Справа № 304/1147/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

31.08.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув кримінальне провадження № 11-сс/4806/381/22 за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 18.07.2022 про відмову у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду від 18.07.2022 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_6 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_6 строком до 16.09.2022 такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду на першу їхню вимогу;

-не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 по 06 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.

Дата закінчення дії ухвали - 16 вересня 2022 року.

Дану ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту ОСОБА_6 постановлено направити для виконання до відділу поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Роз?яснено підозрюваному ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з?являтися в житло, в якому він перебуває під домашнім арештом, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов?язаних із виконанням покладених на нього обов?язків, використовувати електронні засоби контролю.

В разі невиконання вищевказаних обов?язків може бути застосований більш суворий запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 .

Ухвалу від 18.07.2022 про застосування вказаного запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 слідчий суддя місцевого суду обґрунтовує наступним.

Слідчий СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000198 від 19.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 з таких підстав.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , заздалегідь домовившись з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншими невстановленими на даний час особами про спільне вчинення грабежу, після чого 19 квітня 2022 року, біля 11 год., на невстановленому органом досудового розслідування транспортному засобі приїхали неподалік до місця вчинення злочину, а саме неподалік будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Після цього ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими на даний час особами вийшли з транспортного засобу та пішли до будинку, де діючи за попередньою змовою групою осіб, визначивши роль кожного учасника, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, прагнучи задовольнити особисті потреби за рахунок незаконного вилучення майна, тобто діючи з корисливим мотивом та метою, відкрито, реалізовуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на грабіж, через незачинені ворота потрапили на територію домогосподарства, де підійшовши до гаражних воріт, поштовхом відчинили їх та проникли до гаражного приміщення, перебуваючи у якому, шляхом пошкодження відчинили вхідні двері до будинку та потрапили на перший поверх, де зустрілися з потерпілою ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Помітивши потерпілу ОСОБА_14 , ОСОБА_11 з невстановленою на даний час органом досудового розслідування особою заштовхали її до ванної кімнати, де ОСОБА_16 , підперши двері стільцем, залишився спостерігати за потерпілою, а ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та невстановлені на даний час органом досудового розслідування особи піднялися на третій поверх будинку, де шляхом віджиму дверцят сейфу, який знаходився у стіні, відчинили його та викрали кошти в сумі 10 500 доларів США, 2 500 євро, після чого з іншої кімнати будинку здійснили крадіжку дерев`яної шкатулки з ювелірними виробами, в якій знаходилися дві золоті чоловічі печатки (перстні), одна з яких із гравіюванням «М Ю», 4 пари золотих дитячих сережок, комплект золотих сережок та обручки з жовтим камінням, золоті обручка з браслетом та двох чоловічих годинників «IWC AQUATIMER» та «OMEGA de Ville», та 17000 грн, 50 євро і 30 доларів США, які знаходилися у сумці, що була в кладовій кімнаті на першому поверсі будинку.

Після цього близько 13.00 год. ОСОБА_11 разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими на даний час особами вийшли з будинку та через город, розташований із заднього боку, покинули територію домогосподарства, після чого, сівши до транспортного засобу, покинули місце вчинення злочину у невідомому напрямку, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу обґрунтованої підозри.

До клопотання слідчим додано письмові документи:

1) протоколи: огляду місця події та предмета від 19.04 та 29.06.2022 (а.с.19-26, 86-89), проведення обшуку від 28.06.2022 (а.с. 74-80), проведення впізнання за фотознімками від 30.06.2022 (а.с.44-48);

2) повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 13.07.2022 (а.с. 93-97);

3) протоколи допиту: свідків: ОСОБА_19 (а.с. 34-39), ОСОБА_20 (а.с. 48-51, 52-54) та ОСОБА_21 (а.с. 27-30), потерпілої ОСОБА_14 (а.с. 40-43), потерпілої ОСОБА_22 (а.с. 31-33);

4) постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 29.06.2022 ( а.с. 81-85).

Метою застосування вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з огляду на таке.

Так, відповідно до положень закону про кримінальну відповідальність кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України карається позбавленням волі строком від семи до десяти років.

Тому підозрюваний ОСОБА_6 , знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Також цей підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення допитано ряд свідків, чиї показання слідчий, прокурор врахували під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Під час обрання вказаного запобіжного заходу враховано такі обставини:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. Стороною обвинувачення взято до уваги, що у матеріалах досудового розслідування містяться докази, які є вагомими для повідомлення ОСОБА_6 про підозру, та свідчать про об`єктивний зв`язок між підозрюваним та вчиненим кримінальним правопорушенням;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного у обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується. Враховано, що у разі визнання ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років;

3) вік та стан здоров?я підозрюваного, обвинуваченого. Слідчим та прокурором взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 не належить до неповнолітніх осіб, осіб похилого віку, тяжко хворих, багатодітних батьків тощо, а тому не існує обставин, які б істотно впливали на доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. Стороною обвинувачення враховано, що факторів, які формують репутацію підозрюваного та впливають на обрання запобіжного заходу, наприклад участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, участь у бойових діях при виконанні інтернаціонального обов?язку або у складі миротворчих сил ООН, наявність поранень при виконанні службового або громадянського обов?язку, держаних нагород, почесних звань тощо, не встановлено;

6) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого. Слідчим та прокурором враховано, що підозрюваний не судимий;

7) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше. Запобіжні заходи раніше не застосувались;

8) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення не встановлено;

9) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа у або розмір доходу у в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини. Стороною обвинувачення на даний час розмір шкоди не встановлено;

10) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений у тому числі у зв?язку з його доступом до зброї. Враховано, що злочин вчинений групою осіб, окрім того слід зазначити що на даному етапі не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, а тому існує ризик продовження протиправної поведінки.

З огляду на вищевикладене, слідчий просить наведене вище клопотання задовольнити.

Розглянувши наведене вище клопотання слідчого, слідчий суддя Перечинського районного суду визнав, що відповідно до наявних у матеріалах клопотання доказів ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Слідчий суддя поряд з положеннями кримінального процесуального законодавства України, врахував практику Європейського суду з прав людини, зокрема, його рішення «Чеботарі проти Молдови», «Мюррей проти Сполученого Королівства» - «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо, вчинила злочин.

Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об?єктивно зв?язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Факти, що викликають підозру, не обов?язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред?явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітню та неповнолітню дитину, сталі соціальні зв`язки, не судимий.

Оцінюючи доводи прокурора про необхідність обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через ризики переховування від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя констатує, що їх можливе настання прокурором жодним доказом не доведено.

Також прокурором не доведено те, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У даній справі відсутні відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_6 не має постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушив умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003 в справі № 1-23/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м?яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв?язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час: 1) розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), 2) попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв?язків).

Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Під час розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, зокрема такі приписи: «При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов?язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів» - п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України, «Тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якшого запобіжного заходу» - п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010 у справі «Хайредінов проти України».

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що підозра ОСОБА_6 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах: «Харченко проти України», «Комарова проти України» та «Калашников проти Росії», в яких ЄСПЛ викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом» і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення діє презумпція на користь звільнення.

З урахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, суд вважає, що в силу характеру діяння, у якому підозрюється ОСОБА_6 , наслідків, які настали внаслідок злочину, та потреби у встановленні істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя місцевого суду визнав, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а тому в задоволенні наведеного вище клопотання слідчого ОСОБА_8 про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді взяття під варту слід відмовити.

При цьому, приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, тобто є обґрунтовані підстави вважати, що останній може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, слідчий суддя визнав за потрібне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши останньому залишати місце свого вказаного вище проживання у період доби з 22 по 06 год. ранку, оскільки достатнім буде саме такий запобіжний захід, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить наведену вище ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду від 18.07.2022 скасувати та постановити нову, якою наведене вище клопотання слідчого задовольнити та застосувати щодо підозрюваного за ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор ОСОБА_5 посилається на те, що слідчим суддею місцевого суду у даній справі допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло. Стороною обвинувачення дотримано вимогу обґрунтованої підозри, оскільки наразі наявні докази у кримінальному провадженні свідчать про об?єктивний зв?язок підозрюваного ОСОБА_6 зі вчиненням вказаного вище кримінального правопорушення за наведених обставин, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КГІК України.

Підозра ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло обґрунтована.

У клопотанні слідчого ОСОБА_8 наведені ризики, передбачені ч.1 ст.177 КК України, які обґрунтовують обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Метою застосування вказаного запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов?язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Прокурор вважає, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення допитано ряд свідків, чиї показання враховано під час встановлення фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України).

Вказаний правовий припис кореспондується з ч.1 ст.23 КПК України, згідно з якою суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно.

Усвідомлюючи зазначене, підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити спроби незаконного впливу на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни наданих ними раніше показань, що негативним чином позначиться на неупередженості дослідження обставин кримінального правопорушення.

Сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, перебуваючи па волі, зможе шляхом впливу на ОСОБА_14 та її родичів перешкодити досудовому розслідуванню та іншим чином сприяти неможливістю встановлення об?єктивної істини в кримінальному провадженні.

Слідчим суддею Перечинського районного суду, на думку прокурора ОСОБА_5 , всупереч вимог згідно ст.370 КПК України всі вищезазначені обставини до уваги взяті не були, що призвело до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та до винесення незаконної та необґрунтованої ухвали від 18.07.2022 про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 на підтримання вказаної вище поданої ним апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які заперечили повністю проти вказаної апеляційної скарги прокурора, посилаючись на законність оскаржуваного у даній справі судового рішення, обговоривши доводи сторін, вивчивши матеріали даного кримінального провадження, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_5 підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.117 КПК України застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя Перечинського районного суду дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мету і підстави застосування запобіжного заходу; обставини, що враховуються при його обранні і дав їм належну оцінку, однак помилково зробив свій висновок про необхідність застосування щодо цього підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту на відповідний, а також нічний період доби.

Позиція слідчого судді не в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 181 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу.

У клопотанні слідчого наведено переконливі дані про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 у вчиненні ним умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Апеляційний суд відповідно до вимог, передбачених ст.ст. 176, 177,178,181,183,193,194,197 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу, вважає наявними підстави для застосування відносно нього більш суворого запобіжного заходу за домашній арешт, дійшов до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Існують передбачені законом ризики, зокрема того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, в якому підозрюється.

Дані висновки слідчого судді апеляційний суд вважає такими, що в повній мірі узгоджуються з вимогами процесуального закону, передбаченого Главою 18 КПК України.

З урахуванням доведеності вищевказаних ризиків, апеляційний суд вважає, що більш суворий запобіжний захід за домашній арегшт підлягає застосуванню в даному випадку, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його процесуальної поведінки.

При цьому апеляційним судом враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, а також взято до уваги дані про особу ОСОБА_6 .

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в даному випадку слід задовольнити апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , оскаржену ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду щодо ОСОБА_6 від 18.07.2022 скасувати та постановити нову, якою наведене вище клопотання слідчого ОСОБА_8 задовольнити частково та обрати відносно підозрюваного за ч.4 ст.187 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням згідно ч.3 ст.183 КПК України щодо нього як альтернативного запобіжного заходу застави, розмір якої визначити з урахуванням особи підозрюваного у даній справі, його сімейного стану, виключно позитивної характеристики його дружини ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 108,111), наявністю у нього двох утриманців (а.с. 107,110), з покладенням на нього згідно п.п. 1,2,3,8 ч.5 ст.194 КПК України процесуальних обов?язків, у разі сплати застави.

Жодних підстав для застосування відносно підозрюваного за ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати ухвалу слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 18.07.2022 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного за ч.4 ст.186 КК України ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11.09.2022.

Визначити розмір застави щодо підозрюваного ОСОБА_6 вісімдесят прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198 480 грн.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора та суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: