КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.05.2023 задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 12.05.2023 в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Pro» бірюзового кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , у гумовому чохлі темно синього кольору, із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номерами на ній № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та флеш накопичувач (флешка) USB «CЄFCGK» чорного кольору, ємкістю 14.5 GB, із прикріпленою стрічкою жовто-блакитного кольору.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання.

______________________________________________________________________________

Справа № 757/20356/23 Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4395/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.05.2023 надано дозвіл на проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , однак відмовлено у задоволенні клопотання в частині надання дозволу на вилучення мобільних терміналів систем зв`язку. При цьому слідчим суддею акцентовано увагу відповідних співробітників правоохоронних органів на положеннях частини другої ст. 168 КПК України, що встановлюють заборону на вилучення, зокрема, електронних інформаційних систем, мобільних терміналів систем зв`язку тощо.

Однак, всупереч вказаній ухвалі та положенням ст. 168 КПК України, працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, в ході проведеного 12.05.2023 обшуку, за відсутності будь-яких на те законних та правових підстав, вилучено у ОСОБА_7 мобільний телефон Redmi Note 9 Pro.

Вилучення таких речей з подальшим поданням клопотання про їх арешт та накладення арешту відбулось з прямим порушенням дозволу слідчого судді.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, апелянт зазначав, що копію оскаржуваної ухвали отримано захисником лише 29.06.2023.

ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності власника майна.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності власника майна ОСОБА_7 та його захисника.

Дані про направлення учасникам судового провадження копії оскаржуваної ухвали у справі відсутні.

Як зазначено апелянтом, копію оскаржуваної ухвали отримано 29.06.2023, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана захисником 03.07.2023 в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, територіальним управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000153 від 03.11.2022 за фактом можливого шахрайського заволодіння бюджетними коштами в особливо великих розмірах, правами інтелектуальної власності та інших протиправних дій, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що власники та службові особи ТОВ «НВП «Українські авіаційні системи» (), діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно зі службовими особами Міністерства оборони України, у період з червня 2022 року по теперішній час розробили та впровадили злочинну схему, направлену на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами Міністерства оборони України в особливо великих розмірах, шляхом укладання з ТОВ «НВП «Українські авіаційні системи» контрактів та договорів у межах державного оборонного замовлення на поставку безпілотних авіаційних комплекс (далі - БПАК) «Hawk» за завищеними цінами.

Так, між Міністерством оборони України (Замовник) та ТОВ «НВП «Українські авіаційні системи» (Виконавець) укладено державний контракт №403/1/18/62 від 11.07.2018 на поставку (закупівлю) продукції за державним оборонним замовленням, на виконання якого Міністерству оборони України ТОВ «НВП «Українські авіаційні системи» 07.06.2019 поставило 2 БПАК «Hawk»та 03.03.2022 - 7 БПАК «Hawk», вартістю 5,95 млн. грн. кожен.

У жовтні 2022 року між співвласниками цього підприємства виник конфлікт, у результаті якого співвласника, який обіймаючи посаду директора, фактично займався усім процесом з виробництва БПАК «Hawk», усунуто з посади директора та від усіх процесів діяльності підприємства. При цьому приміщення, виробничі потужності, спеціальне обладнання, комплектуючі та дослідний зразок БПАК «Hawk» залишились у розпорядженні усунутого директора.

У подальшому, нове керівництво ТОВ «НВП «Українські авіаційні системи», усвідомлюючи, що підприємство не має обладнаних приміщень, спеціального устаткування (стенди, станки тощо) та кваліфікованого персоналу, тим самим не зможе забезпечити виконання нового державного оборонного замовлення на виготовлення БПАК «Hawk», вступивши в злочинну змову з посадовцями Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України та НОМЕР_6 Військового представництва Міністерства оборони України, за лобіювання останніх уклало з Міністерством оборони України новий державний контракт № 403/1/22/369 від 07.12.2022 на виробництва 60 БПАК «Hawk».

На виконання цього контракту, на рахунок ТОВ «НВП «Українські авіаційні системи» 19.01.2023 та 08.02.2023 перераховані бюджетні кошти на загальну суму 645,592 млн. грн. за 44 БПАК «Hawk» вартістю 14,672 млн.грн. за один комплекс.

Завищення більше ніж вдвічі ціни за один комплекс БПАК «Hawk»прямо суперечить положенням п. 41 постанови Кабінету Міністрів України № 363 від 03.03.2021 «Питання оборонних закупівель», якою закріплено, що орієнтовна ціна на виготовлення та поставку товарів оборонного призначення, які вже закуповувалися державним замовником у того ж виконавця в минулі роки без застосування конкурсних процедур, визначається у державному контракті (договорів) на рівні розміру договірної ціни, встановленої попередніми аналогічними контрактами (договорами).

У той же час, вбачається, що отримані підприємством від Міністерства оборони України бюджетні кошти використовуються не за цільовим призначенням, а також під виглядом закупівлі валюти для оплати за імпорт матеріалів перераховуються підконтрольним суб`єктам господарювання - нерезидентам.

Як убачається із матеріалів судового провадження, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.05.2023 надано дозвіл на проведення обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , яка, згідно довідки КП «Київське МБТІ», на праві власності належить ОСОБА_7 .

Згідно даних протоколу обшуку від 12.05.2023, складеного слідчим Четвертого слідчого відділу Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_9 , цього ж дня у ході обшуку у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено майно, а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Pro» бірюзового кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , у гумовому чохлі темно синього кольору, із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номерами на ній № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та флеш накопичувач (флешка) USB «CЄFCGK» чорного кольору, ємкістю 14.5 GB, із прикріпленою стрічкою жовто-блакитного кольору.

Постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_10 від 13.05.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000153 від 03.11.2022 майно, у тому числі вилучене 12.05.2023 в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Pro» бірюзового кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , у гумовому чохлі темно синього кольору, із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номерами на ній № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та флеш накопичувач (флешка) USB «CЄFCGK» чорного кольору, ємкістю 14.5 GB, із прикріпленою стрічкою жовто-блакитного кольору.

19.05.2023 прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням від 13.05.2023, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене 12.05.2023 в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Pro» бірюзового кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , у гумовому чохлі темно синього кольору, із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номерами на ній № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та флеш накопичувач (флешка) USB «CЄFCGK» чорного кольору, ємкістю 14.5 GB, із прикріпленою стрічкою жовто-блакитного кольору.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19.05.2023 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 12.05.2023 в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Pro» бірюзового кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , у гумовому чохлі темно синього кольору, із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номерами на ній № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та флеш накопичувач (флешка) USB «CЄFCGK» чорного кольору, ємкістю 14.5 GB, із прикріпленою стрічкою жовто-блакитного кольору.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно 12.05.2023 в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Redmi Note 9 Pro» бірюзового кольору, ІМЕІ НОМЕР_1 та ІМЕІ НОМЕР_2 , серійний номер НОМЕР_3 , у гумовому чохлі темно синього кольору, із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» із номерами на ній № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та флеш накопичувач (флешка) USB «CЄFCGK» чорного кольору, ємкістю 14.5 GB, із прикріпленою стрічкою жовто-блакитного кольору, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000153 від 03.11.2022, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучені речі, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна призвести до їх приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З урахуванням наведеного, відсутність мобільного телефону у переліку, щодо якого прямо було надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.05.2023 про дозвіл на обшук квартири за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна за умови дотримання вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Посилання захисника на порушення органом досудового розслідування вимог ст. 168 КПК України, не можуть бути безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді та відмови у задоволенні клопотання, з огляду на те, що вилучений мобільний телефон та флеш накопичувач можуть містити відомості, які мають значення для подальшого досудового розслідування, а також необхідність їх детального огляду та призначення відповідних судових експертиз.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Разом з тим, як убачається з оскаржуваної ухвали, обґрунтовуючи підстави і мету накладення арешту на тимчасово вилучене майно 12.05.2023 в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя, окрім необхідності збереження речових доказів, у мотивувальній частині ухвали послався також на необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також необхідність забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), не взявши до уваги відсутність у ОСОБА_7 процесуального статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, що у свою чергу, виключає можливість накладення арешту на його майно з підстав, передбачених ч. 5 ст. 170 КПК України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що судове провадження не містить та стороною обвинувачення не надано відомостей про заявлення у кримінальному провадженні №0000153 від 03.11.2022 цивільного позову до власника вилученого майна, що у відповідності до ч. 6 ст. 170 КПК України виключає можливість накладення арешту на таке майно з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

З наведеного убачається, що слідчий суддя, за відсутності у клопотанні прокурора таких підстав арешту майна, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, без законних на те підстав послався на необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно 12.05.2023 в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою конфіскації майна як виду покарання та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), а тому вказане посилання слідчого судді підлягає виключенню з числа підстав, якими слідчий суддя обґрунтував висновок про необхідність накладення арешту.

Разом з тим, у даному випадку посилання слідчого судді, як на підставу для арешту майна, на необхідність забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також необхідність забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), не впливає на правильність висновку слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту на вилучене за адресою проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 майно з метою збереження речових доказів за викладених у клопотанні обставин, а тому колегія суддів вважає, що вказана обставина не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням наведеного, ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3