Справа № 308/7393/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про обрання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця: м. Ужгород Закарпатської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування стороною обвинувачення клопотання про застосування запобіжного заходу.

08 травня 2023 року слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В рамках даного клопотання слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 терміном на шістдесят днів.

06.05.2023 року о 21 год. 43 хв. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст.208 КПК України. 07.05.2023 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими слідчому судді, а також вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Позиції учасників судового засідання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити, зауваживши на наявність ризиків, зокрема можливості підозрюваного ухилятися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні у задоволенні клопотання сторони обвинувачення просив відмовити, застосувати щодо його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав. Пояснив, що проживає з цивільною дружиною та дочкою в будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належав його покійному батькові, зараз в порядку спадкування належить його матері. Працює без офіційного працевлаштування в с.Порошково Перечинського району, за роботу отримує винагороду в розмірі 600-700 гривень на день. Просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновки слідчого судді.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000901, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Підставою внесення зазначених відомостей до ЄРДР відповідно наданого витягу стало те, що «06.05.2023 року близько 16 год. 30 хв. невідома особа таємно шляхом вільного доступу за адресою АДРЕСА_2 викрала самокат, чим спричинила заявнику матеріальної шкоди на суму, яка встановлюється».

06.05.2023 року о 21 год. 43 хв. ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України. Слідчим суддею перевірено, що ОСОБА_4 затримано в спосіб, передбачений ст. ст. 207, 208 КПК України, вчасно з дотримання вимог ст. 211 КПК України доставлено до суду.

07.05.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

Обставини кримінального правопорушення та причетність громадянина ОСОБА_4 до даного кримінального правопорушення, обґрунтованість підозри підтверджується:

- рапортом про отримання та реєстрацію заяви від ОСОБА_9 від 06.05.3023 року;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 06.05.2023 року, відповідно до якого старший слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ст. лейтенант поліції ОСОБА_10 прийняла усну заяву від ОСОБА_9 , в якій останній повідомив, що 06.05.2023 року близько 16 год. 30 хв. невідома особа таємно шляхом вільного доступу за адресою: АДРЕСА_2 викрала самокат марки «ОКСЕН МФ 3.6», чим спричинила йому матеріальної шкоди;

- протоколом огляду місця події від 06.05.2023 року, що проводився за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 07.05.2023 року;

- поясненнями ОСОБА_4 від 06.05.2023 року;

- звітом про оцінку №136-05-223 від 07.05.2023 року.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги вищевказані рішення ЄСПЛ, слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Обставини, які свідчать про наявність/відсутність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_9 у цьому кримінальному провадженні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Санкція статті відносить інкриміноване кримінальне правопорушення до тяжких. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Слідчий суддя враховує обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину проти власності, який вчинено в умовах воєнного стану, тобто особа використала найбільш несприятливий для країни час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, враховуючи, що докази по кримінальному провадженню в повному обсязі не зібрано, вважає, що ОСОБА_4 може впливати на потерпілого ОСОБА_9 з метою дачі, зміни показань на його користь, а це створює загрозу тиску та підбурювання потерпілого до дачі неправдивих показань або відмови від надання таких.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на потерпілого слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілого та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик впливати на свідків слідчий суддя вважає необґрунтованим, оскільки органом досудового розслідування таких свідків не встановлено, не опитано, до клопотання не додано протоколи допитів свідків. Отже, даний ризик органом досудового розслідування не підтверджений та зведений до формалізму.

Підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення у слідчого судді відсутні, так як ані слідчим у клопотанні, ані прокурором у судовому засіданні такі ризики взагалі не обґрунтовані, а посилання на вказані ризики зведені до формалізму.

Щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з висновком, викладеним ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року, не арештований, а сторона обвинувачення повинна продемонструвати дані, які свідчать з достатнім ступенем переконливості, що арештованому необхідно знаходитися під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 є раніше не судимою особою. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити у зв`язку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом із п`яти видів запобіжних заходів, визначених в ст. 176 КПК України.

Надані стороною обвинувачення кримінального провадження дані не свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.

З пояснень учасників процесу в судовому засіданні та наданих даних слідує, що ОСОБА_4 є особою молодого віку (22 роки), має середню освіту, працює без офіційного працевлаштування, має зареєстроване місце проживання, проживає в будинку, належному батькам, разом з цивільною дружиною та дитиною, отримує дохід в розмірі 600 700 гривень на тиждень, раніше не судимий.

Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, доведених прокурором в суді; тяжкості покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, слідчий суддя вважає можливим застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначено в клопотанні, у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає, що запобігання встановленим під час розгляду клопотання ризикам можливе не лише при умові тримання ОСОБА_4 під вартою і вважає достатнім для досягнення вказаної мети застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме: цілодобовий домашній арешт без використанням електронних засобів контролю із забороною залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, а саме: до 06 липня 2023 року.

При цьому слідчий суддя вбачає доцільним покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризикам, які було обґрунтовано, та ефективності здійснення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого - відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без використання електронних засобів контролю, в межах строку досудового розслідування, а саме: до 06 липня 2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час;

- не залишати місце реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками та потерпілим у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання вищезазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Ужгородської окружної прокуратури.

Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців, а датою закінчення є 06 липня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу подано не було.

Слідчий суддя ОСОБА_11