Справа № 484/4064/23
Провадження № 1-кп/484/338/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, паспорт НОМЕР_1 , виданий 06.09.2016 року Первомайським РВ УДМС в Миколаївській області, РНОКПП НОМЕР_2 , затриманого 12.06.2023 року, обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 07.10.2023 року включно,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.4 КК України.

За участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6

у відсутність потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан, який згодом неодноразово продовжувався і діяв станом на 12.06.2023 року.

12.06.2023 року, тобто під час дії воєнного стану в Україні, близько 13.58 години ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де, підіймаючись сходами, між третім та четвертим поверхами помітив ОСОБА_7 з мобільним телефоном в руках. В цей же час в ОСОБА_5 виник умисел на відкрите викрадення зазначеного телефону. Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив і мету незаконного збагачення, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер та зрозумілі потерпілому, підійшов до ОСОБА_7 , який сидів на сходах і з метою заволодіння майном останнього, застосував до нього насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилося у нанесенні ОСОБА_7 кількох ударів кулаком в обличчя, внаслідок чого ОСОБА_7 відчув сильний біль і при цьому не отримав тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_5 ривком вирвав з рук ОСОБА_7 його мобільний телефон марки Huawei моделі Y7, 2019 року випуску, синього кольору з об`ємом пам`яті 32 Гб вартістю 2 379 грн. 30 коп., з яким з місця вчинення злочину зник і розпорядився викраденим на власний розсуд, завдавши своїми діями матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_7 в зазначеному розмірі.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним у пред`явленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не заперечував і пояснив, що дійсно прийшов до будинку АДРЕСА_2 , там зустрів Рось Юрія і інваліда ОСОБА_8 , який поскаржився на ОСОБА_9 . Він разом з ОСОБА_10 зайшов у будинок, щоб з`ясувати стосунки з ОСОБА_7 , побачив того сидячим на сходах. ОСОБА_7 підвівся і він ударив його кулаком в обличчя, від чого ОСОБА_7 відхилився, а він у цей час вихопив у нього з рук телефон і вибіг з ним з будинку, сів у автобус і поїхав у мікрорайон Коротченка. Там продав телефон, але хвилин через п`ятдесят його затримали, він забрав у того чоловіка, якому продав, телефон і віддав його поліції. Поліція повернула телефон потерплому. У скоєному розкаявся.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутність і повідомив, що претензій до ОСОБА_5 не має. З такої заяви вбачається, що потерпілий фактичні обставини обвинувачення не оспорює, викрадене майно йому повернуте, просить ОСОБА_5 суворо не карати.

Таким чином, ніхто з учасників процесу ніякі фактичні обставини справи та розмір завданих збитків не оспорює, тому судом не досліджувались всі докази щодо цих обставин відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.

Крім того, інкриміноване обвинувачення підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення письмових доказів.

Зокрема, протоколом прийняття заяви ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_5 ударив його і викрав у нього телефон; протоколом огляду місця події під`їзду будинку, в якому проживає ОСОБА_7 , на сходах якого було вчинено грабіж; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з якого вбачається, що ОСОБА_7 серед інших осіб в ОСОБА_5 упізнав особу, яка напала на нього і викрала телефон; висновком судово-медичної експертизи №172, згідно до якого у ОСОБА_7 , зовнішніх тілесних ушкоджень не виявлено, але з пояснень встановлено, що він відчуває біль, спинка його носа набрякла, дещо деформована; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, з якого вбачається, що ОСОБА_11 серед інших осіб в ОСОБА_5 упізнав особу, яка продала йому телефон ОСОБА_7 ; заявою ОСОБА_11 про добровільну видачу телефона, який був оглянутий, визнаний речовим доказом і повернутий потерпілому, що підтверджується його розпискою; висновком товарознавчої експертизи, яким підтверджується вартість викраденого телефона. Крім того, під час слідчого експерименту ОСОБА_7 показав і розказав як ОСОБА_5 викрав у нього телефон. Про аналогічні обставини розказав свідок ОСОБА_12 , під час слідчого експерименту.

Оцінивши у сукупності досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і взаємозв`язку; враховуючи, що ніхто з учасників кримінального провадження ніякі фактичні обставини справи та розмір завданої шкоди не оспорює, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Його дії правильно кваліфіковані за ст. 186 ч.4 КК України.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину, досудовому розслідуванню, поверненню викраденого, має постійне місце проживання, за яким скарг на нього не надходило, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, повністю відшкодував завдану злочином шкоду, потерпілий не має до нього претензій.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди, позитивну характеристику.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Така обставина стороною захисту не оспорювалась і підтверджується даними медичного обстеження.

Враховуючи наведене, а саме данні про особу обвинуваченого, його вік, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства. При цьому суд приймає до уваги те, що розмір завданої злочином шкоди є незначним і така шкода повністю і добровільно відшкодована, тому що саме обвинувачений вказав, де місцезнаходження викраденого майна. Наведена обставина визнана судом такою, що пом`якшує покарання ОСОБА_13 . Ставлення обвинуваченого до вчиненого свідчить про його щире каяття і прагнення стати на шлях виправлення, що також є обставиною, яка пом`якшує покарання. З врахуванням характеристики ОСОБА_5 , відсутності на нього скарг і зауважень, даних про притягнення до відповідальності, суд констатує наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання та вважає, що вони одночасно істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Тож за існування сукупності зазначених вище обставин, на думку суду, є підстави для застосування ст. 69 КК України і призначення ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст. 186 КК України. На думку суду мінімальна межа покарання, передбаченого у санкції ч.4 ст. 186 КК України є занадто суворою в даному випадку. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 слід звільнити від призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього певні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Судові витрати в наданій справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Речовий доказ змиви речовини бурого кольору відповідно до ст. 100 КПК України слід знищити.

Оскільки обвинувачений не засуджується до реального відбуття покарання, суд вважає недоцільним обирати щодо нього запобіжний захід до набрання вироком законної сили. Запобіжний захід у виді тримання під вартою слід скасувати.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.4 КК України та призначити йому покарання на підставі ч.1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати обраний раніше ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.08.2023 року запобіжний захід у виді тримання під вартою, звільнивши ОСОБА_5 з-під варти із зали суду негайно.

Речовий доказ у справі речовину бурого кольору, схожу на кров, яку вилучено на марлевий тампон та поміщено до пакету №1, який зберігається в камері зберігання речових доказів Первомайського РВП ГНП в Миколаївській області згідно квитанції №161 знищити.

В частині звільнення ОСОБА_5 з-під варти вирок підлягає негайному виконанню.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційну скаргу може бути подано до Миколаївської апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

СУДДЯ: