Справа № 462/1949/23
провадження 1-кс/462/1364/23
У Х В А Л А

31 липня 2023 року Слідчий суддя Залізничного районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «Е220D», чорного кольору, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який було вилучено в ході проведення огляду місця події 17.03.2023 року у період часу із 15.40 год. до 16.23год. у м. Львові на вул. Дальня, між житловими будинками № 32 та № 29, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним автомобілем, який був накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 23.03.2023 року у межах кримінального провадження № 0000252від 17.03.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що вжиті органом досудового розслідування заходи забезпечення даного кримінального провадження, є неспівмірними та такими, що не відповідають вимогам закону. Протягом більше чотирьох місяців у кримінальному провадженні № 0000252 не проводиться жодних слідчих дій, про підозру нікому не повідомлено, потреби у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення як арешт щодо автомобіля немає, оскільки всі дії щодо нього, враховуючи тривалість часу, могли та повинні були бути здійснені. Окрім цього, зазначає, що вказаний транспортний засіб для нього є єдиним засобом та джерелом пересування, оскільки він є особою похилого віку із 2 ою групою інвалідності та учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1988-1989 роках, а також займається волонтерством. В зв`язку з наведеним, просить клопотання задовольнити.

Слідчий суддя ухвалив розглядати клопотання без участі власника майна ОСОБА_3 , який у судове засідання не з`явився, проте у заяві звернувся з клопотанням про розгляд справи у його відсутності.

У судове засідання не з`явилася слідчий СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП України у Львівській області ОСОБА_4 , однак подала до суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд клопотання без її участі.

Вивчивши матеріали клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000252, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

17.03.2023 року внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України по факту того, що 17.03.2023 року близько 10:41 год. до ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області надійшло повідомлення від оператора УОАЗОР «102» ГУ НП у Львівській області про те, що екіпажом №251 затримано двох осіб чоловічої статі, які побачивши працівників поліції почали викидати пакети з невідомою речовиною.

17 березня 2023 року в ході проведення огляду місця події в період часу із 15:40 до 16:23 год., за адресою: м. Львів, вул. Дальня, зокрема на проїжджій частині автодороги між житловими будинками №32 та №29, було виявлено та вилучено транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», модель «E220D» чорного кольору, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та користувачем якого є ОСОБА_5 .

Постановою слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 17.03.2023 року транспортний засіб марки ««MERCEDES-BENZ», модель «E220D» чорного кольору, 2019 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовим доказам у кримінальному провадженні №0000252 від 17.03.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 23.03.2023 року був накладений арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «Е220D», чорного кольору, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , який було вилучено в ході проведення огляду місця події 17.03.2023 року у період часу із 15.40 год. до 16.23год. у м. Львові на вул. Дальня, між житловими будинками № 32 та № 29, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним автомобілем.

З матеріалів кримінального провадження № 0000252вбачається, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 21.01.2023 року автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «Е220D», чорного кольору, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).

У статті 1 Конституції України міститься норма, яка проголошує Україну як соціальну державу.

Відповідно до п.а) ст.20 Конвенції про права осіб з інвалідністю держави-учасниці вживають ефективних заходів для забезпечення індивідуальної мобільності осіб з інвалідністю з максимально можливим ступенем їхньої самостійності, зокрема шляхом сприяння індивідуальній мобільності осіб з інвалідністю вибраним ними способом, у вибраний ними час та за доступною ціною.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми: 1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер; 2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями; 3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах. Другу та третю норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «"East/West Alliance Limited" проти України» від 23 січня 2014 року (заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.

Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними.

Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів.

ЄСПЛ у своїх рішеннях наголошує на тому, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом ужиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності (рішення ЄСПЛ у справі «Прессос компанія Нав`єра А.О. » та інші проти Бельгії»).

Рішенням ЄСПЛ від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) та рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» визначено, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від такого втручання. Будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.

У рішеннях ЄСПЛ від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Російської Федерації» (заява № 68443/01) та від 24 березня 2005 року у справі «Фрізен проти Російської Федерації» (заява № 58254/00), Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

З матеріалів клопотання вбачається, що вказаний автомобіль слідів злочину не містить, а також відсутні документи, які б вказували, що власник автомобіля ОСОБА_3 може бути причетний до вчинення злочину, розслідування якого здійснюється у межах кримінального провадження № №0000252 від 17.03.2023 року.

Беручи до уваги те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № №0000252 від 17.03.2023 року на даний час триває, підозра нікому у даному проваджені не пред`явлена, автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «Е220D», номерний знак НОМЕР_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , який є інвалідом ІІ групи, учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у 1988-1989 роках, який не є ні підозрюваним, ні свідком у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що слідчі дії з вказаним автомобілем проведені, слідів злочину вказаний автомобіль не містить, а також, те що, орган досудового розслідування не заперечує щодо передачі вказаного автомобіля його власнику, слідчий суддя приходить до висновку, що відпала потреба в подальшому застосуванні арешту автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель «Е220D», номерний знак НОМЕР_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 23.03.2023 року в частині розпорядження та користування зазначеним майном, оскільки такий вид обтяження буде у даній конкретній справі невиправданим тягарем для власника зазначеного майна і подальше існування вказаного арешту не буде відповідати розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Разом з тим, з метою збереження речових доказів до закінчення досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт на вказане майно,в частині заборони його відчуження необхідно залишити в силі.

Керуючись ст. 174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт на автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «Е220D», чорного кольору, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_3 , в частині заборони розпорядження та користування зазначеним майном.

Зобов`язати ОСОБА_3 надавати вищезазначене майно за першою вимогою слідчого, прокурора, суду для проведення слідчих дій.

У решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала остаточна та в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

Оригінал ухвали.