Справа № 581/714/23
Провадження № 1-кп/581/31/23
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 серпня 2023 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 липня 2023 року за № 0000595, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , не працює, не одружений,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

14 серпня 2023 року до Липоводолинського районного суду Сумської області надійшов обвинувальний акт, у якому ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до обвинувального акту 24 червня 2023 року близько 20 год. 20 хв. ОСОБА_4 зайшов на територію подвір`я по АДРЕСА_3 , розбив вікно та незаконно проник до житлового будинку за вказаною адресою, який належить ОСОБА_6 . У вказаному будинку ОСОБА_4 знаходився 24 та 25 червня 2023 року. Вказаними діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України - незаконне проникнення до житла.

13 липня 2023 року ОСОБА_4 зайшов на територію подвір`я по АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_6 , розбив вікно біля вхідних дверей будинку та проник у вказане домоволодіння. Звідти він викрав 25 банок ємністю 3 л, завдавши потерпілій майнової шкоди на суму 375 грн. Вказаними діями обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

16 серпня 2023 року до суду надійшла угода про визнання винуватості, яка укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 та зі згоди потерпілої ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості обвинуваченим, підтвердив активне сприяння ОСОБА_4 у розкритті вчинених ним вказаних кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_4 у суді визнав себе винуватим у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, які він вчинив у стані алкогольного сп`яніння. Викрадене в будинку він не повернув потерпілій у повному обсязі. Зазначив, що угоду про визнання винуватості він підписав без примусу, тиску чи інших домовленостей.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , підтримала позицію її підзахисного щодо необхідності затвердження угоди про визнання винуватості, згоду сторони захисту із кваліфікацією дій її підзахисного, умови угоди погоджені добровільно і відповідають інтересам ОСОБА_4 .

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала необхідність затвердження судом угоди про визнання винуватості, підтвердила добровільність та дійсне волевиявлення на підписання та узгодження умов зазначеної угоди. Вказала, що ОСОБА_4 викрав у неї ще багато чого іншого крім банок.

Заслухавши позицію учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту та матеріали угоди про визнання винуватості, суд дійшов таких висновків.

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з частинами 6, 7 статті 474 КПК України, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України та закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам КПК України або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що обвинувачений повністю і беззастережно визнав винуватість у незаконному проникненні до житла та таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану. Сторони кримінального провадження визнали правильність кваліфікації дій обвинуваченого, погодилися на призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді штрафу у розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту на строк 6 місяців, остаточно визначивши йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді арешту на строк 6 місяців.

Також за змістом норми ст.471 КПК України у тексті угоди про примирення повинні зазначатися не тільки узгоджений вид покарання, а й умови, які визначають підстави та вимоги для застосування того чи іншого виду покарання з урахуванням приписів ст. 65 КК України. При цьому, у тексті підписаної сторонами угоди не наведено посилань на підстави для застосування при призначенні обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України з призначенням іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме сукупність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та окремо істотних обставин, що знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Отже, сторони внесли до змісту угоди про визнання винуватості положення, які не узгоджуються із вимогами кримінального закону щодо призначення відповідного покарання обвинуваченому.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Однак, визначене в угоді покарання явно не узгоджується із вимогами ст. 65 КК України та не враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тому такі умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Таким чином, умови поданої на затвердження суду угоди про визнання винуватості суперечать вимогам кримінального та кримінально-процесуального законів, а тому суд відмовляє у її затвердженні, продовжуючи розгляд судового провадження у загальному порядку.

Керуючись ст. 314, 372, 472, 474 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 16 серпня 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1