Справа № 751/4628/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/243/23
Категорія - тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

28 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

підозрюваного ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

слідчого ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Остер Козелецького району Чернігівської області, громадянину України, з професійно технічною освітою, пенсіонеру, зареєстрованому та проживаючому по АДРЕСА_1 , раніше судимому, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 06 серпня 2023 року, без визначення розміру застави, з подальшим у утримання в ДУ «Менська виправна колонія №91».

Задовольняючи подання в частині обрання запобіжного заходу, слідчий суддя вказав на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням тяжкості можливого покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування в обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Під час апеляційного перегляду просить в якості свідка допитати лікаря ОСОБА_10 щодо стану здоров`я його підзахисного, а також об`єму, порядку проходження (отримання) призначених процедур.

Не погоджується з висновками суду в тій частині, що тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та припущення суду щодо обґрунтованості оголошеної підозри, а також того, що усвідомлюючи тяжкість можливого покарання ОСОБА_6 буде переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, вказуючи на їх необґрунтованість.

Аргументує тим, що оголошена ОСОБА_6 підозра не обґрунтована належними доказами, у зв`язку з тим, що протоколи допитів свідків, потерпілих, результати проведених НСРД не містять даних про причетність його підзахисного до вимагання у ОСОБА_11 будь-яких грошових коштів. Крім того, матеріали не містять об`єктивних медичних даних щодо спричинення ОСОБА_12 будь-яких тілесних ушкоджень, у тому числі і за участі чи сприяння ОСОБА_6 , що виключає зазначення у повідомленні йому про підозру кваліфікуючої ознаки «вчинення за попередньою змовою осіб, поєднаній з насильством небезпечним для життя та здоров`я». При цьому, диспозиція ч. 4 ст. 189 КК України взагалі не містить таких кваліфікуючих ознак, що вказує на необґрунтованість оголошеної підозри.

При наданні оцінки обґрунтованості заявлених прокурором та слідчим ризиків, суд не врахував, що подані матеріали не містять доказів чи даних, які б підтверджували наявність цих ризиків, в тому числі, що ОСОБА_6 вчинятиме дії направлені на переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджатиме кримінальному провадженню чи вчинятиме інші кримінальні правопорушення.

Висновки в частині значущості позиції ОСОБА_6 серед ув`язнених, наявність впливу на осіб,які тримаються в Чернігівському слідчому ізоляторі, не визнання вини та/або причетність до інкримінованого кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків взагалі побудовані на припущеннях.

Захисник переконаний, що попередні судимості ОСОБА_6 , остання з яких була в 2014 році, жодним чином не підтверджує ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Звертає увагу, що його підзахисний має досить міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, родину, при цьому, сам він має хворобливий стан здоров`я, є інвалідом ІІ групи та потребує постійного, безперервного та систематичного лікування, що підтверджується низкою медичних документів та може бути підтверджено поясненнями лікаря.

Просить прийняти до уваги, що відразу по прибуттю до ДУ «Менська виправна колонія» його підзахисний був госпіталізований до медичної частини установи, також необхідність ведення останньому вакцини, що була розроблена спеціально для нього в Національному інституті серцево-судинної хірургії ім. М. М. Амосова, яка повинна зберігатися в холодильнику та є в розпорядженні ОСОБА_6 за місцем його проживання. Якість надання йому медичних послуг в медичній частині установи покарання є сумнівною.

Крім того, просить врахувати також ту обставину, що за оборону міста Чернігова під час бойових дій на території м. Чернігова ОСОБА_6 був нагороджений подякою командира військової частини НОМЕР_1 .

Заслухавши доповідача, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, вказали на необґрунтованість оголошеної підозри, на відсутність заявлених у клопотанні ризиків можливої неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 , вважали за можливе обрання іншого більш м`якого виду запобіжного заходу, з огляду на те, що підозрюваному належить проходити медичне лікування, прокурора та слідчого, які заперечували проти доводів сторони захисту, звернули увагу на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та обставини його вчинення, особу підозрюваного та наявність обґрунтованих ризиків його можливої неналежної процесуальної поведінки, допитавши лікаря, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів провадження органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування за фактом вимагання у ОСОБА_11 грошових коштів, шляхом погроз насильства та застосування такого насильства по відношенню до її сина ОСОБА_12 , який утримується в Чернігівському слідчому ізоляторі.

Встановлено, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетні ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, які отримали від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 80 000 гривень двома платежами, які відбулись 12 травня 2023 року (40 000 гривень) та 07 червня 2023 року (40 000 гривень).

За даним фактом СУ ГУНП в Чернігівській області 24 травня 2023 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 225-1, ч. 1 ст. 255-2, ч. 2 ст. 307 КК України.

07 червня 2023 року о 12 год. 47 хв. в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення був затриманий ОСОБА_6 та наступного дня йому було вручено письмове повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення,як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи та долучені копії матеріалів свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

Право сторони захисту на оскарження законності оголошення підозри, її обґрунтованості, вмотивованості врученого повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, дотримання чи порушення порядку його вручення, тощо законодавцем закріплено в пункті 16 ч. 3 ст. 42 та пункті 10 частини 1 статті 303 КК України.

У даному конкретному провадженні слідчим суддею докази оцінюються лише з огляду на те, що вони підтверджують ймовірність того, що підозрюваним можливо вчинене кримінальне правопорушення. Встановлення фактичних обставин для підтвердження цих доказів є наступним етапом досудового розслідування.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

З матеріалів кримінального та судового проваджень вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого з корисливих мотивів, за яке передбачене безальтернативне покарання від семи до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, отже розуміючи невідворотність та тяжкість можливого покарання підозрюваний може переховуватись від органів дізнання, ухилитися від явки до слідчого та суду.

Наявність зареєстрованого місця проживання та фактичні шлюбні відносини, не зможуть гарантувати належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з огляду на те, що ОСОБА_6 офіційно не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, продовжує підтримувати відносини з особами, які мають кримінальне минуле та які на даний час перебувають в умовах позбавлення волі, при цьому користується авторитетом (аналіз змісту телефонних розмов, отриманих в результаті проведення НСРД), що не виключає можливість здійснення впливу та тиску на потерплих, свідків, інших учасників кримінального провадження, а також перешкодити встановленню істини у справі, адже на даний час не встановлені всі особи причетні до вчинення кримінального правопорушення, що перебуває в провадженні слідчого управління.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на характер вчиненого кримінального правопорушення, який був скоєний за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану.

Не зважаючи на те, що перевірка правильності кваліфікації дій підозрюваного не є предметом апеляційного перегляду у даному провадженні, колегія суддів вважає за необхідне надати відповідь на доводи сторони захисту про те, що положення ст. 189 КК України не передбачають вищевказаних кваліфікуючих ознак.

Так, санкцією статті 189 КК України передбачена кримінальна відповідальність за вимогу передачі чужого майна чи права на майно або вчинення будь-яких дій майнового характеру з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб, пошкодження чи знищення їхнього майна або майна, що перебуває в їхньому віданні чи під охороною, або розголошення відомостей, які потерпілий чи його близькі родичі бажають зберегти в таємниці (вимагання).

При цьому, частиною другою передбачена відповідальність за вимагання, вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або службовою особою з використанням свого службового становища, або з погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або з пошкодженням чи знищенням майна, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому;

частиною третьою - за вимагання, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, або таке, що завдало майнової шкоди у великих розмірах;

частиною четвертою за вимагання, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, або вчинене організованою групою чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, або поєднане із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження.

Отже, кваліфікація дій підозрюваного ОСОБА_6 не суперечить вимогам кримінального закону, як на це вказує захисник, відповідає вимогам Кримінального кодексу та тим фактичним обставинам, які були встановлені на час вручення письмового повідомлення про підозру особі, яка підозрюється у вчиненні інкримінованого ч. 4 ст. 189 КК України кримінального правопорушення факт попередньої домовленості з іншими особами, факт здійснення тиску на потерпілу з метою отримання від неї грошових коштів (вимагання) через її сина, якому в умовах слідчого ізолятору завдавались тілесні ушкодження, факт отримання грошових коштів та затримання підозрюваного після отримання грошових коштів.

Таким чином, на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що встановлені обставини дійсно викликають підозру в тому, що ОСОБА_6 дотримуватиметься належної процесуальної поведінки та утворюють реальні ризики, про які вказали як слідчий у своєму клопотанні, так і прокурор у судовому засіданні, з чим погодився слідчий суддя та погоджується колегія суддів.

Усі наведені захисником обставини були враховані слідчим суддею, але вони не спростовують тих встановлених обставин та даних про особу підозрюваного, які ставлять під сумнів виконання ОСОБА_6 всіх покладених на нього процесуальних обов`язків при обранні більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту про те, що через стан свого здоров`я ОСОБА_6 не може утримуватися в слідчому ізоляторі, має постійно приймати ліки, які перебувають в його розпорядженні вдома, не є підставою для обрання підозрюваному більш м`якого виду запобіжного заходу.

Питання надання медичної допомоги в місцях попереднього ув`язнення регулюються, зокрема, Законом України «Про попереднє ув`язнення» та Порядком взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012.

Відповідно до пункту 2 глави 2 розділу X наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» від 14.06.2019 №1769/5, надання ув`язненим і засудженим медичної допомоги, у тому числі екстреної медичної допомоги, що не може бути надана у медичній частині, здійснюється відповідно до статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення», статей 8,107,116 КВК, Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року №239/5/104, Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року №1348/5/572.

Пунктом 3 глави 2 розділу X зазначеного наказу, у СІЗО здійснюється медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 2.6 Порядку № 239/5/104 передбачено, що у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Отже, законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво слідчих ізоляторів або установ виконання покарань.

Таким чином, ОСОБА_6 не буде позбавлений медичної допомоги, в разі виникнення такої необхідності, матиме можливість приймати ліки під наглядом лікаря, а його родичі не позбавлені права передати всі необхідні ліки з рекомендаціями лікарів щодо часу та необхідної дози для їх прийому.

Допитаний в апеляційному суді лікар ОСОБА_10 підтвердив факт наявності у підозрюваного тяжкого захворювання, потребу в спеціалізованому лікуванні, проте таке лікування підозрюваний ОСОБА_6 не позбавлений можливості отримувати в умовах ізоляції від суспільства. Його відвідує хірург, фельдшер три рази на день, його оглядає терапевт. Хірург з установи телефонував лікарю ОСОБА_10 та консультувався з приводу лікування ОСОБА_6 . Загрози життю підозрюваного, який перебуває під постійним медичним наглядом, не має, а тому відсутні підстави для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу з огляду на характер підозри та тяжкість можливого покарання.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2023 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16