Справа № 504/2588/23
Номер провадження 1-кс/504/224/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2023 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника слідчого відділення відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Любашівка, Подільського району, Одеської області, українця, громадянина України, із вищою освітою, офіційно працюючого на посаді охоронця в адміністрації ОС «Степове», одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Тимчасово виконуючий обов`язки заступника начальника слідчого відділення відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Клопотання мотивоване тим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходячись у невстановленому місці у невстановлений час придбав шляхом знахідки 2 корпуса гранат Ф-1 з маркуванням «107 61-77Т», «137/89 254-Г ТНТ», 6 корпусів гранат РГД-5 з маркуванням «105-77Т», «9-74Т», «35-81Т», 2 промислово виготовлені уніфіковані запали ручної гранати типу УЗРГМ 583 з маркуванням «71-77» та 1 уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ 583-58 з маркуванням П-6-65, які призначені для підриву розривного заряду гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42, 107 військових боєприпасів до стрілецької вогнепальної зброї калібром 7,62x39 мм., 339 військових боєприпасів до стрілецької вогнепальної зброї калібром 5,45x39 мм.

В подальшому ОСОБА_7 , діючи всупереч вимог ст.68 Конституції України, п.1 «Переліку видів майна, що може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою ВР України «про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, п.п.9, 11, 15 Положення про дозвільну систему затвердженого Постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року № 576 з наступними змінами, п.11.7 Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 21.08.1998 № 662, за невстановлених слідством обставин, незаконно, без відповідного законом дозволу придбав шляхом знахідки та зберігав в будинку який перебуває у його користуванні за адресою: АДРЕСА_2 , 2 корпуси гранат Ф-1 з маркуванням «107 61-77Т», «137/89 254-Г ТНТ», 6 корпусів гранат РГД-5 з маркуванням «105-77Т», «9-74Т», «35-81Т», 2 промислово виготовлені уніфіковані запали ручної гранати типу УЗРГМ 583 з маркуванням «71-77» та 1 уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ 583-58 з маркуванням П-6-65, які призначені для підриву розривного заряду гранат Ф-1, РГД-5, РГ-42, 107 військових боєприпасів до стрілецької вогнепальної зброї калібром 7,62x39 мм., 339 військових боєприпасів до стрілецької вогнепальної зброї калібром 5,45x39 мм.

Вказані дії ОСОБА_4 , попередньо кваліфіковано як кримінальне правопорушення (злочин), передбачене передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання, зберігання, бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

В зв`язку з цим слідчий просить застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю.

В судовому слідчий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_3 підтримали заявлене клопотання, просили застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просивши суд відмовити у застосуванні запобіжного заходу з огляду на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри та допущені органами досудового слідства значні недоліки в проведенні слідчих дій.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого адвоката та просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого,

Заслухавши доводи слідчого, прокурора про необхідність задоволення клопотання, пояснення захисника, підозрюваного дослідивши матеріали провадження, додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділенням ВП № 3 Одеського районного управління поліції №2 ГУ НП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 23.06.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

23 червня 2023 року о 19:51 годині за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_4 та 23 червня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення (злочину); тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення (злочину); розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення (злочину) підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_4 має зареєстроване та фактичне місце проживання, раніше не судимий, офіційно працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку.

Згідно ч.2 ст.181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_4 може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (злочину); наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ст. 9 ч. 5 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

При постановлені ухвали суд вважає доведеними наявність обґрунтованої підозри та наявність достатніх підстав вважати про наявність ризику впливу підозрюваним на свідків, але вважає недоведеним обставини недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання застосування ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання суд приймає до уваги наявність постійного місця проживання, тісних соціальних зав`язків, офіційного місця працевлаштування, перебування на утриманні ОСОБА_4 неповнолітньої дитини та відсутність судимостей.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч. 1 ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Мета і підстави застосування запобіжних заходів, встановлена вимогами статті 177 КПК України, відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотання.

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, визначені нормами ст. 178 КПК України, відповідно до якої при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Особисте зобов`язання, згідно ст. 179 КПК України полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати. Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду, - прокурор. Відповідно до ч.4 ст.194 КПУ України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 198, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання т.в.о. заступника начальника слідчого відділення відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 23.06.2023 року- відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання поклавши на нього наступні обов`язки:

1.Прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом у встановлені викликом терміни;

2.Не відлучатися населеного пункту свого проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

3.Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4.Утримуватися від спілкування із свідками;

5.Здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити до 25 серпня 2023 року.

Ухвала в частині відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена протягом 5 днів до Одеського апеляційного суду.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1