Справа № 509/3430/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року смт. Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000282 від 08.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, офіційно не працюючої, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, маючої на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, затверджений Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затверджений Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затверджений Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, Указом Президента України від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затверджений Законом України 19.02.2023 року № 8419) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затверджений Законом України 20 травня 2023 року строком на 90 діб, тобто до 18 серпня 2023 року, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Разом з цим, встановлено, що 07 травня 2023 року в період часу з 16 години 02 хвилини по 16 годину 04 хвилини, обвинувачена ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні магазину АЗС 250 БРСМ, що знаходиться за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Сухий Лиман, Сухолиманська селищна рада, 6-й км Передпоромного парку Одеської залізниці, буд. б/н, побачила на торгівельній полиці оператора АЗС належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Росо М3» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3 725 гривень 00 копійок, в чохлі чорного кольору зі штучної шкіри у вигляді «книжки», з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» абонентський номер НОМЕР_3 , що не представляють матеріальної цінності, які ОСОБА_7 випадково забув залишивши без нагляду, після чого покинув приміщення АЗС. В цей момент у обвинуваченої ОСОБА_4 виник корисливий умисел на таємне викрадення вказаного мобільного телефону, тому, впевнившись у відсутності поруч сторонніх осіб, які могли б спостерігати за її діями, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, діючи в умовах воєнного стану, умисно, таємно викрала належний ОСОБА_7 мобільний телефон, з яким залишила місце скоєння злочину, та в подальшому розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, привласнивши його собі. Своїми умисними діями обвинувачена ОСОБА_4 спричинила потерпілому матеріальну шкоду на суму 3 725 гривень 00 копійок.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємнє викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

20.06.2023 року між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Враховуючи сприяння підозрюваної ОСОБА_4 у розслідування вказаного кримінального правопорушення, щирого каяття, сторони узгодили покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості від 20.06.2023 року.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд затвердити досягнуту під час досудового розслідування між обвинуваченою ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_8 угоду про визнання винуватості, запевнивши про добровільність укладення угоди та про можливість виконання обвинуваченою призначеного покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності, цивільного позову не заявляв.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинувачену, захисника, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємнє викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено та перевірено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 20.06.2023 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_4 , і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільного позову по справі не заявлено, завдану шкоду обвинуваченою відшкодовано шляхом повернення викраденого майна.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів становлять 200 грн. 00 коп. та підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 124 КПК України у дохід держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 від 20 червня 2023 року в кримінальному провадженні №0000282 від 08.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 200 (двісті) грн. 00 коп.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили:

- мобільний телефон марки «Росо М3» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 3 725 гривень 00 копійок, в чохлі чорного кольору зі штучної шкіри у вигляді «книжки», з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» абонентський номер НОМЕР_3 , який знаходиться під зберігальної розпискою у потерпілого ОСОБА_7 , - вважати повернутими власнику ОСОБА_7 ;

- лазерний диск сірого кольору з наявнимм візерунком фіолетового кольору марки "Axent" DVD+R, 4,7 GB, 16x, 120 min, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - надалі зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1