1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2419/23 1-кс/335/1025/2023
14 квітня 2023 року м. Запоріжжя
У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що у громадян України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановлених досудовим розслідуванням місці та часі, але не пізніше січня 2023 року, виник злочинний умисел на отримання прибутку від чоловіків призовного віку, шляхом організації незаконного їх переправлення через державний кордон України, шляхом виготовлення офіційних документів, які містять завідомо неправдиві відомості та надають право громадянам України безперешкодно перетинати державний кордон України, тим самим, здійснити організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України. Усвідомлюючи складність вчинення вказаних злочинних дій, направлених на незаконне переправлення громадян України через державний кордон, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою, послідовно у різний період часу, але не пізніше січня 2023 року, перебуваючи у м. Запоріжжі, вступили у змову та залучили до протиправної діяльності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб. ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та інші невстановлені у ході досудового розслідування особи, з метою, згідно відведених їм ролей разом або у визначеному складі, здійснювали наступні злочинні дії: підшукували осіб з числа громадян України чоловічої статі призовного віку, які виявили бажання незаконно перетнути державний кордон України; отримували від зазначених осіб та розподіляли між членами групи грошові кошти за виготовлення фіктивних документів для безперешкодного перетину державного кордону України; виготовляли бланки встановленого зразка військово-лікарської комісії, тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та інших з відповідними відтисками печаток; вносили у вищевказані бланки завідомо неправдиві відомості про проходження медичного огляду, діагноз, непридатність до проходження військової служби та виключення з військового обліку вказаних громадян України призовного віку; вносили завідомо неправдиві відомості про проходження медичного огляду, діагноз, непридатність до проходження військової служби; передавали вказані документи, що містять завідомо неправдиві відомості, особам, які планували незаконно перетнути державний кордон України. У свою чергу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виконуючи свої ролі, керували діями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, а саме, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, виготовляли документи, в які вносились завідомо неправдиві відомості та надавали право безперешкодного перетину державного кордону. Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 переслідуючи корисливі мотиви, у невстановлений досудовим розслідуванням час ті місці, але не пізніше 12.01.2023, з метою незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання засобів, за попередньою змовою групою осіб, за грошову винагороду у розмірі близько 100 000 гривень, виготовили документи, в які внесли завідомо неправдиві відомості, які надають право безперешкодного перетину державного кордону на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: довідка військово-лікарської комісії № КР71/190 від 15.12.2022, видана нібито ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до якої ОСОБА_8 є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. 12.01.2023 ОСОБА_8 перетнув державний кордон України, а саме здійснив виїзд з України до Словаччини через пункт пропуску «Ужгород», використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_1 . У свою чергу ОСОБА_4 за згодою з ОСОБА_5 здійснював координацію дій між співучасниками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , безпосередньо організовував виготовлення необхідних для безперешкодного виїзду за кордон підроблених документів, штампів, печаток тощо та займався пошуком бажаючих виїхати за кордон, з метою отримання грошової винагороди. ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_4 займався безпосередньо виготовленням необхідних для безперешкодного виїзду за кордон підроблених документів. ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_4 займався безпосередньо виготовленням необхідних печаток та штампів для подальшої підробки документів, необхідних для безперешкодного виїзду за кордон. 05 квітня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2023, у період часу з 10:19 год. до 12:47 год. було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено: системний блок чорного кольору фірми «Delux» та кабель живлення; мобільний телефон «Samsung A51» у корпусі чорного кольору з чохлом; мобільний телефон «Samsung М12» у корпусі синього кольору з чохлом; мобільний телефон «iPhone 4» у корпусі білого кольору; сервер; флеш-носій «ADATA», об`ємом 8 Гб.
З метою збереження речових доказів, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, зазначене у клопотанні.
Слідчий клопотання підтримав, про що надав відповідну заяву.
У судове засідання власник майна ОСОБА_6 надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
У період часу з 10:19 год. до 12:47 год. було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: майно, яке належить ОСОБА_6 , на яке слідчий просить накласти арешт.
Постановою слідчого від 06.04.2023, майно, вилучене 05.04.2023, у ході проведення обшуку, визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.
Крім того, встановлено, що 05.04.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, наявні достатні підстави вважати, що мобільний телефон «Samsung A51» у корпусі чорного кольору з чохлом; сервер; флеш-носій «ADATA», об`ємом 8 Гб, на які слідчий просить накласти арешт, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Доведена необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (ч. 3 ст. 173 КПК України).
Отже, виходячи з викладеного, у частині накладення арешту на: системний блок чорного кольору фірми «Delux» та кабель живлення; мобільний телефон «Samsung М12» у корпусі синього кольору з чохлом; мобільний телефон «iPhone 4» у корпусі білого кольору, слідчий суддя відмовляє, оскільки не відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, так як не містять ознаки кримінального правопорушення та слідчим не доведено необхідність такого арешту.
Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
- мобільний телефон «Samsung A51» у корпусі чорного кольору з чохлом;
- флеш-носій «ADATA», об`ємом 8 Гб, які 05.04.2023 були вилучені у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині клопотання відмовити.
Мобільні телефони («Samsung М12», «iPhone 4»), системний блок чорного кольору фірми «Delux» з кабелем живлення, - повернути власнику ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1