УХВАЛА

01 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 504/834/20

провадження № 51-5193 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 липня 2023 року щодо нього,

встановив:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого у якій порушується питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_4 не вказує жодної із підстав для скасування судових рішень, передбачених ст. 438 КПК України, при цьому взагалі не зазначає конкретні норми права порушені судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень, які на його думку, є підставами для їх зміни чи скасування та у чому такі порушення полягають.

Водночас, засуджений здебільшого наводить аргументи, які стосуються незгоди з оцінкою доказів, яким надає власну оцінку відмінну від оцінки наданої судами, при цьому вказує на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Разом з цим, стверджуючи про залишення без перевірки апеляційним судом доводів його зміненої скарги, ОСОБА_4 не вказує які конкретно доводи його апеляційної скарги в порушення ст. 419 КПК України суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Відповідно до ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак, усупереч положенням наведеної норми, ОСОБА_4 не долучив до касаційної скарги копію оскаржуваних вироку та ухвали. Разом з цим додані фотокопії судових рішень судуне засвідчені відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України та виготовлені у спосіб, що унеможливлює ознайомлення із їх змістом у зв`язку із відсутністю частини тексту, а тому неможуть вважатися копіями оскаржуваних судових рішень.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 05 липня 2023 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3