ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2664/23 Справа № 233/1447/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000319 від 15 травня 2022 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жнятин, Мукачівського району, Закарпатської області, громадянина України, військовослужбовця Збройних Сил України за мобілізацією, не одруженого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-24.06.2021 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ст. 335 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком на один рік,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 402КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбутої частини покарання призначеного вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.06.2021 року за ст. 335 КК України шляхом переведення менш суворого покарання в більш суворий остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років три місяці, -

в с т а н о в и л а :

вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 09 травня 2022 року у період часу з 10 години 00 хвилин до 10 години 10 хвилин під час шикування особового складу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони (далі НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО) за місцем тимчасового розташування військової частини у АДРЕСА_2 начальником групи персоналу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО) майором ОСОБА_9 , який є начальником за посадою та військовим званням стосовно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО) солдата ОСОБА_8 доведено для виконання письмовий наказ № 26 ДСК від 07.05.2022 командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО) підполковника ОСОБА_10 здійснити марш за певним маршрутом та зайняти оборону у визначеному місці Донецької області в другому ешелоні іншої військової частини з завданням недопущення прориву противника та нанесення йому максимальних втрат в живій силі та техніці.

Однак військовослужбовець Збройних Сил України, ОСОБА_8 , раніше судимий за вчинення умисних кримінальних правопорушень, призваний на військову службу під час мобілізації на посаду кулеметника 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО), будучи обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком відання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 35, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України , ст.ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, 09.05.2022 о 10 годині 00 хвилин, перебуваючи на шикуванні особового складу підрозділу вказаної військової частини у АДРЕСА_2 відкрито відмовився виконати наказ начальника командира НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_4 Збройних Сил України ( НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО) підполковника ОСОБА_10 № 26 ДСК від 07.05.2022, який йому доведено начальником начальником групи персоналу військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( НОМЕР_2 об ТрО НОМЕР_3 обр ТрО) майором ОСОБА_9 , здійснити марш за певним маршрутом та зайняти оборону у визначеному місці Донецької області в другому ешелоні іншої військової частини з завданням недопущення прориву противником та нанесення йому максимальних втрат в живій силі та техніці, про що разом з іншими військовослужбовцями повідомив майора ОСОБА_9 та командира 4 роти військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ( НОМЕР_2 об ТрО) ОСОБА_11 .

Не погоджуючись з вироком суду захисник адвокат ОСОБА_7 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі (з доповненнями) адвокат просить вирок Констянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2023 року щодо ОСОБА_8 скасувати, кримінальне провадження закрити, у зв`язку з відсутністю в діянні обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник адвокат ОСОБА_7 зазначає, що висновок місцевого суду щодо скоєння ОСОБА_8 інкримінованого злочину не підтверджується показами свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які не були очевидцями відмов ОСОБА_8 від виконання наказу або свідчили на підставі власних припущень.

Інші докази, якими обґрунтовується оскаржуваний вирок, не доводять вину обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Місцевий суд, в порушення вимог ч.4 ст.17 КПК України, тлумачив всі сумніви у можливості скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення на користь сторони обвинувачення, що полягає у ігноруванні показів самого обвинуваченого, постановленні обвинувального вироку на підставі суперечливих показів свідків та відсутності інших доказів провини останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, а вирок суду скасувати у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог дотримався в повному обсязі.

Не зважаючи на позицію сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, вина останнього доведена низкою належних та допустимих доказів, які обґрунтовано покладені в основу вироку суду.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засідання в суді першої інстанції не заперечив, що відкрито відмовився виконати наказ начальника командира, при цьому повідомив, що його мобілізували незаконно, він не бажав нести службу, не виконував наказ, як і інші солдати, однак цього не озвучив вголос, крім того зазначив, що самовільно залишив військову частину, за що його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Також винна ОСОБА_8 підтверджується показаннями свідків, зокрема свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні в суді першої інстанції, показав, що був у строю разом із ОСОБА_8 , який відмовився виконувати наказ здійснити марш за певним маршрутом та зайняти оборону у визначеному місці Донецької області в другому ешелоні іншої військової частини з завданням недопущення прориву противником та нанесення йому максимальних втрат в живій силі та техніці разом із іншими військовослужбовцями. Відмова полягала в тому, що він не пішов в автобус, який їхав в населений пункт Бахмутське, а здав зброю і пішов в автобус який їхав в іншому напрямку.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні в суді першої інстанції, показав, що майже всі військовослужбовці 4 роти відмовились виконати наказ, близько 70 осіб здали зброю та залишились в м. Костянтинівка. Командир батальйону наказав прийняти зброю у тих, хто відмовився виконати бойовий наказ. Солдат ОСОБА_8 особисто здав свою зброю 09 травня 2022 року, відмову виконати наказ зрозумів за його діями, нічого не робив, щоб виконати завдання, активно не хотів виїжджати.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні в суді першої інстанції, показав, що ОСОБА_8 за довідкою ВЛК придатний до служби, стан здоров`я не перешкоджав проходити служби. До м. Костянтинівка ОСОБА_8 прибув у перші дні травня, наказ зачитав майор ОСОБА_20 перед строєм, ті хто виконав наказ, передислокувались до місця призначення, ті хто відмовились, залишились.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні в суді першої інстанції, показав, що він разом із ОСОБА_8 проходив службу, було оголошено наказ виходити на позиції де вказано населений пункт, більшість, крім п`яти відмовились, відбулась колективна відмова серед них був і ОСОБА_8 , всі були обурені, знімали відео про те, що не вистачало зброї, броніжилетів, були певні претензії та інше, на відео ніхто не відмовлявся, були вимоги щодо забезпечення. Всі як один дали відповідь, що вони не підготовлені і не готові йти далі. Що саме в цей час робив ОСОБА_8 не пам`ятає, але чув, що він відмовлявся виконати наказ.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 показав, що разом з ОСОБА_8 проживали разом у військовій частині під час несення служби. Був оголошений наказ, хто відмовився виконувати бойовий наказ необхідно було здати зброю, тому всі хто не виконав здали зброю до відповідного приміщення. ОСОБА_8 також здав зброю, з цього свідок зрозумів, що ОСОБА_8 відмовився виконати наказ. На шикуванні 9 травня 2022 року ОСОБА_8 мав великий автомат, і після цього сам ніс його здавати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 показав, що з ОСОБА_8 служив разом в одній частині, навесні 2022 року майор ОСОБА_20 зачитав наказ висунутись на Бахмутське, хто не захотів виконати, прийшов ротний і тим сказав, що треба здати зброю. Дії ОСОБА_8 розцінив як відмову виконати наказ, оскільки було шикування і хто відмовився здали зброю, хто виконав пішли зі зброєю, робили завдання. На шикуванні всі військові були зі зброєю, у броніках та у формі, у тому числі й ОСОБА_8 з роти не відмовилось виконати наказ лише 6 осіб, ОСОБА_22 до цих осіб не відносився.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_11 показав, що служив на посаді командира, ОСОБА_8 був у нього підлеглим. Після оголошення наказу, їхати до населеного пункту ОСОБА_23 відмовилась велика кількість військових, було хаотичне явище незадоволених, прізвище всіх не запам`ятав. ОСОБА_8 відмовився виконати наказ, мотиви відмови не повідомляв. Відмова виконати наказ полягала у тому, що ті хто не бажав виконати цей наказ повинні були здати зброю. Наказ про здачу зброї доводив особисто та бачив, як ОСОБА_8 здав зброю, не вибув до населеного пункту Бахмутське, в цьому полягала його відмова. Після відмови ОСОБА_8 виконати наказ він був передислокований до смт. Черкаське Дніпропетровської області та без дозволу керівництва, самостійне залишив розташування ВЧ і зник в невідомому напрямку.

Допитаний в судовому засіданні, в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_17 показав, що є військовослужбовцем юрисконсультом на посаді старшого юриста за наказом командування прибув в смт. Черкаське після того як повідомили, що є військовослужбовці, які не виконали наказ та з цієї причини було прорвана оборона, серед них був ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_17 спілкувався у складі комісії (6-7 осіб) з військовослужбовцями та пояснював, що їх дії можуть привезти до кримінальної відповідальності. Після спілкування комісії деякі військовослужбовці погодились виконати бойовий наказ. За результатами роботи комісії, він написав правовий висновок, що дії військовослужбовців підпадають під ознаки ч. 4 ст. 402 КК України, ОСОБА_8 був серед перших п`яти на кого зібрали документи та подали до ДБР для притягнення до кримінальної відповідальності. На той час вони всі мали статус військовослужбовців, в тому числі і ОСОБА_8 , отримували відповідне військове грошове забезпечення, рішення щодо незаконності їх призову не було.

Допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_18 , показав, що разом з ОСОБА_8 служив в одному взводі, він був свідком того, як оголошено наказ про здійснення маршу в н.п. Бахмутське, на що прослідувала словесна відмова військовослужбовців даної роти. Вони не захотіли сідати в автобуси і відмовились виконувати розпорядження. Командир роти віддав розпорядження про те, що хто відмовляється від виконання бойового наказу повинен здати зброю і засоби захисту, почалась здача зброї. В той день відмовилась від виконання зазначеного наказу практично вся рота. Хто конкретно повідомити не може, оскільки він не контролював обстановку, а був офіцером, який спостерігав збоку. Вважає, що серед них був ОСОБА_8 оскільки не надходило доповіді від командира роти про відсутність будь-кого на шикуванні.

Усі показання свідків є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та беззаперечно вказують що ОСОБА_8 саме відмовився виконувати наказ командира, виконувати марш у смт. Бахмутське, що також підтверджує сам обвинувачений ОСОБА_8 , який вважав себе незаконно мобілізованим, не хотів нести службу, здійснював інші правопорушення, зокрема самовільно залишив військову частину, за що притягнутий до адміністративної відповідальності та склав зброю із низкою інших військовослужбовців, не поїхав до смт Бахмутське, відповідно до наказу, чим виявив непокору, вчинену в умовах воєнного стану.

Колегія суддів зазначає, що доводи захисника ОСОБА_7 , що висновок місцевого суду про скоєння ОСОБА_8 інкримінованого злочину не підтверджується показами свідків, є надуманими, оскільки більшість допитаних свідків є військовослужбовцями, які проходили службу разом із ОСОБА_8 та з впевненістю вказали на те, що ОСОБА_8 відмовився виконувати наказ і здав зброю, що і було свідченням того, що він не має наміру виконувати бойове завдання, отже вказані свідки є прямими свідками того, що ОСОБА_8 будучи військовослужбовцем, який надав відповідну присягу, відмовився виконувати наказ, що підпадає під ознаки інкримінованого кримінального правопорушення.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 не були очевидцями відмови ОСОБА_8 від виконання бойового завдання, однак також є військовослужбовцями та за характером дій та наслідків військовослужбовців, яким зачитаний наказ здійснити марш до смт. Бахмутське, зробили обґрунтований висновок про відмову ОСОБА_8 виконувати наказ.

Крім того, в судом першої інстанції, допитаний свідок ОСОБА_19 показав, що ОСОБА_8 проходив медичний огляд 08.03.2022 р. і ВЛК зроблений висновок про його придатність до військової служби. Перед цим, 09.04.2021 ОСОБА_8 проходив ВЛК та визнаний придатним до проходження військової служби, але відмовився і був засуджений за ухилення від проходження військової служби. Повторний огляд проводиться один раз на 5 років. При проходження ОСОБА_8 комісії були присутні всі її члени, у тому числі і лікарі психіатр і нарколог. Зазначив, що Закон України «Про мобілізацію» не передбачає умов звільнення від призову ОСОБА_8 через з його судимість.

Показання даного свідка не підтверджують факт відмови ОСОБА_8 від виконання бойового завдання, однак вказують на законність мобілізації ОСОБА_8 .

Разом з цим, вина ОСОБА_8 підтверджується іншими письмовими доказами, які досліджені судом першої інстанції, зокрема, повідомленням Військової частини НОМЕР_5 від 14.05.2022 №2062/вз про вчинення кримінального правопорушення щодо доведення наказу командування сил територіальної оборони збройних сил України від 24.04.2022 року №760/257/т про передислокацію військової частини НОМЕР_1 до населеного пункту АДРЕСА_3 . Ознайомившись з вказаним наказом солдат ОСОБА_8 усвідомлюючи всю тяжкість наслідків, відкрито відмовився від виконання вищевказаного наказу, мотивуючи свої дії не готовністю до цього морально та фізично;

військовим квитоком НОМЕР_6 щодо ОСОБА_8 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_2 23 квітня 2022 р., з якого вбачається, що 6 березня 2022 року на підставі Указу Президента України №69/20222 від 24.02.2022 за загальною мобіліцазією призваний у Збройні Сили України та 1 квітня 2022 року прийняв військову присягу;

витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по основній діяльності) №69 від 08 березня 2022 відповідно до якого солдата ОСОБА_8 призвано з 08.03.2022 та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період у складі команди № НОМЕР_7 ;

витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №10 від 08.03.2022 стосовно ОСОБА_8 , який призначений та зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення, приступив до виконання службових обов`язків за посадою «солдат»;

службовою характеристикою, з якої вбачається, що ОСОБА_8 зарекомендував себе з негативної сторони, ініціативи не проявляє, допускає випадки несвоєчасного виконання розпоряджень командирів та начальників. Над підвищенням свого професійного рівня не працює. На поставлені завдання реагує неналежним чином, ухиляється від їх виконання, морально-ділові якості на низькому рівні;

медичною характеристика щодо ОСОБА_8 , яка містить інформацію про те, що за рішенням ВЛК РТЦК та СП був визнаний, як «придатний» до військової служби у військовий час». За період знаходження у місці постійного розташування в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_3 (24.02.2022-24.04.2022) до медичного пункту батальйону не звертався;

відомістю закріплення зброї за особовим складом 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 за номером 90, відповідно до якої ОСОБА_8 отримав зброю РПКСО-5794 та магазин 8 шт., що засвідчено особистим підписом військовослужбовця. Роздавальна відомість №2 від 09.05.2022 свідчить, що військовослужбовець Балла отримав бронік та каску (пункт 6);

наказами №12 від 29.03.2022, №14 від 31.03.2023, №17 від 01.04.2022, №21 від 05.04.2022, №23 від 07.04.2022, №25 від 11.04.2022, №26 від 13.04.2022, №28 від 18.04.2022, №31 від 20.04.2023 щодо підтвердження проведення практичних занять з вогневої підготовки з особливим складом військової частини НОМЕР_1 , підвищення вогневої виучки і вдосконалення навичок з володіння, стрілецької зброї та забезпечення вимог заходів безпеки;

витягом з бойового розпорядження Командування Сил ТРО ЗС України №760/257/т командувачу угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ЗС України на виконання вимог бойового розпорядження Головнокомандувача ЗСУ від 23.04.2022 №2508 з метою посилення угрупувань військ (сил) та залучення військових частин Сил територіальної оборони до виконання завдань у їх складі та реагування на зміни в обстановці, що склалися до кінця 27.04.2022 здійснити переміщення 101 обр (без 68 об ТрО) в напрямку Ужгород, Близнюки (Харківська обл.) та передачу НОМЕР_3 обр ТрО (без НОМЕР_8 об ТрО) в оперативне підпорядкування командувачу ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_6 »;

витягом з бойового наказу командира НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони № НОМЕР_9 дск від 25.04.2022 року підтверджує отримання завдання на переміщення комбінованим способом бригади НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони в район виконання бойових завдань. Станція завантаження АДРЕСА_4 , станція вивантаження Близнюки, запасна Лозова;

витягом з бойового розпорядження командира НОМЕР_3 обр територіальної оборони №12 дск від 01.05.2022 року підтверджує отримання завдання НОМЕР_2 обр ТрО на зайняття оборони південної околиці Гірське ( а.с. 53-54 т. 2). На підставі цього розпорядження командир НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони С. Лебідь видав бойові розпорядження №18 від 04.05 2022 стрілецькому взводу здійснити марш за маршрутом Костянтинівка-Гірське та №12 від 04.05.2022 бойове завдання НОМЕР_2 об ТрО зайняти оборону в другому ешелоні 1 мб 24 омбрв напрямку Золоте, Гірське. На підставі наказу №26 дск від 07.05.2022 уточнено бойове розпорядження відповідно до зміни обстановки, що склалася та збереження життя і здоров`я військовослужбовців та з метою уникнення зустрічі з противником, марш продовжити за уточненим маршрутом: Костянтинівка Бахмут Бахмутське;

витягом з бойового наказу №1 від 01.05.2022, №2 від 03.05.2022 містять завдання до виконання 71 ок ТрО щодо зайняття оборони по рубежу: лівіше Покровське Попасна (8648)- залізнична колія 4 ср роту мати в оперативному резерві на більш ймовірному напрямку наступу противника;

витягом з бойового розпорядження командира НОМЕР_10 окремої територіальної оборони № НОМЕР_11 а від 25.04.2022 року підтверджує отримання завдання на переміщення бригади в район виконання бойових завдань. Станція завантаження Хуст, станція вивантаження Близнюки, запасна Лозова;

відомістю прийняття (здавання) зброї і боєприпасів особовим складом в/ч НОМЕР_1 від 09.05.2022 вбачається, що за номером 68 солдат ОСОБА_8 здав зрою;

особовою карткою на ім`я ОСОБА_8 , яка містить інформацію, що призовною комісією Мукачівського району Закарпатської області визнаний придатним на строкову військову службу №15 від 03 листопада 2021 р. Солдат ОСОБА_8 н-з № 176 від 29.12.2021 переданий з призовників на облік військовозобов`язаних згідно абз. 7 ч. 1 ст. 18 та абз.8 п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» як такий, що був засуджений;

довідкою військово-лікарської комісії №643/4/1 від 08 березня 2022 р. щодо ОСОБА_8 , з якої вбачається, що 7 по 8 березня 2022 р. проведено медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 . На підстави висновку ВЛК придатний до військової служби;

довідкою військово-лікарської комісії № 3287 від 13 березня 2023 р. щодо ОСОБА_8 , з якої вбачається, що проведено медичний огляд військово-лікарською комісією ВЧ НОМЕР_12 . На підставі статті 68 в графи ІІ Розкладу хвороб, придатний до військової служби;

заявою ОСОБА_8 від 06.03.2022 про видачу військового квитка у зв`язку з загальною мобілізацією;

повідомленням командира військової частини НОМЕР_13 про те, що військова частина НОМЕР_13 та підпорядковані підрозділи в квітні 2022 році переміщені в район виконання бойових завдань на підставі бойового розпорядження головнокомандувача ЗСУ від 23.04.202 2 №2508т, бойового розпорядження Командувача Сил ТрО ЗСУ від 24.04.22 № НОМЕР_14 , бойового розпорядження Начальника РУ сил ТрО « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 24.04.22 №346 ДСК, наказу командира військової частини НОМЕР_13 №68 ДСК від 25.04.22, наказ командира військової частини НОМЕР_15 №48 ДСК від 26.04.2022, наказу командира військової частини НОМЕР_1 №53 ДСК від 25.04.2022.

Вказані письмові докази, на думку колегії суддів, є належними та допустимими і у сукупності з показаннями обвинуваченого та свідків, дають беззаперечні підстави вважати правильними висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 саме у непокорі, вчиненої у період воєнного часу, що передбачає правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 402 КК України.

Твердження захисника про порушення вимог ч. 4 ст. 17 КПК України, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді, оскільки доказів, які викликають сумніви у підтвердженні вини ОСОБА_8 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, колегією суддів не встановлено. Суд першої інстанції, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх зібрання та обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку.

Розгляд кримінального провадження судом проведено в повному об`ємі, з`ясовано ретельно всі обставини, що мають істотне значення для прийняття судового рішення.

У відповідності до вимог ст.8 ч.2 та ст. 9 ч. 5 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні, застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Смирнов проти України» від 15 липня 2010 року та у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпції щодо фактів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що досліджені судом першої інстанції докази, з точки зору належності, допустимості та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, свідчать про те, що стороною обвинувачення доведено, як подію кримінального правопорушення саме в тому об`ємі, яке інкримінується обвинуваченому, ОСОБА_8 так і те, що зазначений злочин вчинено саме обвинуваченим.

Висновки суду першої інстанції про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Отже, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо оспорювання того, що в діях ОСОБА_8 є склад кримінального правопорушення, є необґрунтованими і такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження та фактичним обставинам.

Виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, враховуючи спосіб вчиненого умисного кримінального правопорушення ОСОБА_8 , в період дії воєнного стану, поведінку обвинуваченого, що передувала події злочину, яка виразилась у оспорюванні законності мобілізації, небажанні здійснювати накази, беззаперечне усвідомлення обвинуваченим суспільно-небезпечного характеру своїх дій, оскільки ОСОБА_8 надавав присягу нести військову службу, колегія суддів вважає, що призначеним покаранням, у найменшій межі передбаченої санкції відповідної статті особливої частини кримінального закону, будуть дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого діяння ОСОБА_8 , буде справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування та задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :