року за участі потерпілого ОСОБА_5 проводився огляд мобільного телефону марки Samsung Galaxy M11 добровільно виданого обвинуваченим ОСОБА_3 у приміщенні службового кабінету № 307 СВ ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області. Після огляду потерпілий ОСОБА_5 повідомив що вказаний мобільний телефон належний саме йому.

У відповідності до постанови про визнання речовим доказом від 27.07.2023 року, в якості речового доказу визнано мобільний телефон марки Samsung Galaxy M11 та передано на зберігання власнику ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.07.2023, свідок ОСОБА_8 у присутності двох понятих, впізнав під фотознімком № 3, на якому зображений ОСОБА_3 , особу, яка є його рідним старшим братом, а саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 31.07.2023 року, в присутності двох понятих, ОСОБА_3 відтворив обставини вчинення ним крадіжки мобільного телефону марки Samsung Galaxy M11, події яких мали місце 09.07.2023 приблизно о 16:30 годин біля будинку №77 по вул. Калиновій у м. Дніпрі.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, офіційно не працевлаштований, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

Вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, позицію потерпілого, який у своїй заяві просив призначити покарання на розсуд суду, обвинувачений просив суворо не карати, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, враховуючи обставини саме даного кримінального провадження, і повернення викраденого майна потерпілому, призначення покарання без застосування положень ст.ст. 75,76 КК України, буде досить суворим, та становити надмірний тягар для ОСОБА_3 .

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням товарознавчої експертизи в сумі 260.00 гривень.

Речові докази: коробка з під мобільного телефону та мобільний телефон марки Samsung Galaxy M11 - залишити за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9