СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-в/759/309/23
ун. № 2608/105/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в режимі відеоконференції подання начальника арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 про приведення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2012 року про засудження ОСОБА_4 до вимог чинного закону про кримінальну відповідальність,

В С Т А Н О В И В:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшло подання начальника арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 про приведення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2012 року про засудження ОСОБА_4 до вимог чинного закону про кримінальну відповідальність.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_4 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2012 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, при цьому на підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на два роки. постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2012 року ОСОБА_4 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке призначено вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2012 року, а останнього направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі. Крім того ОСОБА_4 оголошено в розшук з обранням міри запобіжного заходу - тримання під вартою в СІЗО № 13 Державного департаменту України з питань виконання покарань. У період з 04 грудня 2012 року по 29 червня 2023 року ОСОБА_4 перебував у розшуку та 29 червня 2023 року був затриманий співробітниками Святошинського УП ГУ НП у м. Києві та доставлений до арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» для подальшого відбування покарання.

Разом з тим, 01.07.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, яким санкція ч. 1 ст. 309 КК України змінена в частині визначення більш м`якого покарання, ніж позбавлення волі, а тому представник ДУ «Київський слідчий ізолятор» просить вирішити питання щодо приведення вироку у відповідність до вимог чинного закону про кримінальну відповідальність.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити подання начальника арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 про приведення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2012 року про засудження ОСОБА_4 до вимог чинного закону про кримінальну відповідальність.

Захисник ОСОБА_5 , думку якого підтримав засуджений ОСОБА_4 , підтримали подання.

Представник ДУ «Київський слідчий ізолятор» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся судом належним чином.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши матеріали подання, суд дійшов такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2012 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, при цьому на підставі ст. 75 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком на два роки.

У подальшому постановою Святошинського районного суду м. Києва від 04 грудня 2012 року ОСОБА_4 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке призначено вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2012 року, а останнього направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі. Крім того ОСОБА_4 оголошено в розшук з обранням міри запобіжного заходу - тримання під вартою в СІЗО № 13 Державного департаменту України з питань виконання покарань. 29.06.2023 року ОСОБА_4 був затриманий співробітниками Святошинського УП ГУ НП у м. Києва та доставлений до установи для подальшого відбування покарання.

За вимогами п.1 та п. 2 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 КК України, а також відповідно до положень Загальної частини КК України.

Положення ч.2 ст.4 КК України визначають, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

На час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення діяла редакція Закону України № 270-VI від 15.04.2008, яка передбачала за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України, покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Наразі Законом України № 2617- VIІІ від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, редакція ч.1 ст.309 КК України була змінена, відповідно до якої вказане кримінальне правопорушення карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Як передбачено ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того ч.1 та ч.2 ст.5 КК України регламентують, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

З аналізу санкції ч.1 ст.309 КК України в попередній та чинній на даний час редакції слідує, що змінена Законом України № 2617- VIІІ від 22.11.2018 редакція ч.1 ст.309 КК України пом`якшує кримінальну відповідальність ОСОБА_4 за статтею, за якою він засуджений, оскільки передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі замість позбавлення волі, тому, на виконання положень ст.ст. 4,5 КК України, дія вказаного Закону поширюється на ОСОБА_4 і приведення вироку щодо нього у відповідність до чинної редакції ч.1 ст.309 КК України, є необхідним, і не призведе до погіршення його становища.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що засудженому ОСОБА_4 при ухваленні вироку від 27 січня 2012 року обрана міра покарання у виді 2 років позбавлення волі, тоді як такий вид покарання було виключено із редакції, яка діє на даний момент, то він підлягає приведенню у відповідність до Закону № 2617-VIII, шляхом заміни виду призначеного ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, з позбавлення волі строком на два роки на покарання у виді обмеження волі строком на чотири роки, з урахуванням положень ч. 1 ст. 72 КК України.

Також в судовому засіданні встановлено, що 29 червня 2023 року ОСОБА_7 було затримано з метою виконання відповідного вироку, а тому строк відбування призначеного ОСОБА_8 покарання необхідно відраховувати з моменту прибуття останнього до відповідної установи виконання покарання, при цьому зарахувавши (із застосуванням положень ст. 72 КК України) у строк відбування покарання період його перебування під вартою, а саме - з 29 червня 2023 року до 11 липня 2023 року включно, зокрема із розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. ст. 72, 309 КК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_6 про приведення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2012 року про засудження ОСОБА_4 до вимог чинного закону про кримінальну відповідальність - задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2012 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, привести у відповідність із діючим законодавством України.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді чотирьох років обмеження волі.

Строк відбування призначеного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання відраховувати з моменту прибуття останнього до відповідної установи виконання покарання, зарахувавши (із застосуванням положень ст. 72 КК України) у строк відбування покарання період його перебування під вартою, а саме - з 29 червня 2023 року до 11 липня 2023 року включно, зокрема із розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти негайно.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 11.07.2023 року о 12 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1