Справа № 947/6408/23
Провадження № 1-кс/947/8280/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000581 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чорноморськ (Іллічівськ) Одеської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинувальний акт відносно якого за кримінальним провадженням ЄРДР №0000155 перебуває на розгляді суду за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000581 від 22.08.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2, ч. 1,2 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим слідством час та місці при невизначених обставинах, у ОСОБА_5 , ймовірно виник кримінально протиправний умисел спрямований на незаконне придбання та подальше зберіганнявогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи реалізацію свого кримінально протиправного умислу направленого на незаконне придбання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання,в порушення вимоги п. 1 додатку № 1 «Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України "Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII, п. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, а також положення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України від 21.08.1998 №622, знаходячись у невстановленому місці в невстановлений слідством час та в невстановлений спосіб, ОСОБА_5 придбав 9-мм самозарядний пістолет STALRERмод. 914-S№101460 (турецького виробництва, компанія-виробник «AtakarmsLtd»), в каналі ствола якого відсутній (вигвинчено) захисний елемент (заглушку) та який в такому вигляді відноситься до категорії гладкоствольної короткоствольної вогнепальної зброї, та, крім цього, діючи з тих же мотивів та спонукань, в порушення тих же нормативно-правових актів, в невстановленому в ході досудового слідства місці та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбав дев`ять пістолетних патронів калібру 9 мм Р.А., споряджених еластичними кулями сферичної форми, які відносяться до категорії боєприпасів.

У подальшому, діючи з тих же мотивів та спонукань, з метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу направленого на незаконне зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 в невстановлений в ході досудового розслідування спосіб доставив вищевказаний пістолет та боєприпаси в приміщення квартири за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де почав незаконно зберігати зазначені предмети на одній із полиць шафи у кімнаті-гардеробній, що розміщена на другому поверсі приміщення квартири.

В подальшому, в ході проведення досудового розслідування, 23.02.2023 року, під час проведення санкціонованого обшуку приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено: 9-мм самозарядний пістолет STALRERмод. 914-S№101460 (турецького виробництва, компанія-виробник «AtakarmsLtd»), в каналі ствола якого відсутній (вигвинчено) захисний елемент (заглушку) та який в такому вигляді відноситься до категорії гладкоствольної короткоствольної вогнепальної зброї та дев`ять пістолетних патронів калібру 9 мм Р.А., споряджених еластичними кулями сферичної форми, які відносяться до категорії боєприпасів.

За вищевикладених обставин, 27.06.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за кваліфікуючими ознаками: придбання, зберігання, носіння вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором звертаються до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні:

-прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі, клопотання просив задовольнити;

-захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, посилаючись на міцність соціальних зв`язків його підзахисного: ОСОБА_5 одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно позитивно. Крім того, захисник зауважив щодо спірності питання визначення виявленого пістолета вогнепальною зброєю.

З огляду на вищевикладене, адвокат ОСОБА_4 просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

В судовому засіданні захисник долучив характеризуючи ОСОБА_5 документи, які просив врахувати.

-підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 27.06.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На підтвердження обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, стороною обвинувачення до клопотання долучаються: протокол обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_2 ; протоколи допиту свідків; висновки експерта та інші матеріали кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Таким чином, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні такого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до обґрунтованого переконання, що усвідомлюючи ймовірні негативні наслідки у вигляді покарання у випадку подальшого доведення вини підозрюваного в передбаченому законом порядку, останній може вжити заходів щодо переховування від органів досудового розслідування та суду.

Вищевикладене, на думку слідчого судді, підтверджує обґрунтованість доводів сторони обвинувачення щодо існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, з огляду на те, що підозрюваний має процесуальну можливість ознайомлюватися з матеріалами даного кримінального провадження, в якому наявні протоколи допиту свідків й відповідно їх анкетні дані, з огляду на ту обставину, що у випадку подальшого направлення відносно підозрюваного ОСОБА_5 обвинувального акту до суду, свідки ймовірно будуть допитуватися безпосередньо судом, слідчий суддя приходить до переконання про достатність підстав для прийняття висновку щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків, з метою зміни ними своїх показів, в цілях подальшого уникнення підозрюваним передбаченої законом відповідальності.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що з аналізу протоколів допитів свідків, долучених до матеріалів клопотання сторони обвинувачення, вбачається, що свідки у даному кримінальному провадженні були залучені органом досудового розслідування для проведення слідчої (розшукової) дії у вигляді обшуку та були повідомлені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, тобто такі особи ймовірно незнайомі підозрюваному та він не має з вказаними особами жодних зв`язків.

Відтак, навіть беручи до уваги, що у випадку можливого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_5 до суду, вказані особи в подальшому будуть допитуватися безпосередньо судом, ризик можливого впливу на таких осіб та зміни ними своїх показів, під загрозою можливої кримінальної відповідальності у такому випадку за означені дії, мінімізує в значній мірі існування такого ризику.

Таким чином, на думку слідчого судді, запобігти вказаному ризику можливо шляхом покладення на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язку утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні було встановлено, що на теперішній час відносно ОСОБА_5 на розгляді суду перебуває обвинувальний у кримінальному провадженні №0000155 за обвинуваченням у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, що на думку слідчого судді свідчить про явні негативні соціальні інтереси останнього. У зв`язку з чим, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках означеного кримінального провадження існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, слідчий суддя критично оцінює посилання сторони обвинувачення на існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та вважає його є недоведеним, оскільки ані прокурором у судовому засіданні, ані слідчим у письмовому клопотанні не наведено належного обґрунтування існування такого ризику, а саме яким саме чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню.

Разом з тим, попри вищевказані встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_5 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також відомостей щодо його особи, а саме як встановлено в судовому засіданні підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, адже він одружений, є багатодітним батьком, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання на території м. Чорноморськ, Одеської області, за яким характеризується як ввічливий,привітний сусід, хороший сім`янин, а також активний учасник громадського та спортивного життя ОСББ «Номер Сім», що в сукупності, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

В свою чергу покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 184 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло у нічний час, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000581 року відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 23.08.2023 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 23 години 00 хвилин по 05 годину 00 хвилин наступної доби, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 23.08.2023 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

2. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3. утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1