Справа № 931/27/23
Провадження № 1-кп/931/30/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Локачі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000594, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2022, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сільце Ратнівського району Волинської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання - АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, непрацюючого, несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 згідно рішення Локачинського районного суду Волинської області від 01.02.2021 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 1200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.12.2020 року до досягнення дітьми повноліття. Будучи ознайомленим із вказаним судовим рішенням та знаючи про покладений на нього обов`язок щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, порушуючи вимоги ст. 21, ч.3 ст. 51 Конституції України, ст. 80 Сімейного кодексу України, відповідно до положень яких усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах, свободи і права людини є невідчужуваними та непорушними, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, в період часу з 01.06.2022 по 31.10.2022, ОСОБА_4 злісно ухилявся від сплати вищевказаних коштів. У вказаний період часу, будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центрі зайнятості як шукаючий роботу, не реєструвався, про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв, хоча неофіційно працював та заробляв кошти на прожиття. Внаслідок чого, за вказаний період утворилася заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 13594 грн., що сукупно перевищує суму витрат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 164 КК України, визнав повністю та пояснив, що вчинив кримінальний проступок за вказаних в обвинувальному акті обставин. Додатково пояснив, що аліменти визначені рішенням суду не сплачував через відсутність роботи. При цьому ствердив, що періодично працює різноробочим, отримує за це кошти. Однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав. Обвинувачений ОСОБА_4 висловив жаль з приводу вчиненого, просив суд його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, подала суду письмову заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, просить покарати обвинуваченого суворо.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі, беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставинами, наведеними у обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не оспорюють вказані обставини, і судом встановлено, що останні правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.164 КК України, його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст.164 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття, яке виявилося в тому, що обвинувачений висловлював жаль з приводу своєї поведінки.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При вирішенні питання призначення обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, характеризуючі дані щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , який має посередню характеристику за місцем проживання, не працює, те, що обвинувачений у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

При призначенні покарання суд також враховує думку потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, а також те, що ОСОБА_4 не сплачував аліменти протягом тривалого часу, що вказує на злісний характер його дій та їх підвищену суспільну небезпечність, жодних дій щодо погашення заборгованості зі сплати аліментів обвинувачений не вчинив, за винятком сплати 2000 грн. заборгованості, як і не намагався працевлаштуватися, будучи працездатним, стати на облік у центрі зайнятості, як безробітний, щоб мати змогу сплачувати аліменти.

З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе шляхом застосування до нього такої міри покарання як громадські роботи на строк 100 (сто) годин.

Речові докази відсутні.

Судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 65-67, ч. 1 ст. 164 КК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1