Справа № 183/1362/21
№ 1-кп/183/782/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000147 стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, з незакінченою базовою загальною середньою освітою (6 класів), не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.12.2020 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробування строком на 1 рік 6 місяців,

- 01.03.2023 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробування строком на 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

На початку 2021 року, більш точної дати та часу в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_5 знаходився в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, більш точне місце в ході судового розгляду не встановлено, де знайшов на землі конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус наступальної ручної гранати РГД-5, промислового виробництва з маркуванням «27-75 «Т», та уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ промислового виготовлення з маркуванням «583», які визначив для себе як вибухову речовину та вибуховий пристрій. У цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій прямий умисел, на початку 2021 року, більш точної дати та часу в ході судового розгляду не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи в с. Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, більш точне місце в ході судового розгляду не встановлено, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом наступальної ручної гранати РГД-5, промислового виробництва з маркуванням «27-75 «Т», та уніфікованим запалом ручних гранат типу УЗРГМ промислового виготовлення з маркуванням «583», а також усвідомлюючи, що в нього не має передбаченого законом дозволу на поводження з вибуховими речовинами та вибуховими пристроями, взяв із землі та поклав до своєї кишені вказані предмети, таким чином незаконно придбавши їх, після чого переніс до місця свого проживання, розташованого за адресою: будинок АДРЕСА_2 , де став незаконно зберігати.

10 лютого 2021 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, розташованого за адресою: будинок АДРЕСА_2 , взяв раніше придбаний ним уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ промислового виготовлення з маркуванням «583» та направився з ним до магазину, що розташований по АДРЕСА_2 .

В цей же день, тобто 10 лютого 2021 року о 13 годині 15 хвилин до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло анонімне повідомлення про те, що невстановлена особа знаходячись поблизу магазину, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Миколаївка, вул. Калинова, 5 зберігає при собі вибухову речовину.

Після цього, 10 лютого 2021 року в період часу з 15 годин 30 хвилин по 15 годину 40 хвилин працівниками поліції було проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості поблизу магазину, що розташований по вулиці Калиновій, 5 села Миколаївка Новомосковського району Дніпропетровської області, на якій знаходився ОСОБА_5 , в ході якого останній добровільно видав для огляду слідчому із лівої кишені своїх штанів уніфікований запал ручних гранат типу УЗРГМ промислового виготовлення з маркуванням «583», який є вибуховим пристроєм, та який останній незаконно придбав, зберігав та носив без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 10 лютого 2021 року в період часу з 16 години 02 хвилини по 16 годину 06 хвилин було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , в ході якого працівниками поліції виявлено та вилучено конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме споряджений корпус наступальної ручної гранати РГД-5, промислового виробництва з маркуванням «27-75 «Т», який є вибуховою речовиною, та який останній незаконно придбав і зберігав без передбаченого законом дозволу.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю та показав, що обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює та повністю визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні. У скоєному щиро кається, шкодує, що вчинив злочин, зробив для себе відповідні висновки.

В судовому засіданні у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких обвинуваченим ОСОБА_5 скоєно кримінальне правопорушення, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо розміру процесуальних витрат, обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України.

Отже, суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в судовому засіданні, приходить до однозначного висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у придбанні, носінні та зберіганні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, доведена у повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 263 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.

Суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів психіатра, фтизіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно

Однак, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочинів.

Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку. Надаючи оцінку ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд враховує, що вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

До того ж, обвинувачений ОСОБА_5 перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «Розлад психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю». Перебуває в реєстрі хворих з 2017 року.

Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, особи обвинуваченого та його ставлення до скоєного, суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України, а саме нижче від найнижчої межі чи звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки такі підстави у суду відсутні, і вважає, що покарання повинно бути призначено виключно у виді позбавлення волі, але на рівні мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 263 КК України,оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.

Крім того судом встановлено, що після ухвалення вироку Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 15.12.2020, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України і звільнено від відбування покарання з випробуванням, останній в період іспитового строку вчинив інше кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком. Суд звертає увагу на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.09.2021 у справі № 127/25037/17, згідно з яким у випадку вчинення злочину під час іспитового строку, покарання, від якого особа була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком, оскільки законодавець звільнення від покарання з випробуванням не вважає невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового злочину під час іспитового строку. Тому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням положень, п. б) ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областівід 15.12.2020 до покарання, призначеного за цим вироком.

При цьому, вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.03.2023, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробування строком на 2 роки, слід виконувати самостійно.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 1634,50грн. (висновок експерта за результатами проведення судової вибухово-технічної експертизи від 22.02.2021 № СЕ-19/104-21/5139/ВТХ).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням положень п. б) ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2020 рокудо покарання, призначеного цим вироком, і визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки два місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання з метою направлення для відбування покарання до установи виконання покарань.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2023 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на два роки виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1634гривні 50 копійок.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1