Провадження № 1-кп/947/1012/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року Київський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000415 від 23.06.2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новий Урєнгой, РФ, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2022 року о 22 годині 43 хвилини ОСОБА_6 грубо порушив пункти: 2.3. «б»; 8.7.3. е); 8.10; 12.2; 12.4 та розділ 34 «Дорожня розмітка» «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 8.7.3. «Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»;

п. 8.10. «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

п. 12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;

п. 12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.».

Розділ 34. «Дорожня розмітка:

п. 1. Горизонтальна розмітка. 1.12 (стоп-лінія) вказує місце, де водій повинен зупинитися за наявності знака 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух».

Так, в зазначений день та час водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автопоїздом у складі тягача «VOLVO FH 500» р/н НОМЕР_1 з напівпричепом «KNAPEN KOCF 100» р/н НОМЕР_2 , рухався в темний час доби, по асфальтованому, сухому дорожньому покриттю вулиці Маякська в селі Великий Дальник Одеського району Одеської області, на освітленій вуличним ліхтарним освітленням прямій ділянці дороги, де організований двосторонній рух і проїзна частина має до перехрестя з вулицею Соборна по дві смуги для руху в обох напрямках, після перехрестя по одній смузі для руху, що позначені дорожньою розміткою, з боку міста Рені у напрямку міста Одеса, у другій смузі свого напрямку руху зі швидкістю 68,7 км/год, чим перевищив максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті 50 км/год.

Наближаючись до регульованого перехрестя із вулицею Соборна водій ОСОБА_6 вкрай уважним не був, на ділянці проїзної частини, яка потребувала від нього особливої уваги, проігнорував вимоги працюючого у штатному режимі світлофора, який забороняв рух та дорожньої розмітки 1.12. «стоп-лінія», перед якою він зобов`язаний був зупинитися, на червоний сигнал виїхав на перехрестя, створюючи своїми діями небезпеку для інших учасників дорожнього руху чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.

При цьому, перед виїздом на регульоване перехрестя водій ОСОБА_6 заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу аж до його зупинки, не переконався, що на перехресті знаходяться інші учасники руху, для яких може бути створена небезпека, не дав дорогу мопеду «HONDA AF 62» без реєстраційних номерів, під керуванням водія ОСОБА_8 , який маючи перевагу у русі, виїхав на перехрестя на дозволений зелений сигнал світлофора та перетинав його прямолінійно, рухаючись з правого боку ліворуч, за ходом руху автопоїзда, внаслідок чого сталося зіткнення передньою частиною мопеда з правою бічною частиною напівпричепа автопоїзда.

В результаті ДТП водію мопеду «HONDA AF 62» без реєстраційних номерів ОСОБА_9 .В спричинено тілесні ушкодження у вигляді: а) відкритої черепно-мозкової травми: садна лобової ділянки справа, забійної рани біля зовнішнього кута лівого ока, крововиливу у м`які тканини правої лобово-тім`яно-скроневої ділянки, крововиливу у товщу лівого скроневого м`яза, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під м`які оболонки на випуклій та нижній поверхнях півкуль мозочка та в ділянці стовбурового відділу мозку, внутрішньошлуночкових крововиливів; б) закритої травми грудної клітки: саден у ділянці правого надпліччя, садна лівої бічної поверхні грудної клітки, садна спини зліва, повних поперечних переломів 10-12-го лівих ребер по лопатковій лінії, крововиливу під пристінкову плевру в проекції вищевказаних переломів ребер, забоїв легень; в) закритої травми живота і таза: множинних саден поперекової ділянки справа і зліва, садна в ділянці гребеня крила правої клубової кістки, повного розриву лобкового зчленування з крововиливом у навколишні м`які тканини, крововиливу у заочеревинну клітковину справа та зліва, розривів печінки та обох нирок, крововиливу у черевну порожнину (у черевній порожнині виявлено приблизно 50 мл рідкої крові); г)травми кінцівок: множинних саден верхніх та нижніх кінцівок, рваної рани у ділянці правої пахової складки, рваної рани передньозовнішньої поверхні правої гомілки в нижній третині, забійної рани зовнішньої поверхні в ділянці правого гомілковостопного суглоба, відкритих багатоосколкових переломів обох кісток правої гомілки в середній та нижній третинах з крововиливами у навколишні м`які тканини.

Смерть ОСОБА_8 перебуває в прямому причинному зв`язку з отриманою поєднаною травмою голови, тулуба та кінцівок у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під м`які оболонки головного мозку, внутрішньошлуночкових крововиливів, переломів лівих ребер, розриву лобкового зчленування, розривів печінки та обох нирок, крововиливів у заочеревинну клітковину та черевну порожнину, переломів обох кісток правої гомілки. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 з`явився шок.

Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог 2.3. «б»; 8.7.3. е); 8.10; 12.2; 12.4 та розділу 34 «Дорожня розмітка» «Правил дорожнього руху України» знаходяться у прямому причино наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі водія ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, при цьому не оспорюючи фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті та надав наступні покази.

22.06.2022 року о 22 годині 43 хвилини він керував автопоїздом у складі тягача «VOLVO FH 500» р/н НОМЕР_1 з напівпричепом «KNAPEN KOCF 100» р/н НОМЕР_2 , завантажив в контейнер вантаж та поїхав по вулиці Маякська в селі Великий Дальник Одеського району Одеської області зі швидкістю приблизно 50-60 км/год., на вулиці було темно.

Наближаючись до регульованого перехрестя із вулицею Соборна він побачив зліва зелене світло аптеки, який сприйняв як сигнал світлофору, та не звернувши уваги на червоний сигнал світлофора, виїхав на перехрестя, не дав дорогу мопеду «HONDA» під керуванням водія ОСОБА_8 , який виїхав на перехрестя на зелений сигнал світлофора, внаслідок чого сталося зіткнення передньою частиною мопеда з правою бічною частиною напівпричепа автопоїзда. Він відразу викликав на місце швидку медичну допомогу та поліцію.

Визнає, що допустив порушення вимог п.п. 2.3. «б»; 8.7.3. е); 8.10; 12.2; 12.4 та розділу 34 «Дорожня розмітка» «Правил дорожнього руху України», в результаті чого потерпілий ОСОБА_8 загинув від отриманих тілесних ушкоджень.

У скоєному щиро розкаявся, просив не позбавляти його волі та не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм та його робота є єдиним джерелом доходу для його сім`ї, має на утриманні малолітню дитину. Також зазначив, що після ДТП він намагався матеріально відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду, а саме здійснив два грошових перекази по 5000 гривень кожний через «Укрпошту», однак потерпілий повернув йому гроші.

Крім того, просив суд розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Прокурор та потерпілий не заперечували проти розгляду кримінального провадження в такому порядку.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі, суд, з`ясувавши думку учасників судового засідання, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст.349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, за згодою учасників судового засідання, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого, відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують її особистість. Також, обвинуваченій було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

За таких обставин, оцінюючи отримані в суді докази, заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особу, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого доведена у повному обсязі.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети не тільки кари, а також виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує, визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Відповідно до ст.66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне здійснення спроби відшкодування завданого збитку.

Відповідно ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, при визначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, класифікується як тяжкий злочин, вчинений з необережності, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що воно потягло за собою смерть потерпілого, ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілого у судовому засіданні, виявляв щирий жаль з приводу вчиненого та засуджує свої дії, здійснив спробу добровільно відшкодувати потерпілому шкоду, завдану кримінальним правопорушенням; особу обвинуваченого, що має на утриманні малолітню дитину, його позитивну характеристику, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Також суд враховує думку потерпілого, який просив призначати ОСОБА_6 покарання у вигляді реального позбавленням волі.

Згідно з приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин у справі, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, щиро розкаявся, а також тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, покарання, яке передбачено за вчинений злочин, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які його обтяжують, враховуючи, що ОСОБА_6 є професійним водієм, який має право на керування вантажними автомобілями, перевищив максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та водночас дає підстави для застосування ст. 69 КК України.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у своїй постанові від 03 лютого 2021 року №629/2739/18 зауважила про те, що частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Отже, призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України є необережним тяжким злочином, тобто обвинувачений не мав конретних мотивів чи умислу на вчинення злочину, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні малолітню дитину.

Також, суд враховує поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину та після його вчинення, а саме те, що останній не мав намір ухилятися від відповідальності, на місці події вжив заходів щодо виклику на місце події поліції та швидкої медичної допомоги.

За таких обставин, суд прийшов висновку, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі буде відповідати вимогам справедливості та меті покарання.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що призначаючи покарання можливо застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, а саме із призначенням йому основного покарання нижче від найнижчої межі санкції, встановленої санкцією ч.2 ст. 286 КК України.

На переконання суду дане покарання, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи Бакланов проти Росії від 09 червня 2005 року; Фрізен проти Росії від 24 березня 2005 року; Ісмайлова проти Росії від 29 листопада 2007 року) та перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що до обвинуваченого слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами у межах строку, визначеного санкцією ч.2 ст.286 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 30.09.2022 року підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст., 100, 110, 124, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити йому основне покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання при виконанні вироку.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Процесуальні витрати на проведення судових експертиз стягнути з ОСОБА_6 у розмірі 5663гривень (п`ятнадцять тисяч сто одна) гривень 40 копійок в дохід держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого суді Київської районного суду м.Одеси від 30.09.2022 року, на автопоїзд у складі тягача «VOLVO FH 500» р/н НОМЕР_1 з напівпричепом «KNAPEN KOCF 100» р/н НОМЕР_2 та мопед «HONDA AF 62» без реєстраційних номерів.

Речові докази: карту пам`яті зберігати у матеріалах кримінального провадження; автопоїзд у складі тягача «VOLVO FH 500» р/н НОМЕР_1 з напівпричепом «KNAPEN KOCF 100» р/н НОМЕР_2 та мопед «HONDA AF 62» без реєстраційних номерів вважати повернутими власникам.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1