УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року

м. Київ

справа № 310/7762/21

провадження № 51-3227 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2022 року, ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року, ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року про відновлення матеріалів втраченого судового провадження та ухвалу Запорізького апеляційного суду від

14 березня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Що стосується ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року про відновлення матеріалів втраченого судового провадження, то дане судове рішення не може бути предметом касаційного оскарження з огляду на таке.

За приписами ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначена норма гарантує право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 424 КПК України ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

При цьому, за приписами частини 3 вказаної норми, суд касаційної інстанції вправі відмовити у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам статті 427 цього Кодексу.

Як слідує із касаційної скарги та відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року задоволено клопотання прокурора про відновлення втрачених матеріалів об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000772 від 04.08.2021 року, за № 0000798 від 09.08.2021 року (судова справа № 310/7762/21) відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185,

ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, в умовах воєнного стану.

Водночас, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана ухвала місцевого суду від 08 лютого 2023 року не переглядалась судом апеляційної інстанції, позаяк ухвалою Запорізького апеляційного суду від 14 березня 2023 року відмовлено у відкритті провадження щодо її перегляду за апеляційною скаргою засудженого.

Таким чином, ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року не може бути предметом касаційного оскарження, оскільки відповідно до приписів ч. 2 ст. 424 КПК України не переглядалась судом апеляційної, а тому у відкритті провадження в цій частині необхідно відмовити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Зі змісту ухвали Запорізького апеляційного суду від 14 березня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження убачається, що ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року про відновлення матеріалів втраченого судового провадження, у аспекті ст. 392 КПК України є іншою ухвалою, яка може бути оскаржена у випадках передбачених цим Кодексом.

Ухвала місцевого суду від 08 лютого 2023 року постановлена у порядку ст. 615-1 КПК України, яка є спеціальною нормою, що регулює питання відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження в умовах воєнного стану, та не передбачає можливості її апеляційного оскарження.

Разом з цим, загальними нормами, які регулюють процедуру відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, є положення Розділу VII КПК України, які також не містять вказівки про можливість оскарження в апеляційному порядку вищевказаного судового рішення.

Згідно ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке відповідно до положень КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, керуючись положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою засудженого.

З урахуванням наведеного, Суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду від

14 березня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому в цій частині слід відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі

п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

В решті вимог касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Однак ОСОБА_4 , всупереч вимогам ч. 3 ст. 33 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, звернувся з касаційною скаргою, яку адресував Верховному Суду України, який припинив відправляти судочинство з початком роботи Верховного Суду.

За приписами пунктів 3, 4, 5 частини 2 статті 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначаються: судове рішення, що оскаржується; обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, засуджений у вступній частині просить суд відкрити провадження з перегляду лише ухвали Запорізького апеляційного суду від

19 квітня 2023 року, у мотивувальній частині стверджує про незаконність та просить скасувати вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2022 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 квітня 2023 року, якою залишено без змін вказаний вирок, чим допускає істотних суперечностей.

При цьому, обґрунтування вимог особи, яка подає касаційну скаргу, має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише:

1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як слідує із касаційної скарги, засудженим не вказано жодної підстави для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, передбаченої

ч. 1 ст. 438 КПК України, та не наведено, за відповідною підставою, конкретних доводів та аргументів, з огляду на положення статей 412-414 вказаного Кодексу, з посиланням на матеріали кримінального провадження.

Водночас, за змістом скарги ОСОБА_4 формально перелічує ряд норм КПК України, які, на його думку, порушено судами першої та апеляційної інстанцій, без зазначення у чому конкретно полягає порушення кожної із наведених норм з наведенням відповідних аргументів.

Окрім цього, касаційна скарга засудженого містить вимогу про скасування ухвали апеляційного суду від 19 квітня 2023 року, водночас не зазначено, яких саме порушень допустив апеляційний суд в аспекті положень статей 404, 405 КПК України, а також не наведено обґрунтування підстав для скасування рішення апеляційного суду з огляду на приписи статей 412-414, 419, 438 КПК України.

Що стосується вимог касаційної скарги, то вони мають відповідати приписам ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Викладені у касаційній скарзі вимоги до касаційного суду не узгоджуються з вищенаведеними положеннями в частині повноважень суду касаційної інстанції за наслідками касаційного розгляду. Так, засуджений просить скасувати вирок місцевого суду і ухвалу суду апеляційної інстанції, однак не зазначає, яке рішення після скасування має ухвалити Верховний Суд.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ст. 424, ч. 2 ст. 428, ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2023 року про відновлення матеріалів втраченого судового провадження та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 14 березня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2022 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19 квітня 2023 рокущодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3