Справа № 487/3025/23
Провадження № 1-кс/487/2025/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2023 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000724 від 11.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 162 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 за погодженням з заступником керівника Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене під час проведення особистого обшуку, у порядку ч. 3 ст. 208 КПК України, підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» із ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-карткою НОМЕР_3 , який вилучений та упакований до спеціального пакету № PSP 1070072.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СУ ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000724 від 11.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 162 КК України.

27.06.2023 о 07.10 у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , піл час особистого обшуку якого у приміщення кабінету № 6 за адресою: м. Миколаїв, вул. Фалєєвська, 5, вилучено мобільний телефон марки «Samsung» із ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-карткою НОМЕР_3 , який вилучений та упакований до спеціального пакету № PSP 1070072.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146КК України незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Слідчий зазначив, що виявлені речі та документи мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, а також містять інформацію про умови, обставини його вчинення та причетності осіб, а тому є необхідним долучення вище перелічених предметів та речей до матеріалів кримінального провадження з метою використання їх у доказуванні, отримання постійного безперешкодного доступу до них, зокрема під час проведення експертного дослідження, недопущення їх приховання, відчуження, знищення тощо.

В судовому засіданні слідчий не була присутньою, надала до суду заяву, в якій просила розглянути клопотання за її відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК України).

Встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП в Херсонській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000724 від 11.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 162 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , переслідуючи прямий умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , в порушення гарантованих ст.ст. 29, 33 Конституції України і ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» положень, вчинив наступні дії.

05.05.2023 приблизно о 15:00 год ОСОБА_12 спільно із ОСОБА_14 та ОСОБА_13 приїхали на автомобілі Volvo S40 з іноземною реєстрацією НОМЕР_4 за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , та запропонували ОСОБА_6 сісти у вказаний автомобіль, на що останній погодився. Одразу після цього вказані особи, всупереч волі ОСОБА_6 , перевезли його за місцем тимчасового проживання ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де передали останнім. Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_7 надав вказівку ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 охороняти потерпілого ОСОБА_6 ..

В подальшому, продовжуючи реалізовувати єдиний спільний злочинний умисел, ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 проти волі ОСОБА_6 незаконно утримували останнього у вказаному будинку приблизно до 15:00 08.05.2023, при цьому ОСОБА_6 не мав можливості самостійно покинути зазначене приміщення, оскільки вказані особи здійснювали його цілодобову охорону, демонструючи зброю та фізичну перевагу, що ОСОБА_6 розцінював як реальну загрозу своєму життю.

27.06.2023 о 07.10 у порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України було затримано ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час особистого обшуку у якого вилучено мобільний телефон марки «Samsung» із ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-карткою НОМЕР_3 , який вилучений та упакований до спеціального пакету № PSP 1070072.

Цього ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146КК України незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

27.06.2023 слідчим відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 винесено постанову, відповідно до якої вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_5 27.06.2023 майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, та те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, серед іншого, здійснюється за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за фактом незаконного позбавлення волі із застосуванням зброї, існує обґрунтоване припущення, що мобільний телефон марки «Samsung» із ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-карткою НОМЕР_3 , містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що в разі не застосування запобіжного заходу у виді арешту на вказане майно, існують ризики знищення, передачі вилучених речей, які мають значення для даного досудового розслідування, а втручання у володіння майном, виходячи з визначених КПК України засад кримінального провадження, виправданим.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення особистого обшуку у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 208 КПК України, підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» із ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із сім-карткою НОМЕР_3 , який вилучений та упакований до спеціального пакету № PSP 1070072.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1