Справа № 626/1550/23
Провадження № 1-кп/626/306/2023
Красноградський районний суд Харківської області
В И Р О К

Іменем України

16 серпня 2023 року Красноградський районний суд Харківської області

в складі: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

провадження за № 0000446 від 10.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Землянки, Кегичівського району, Харківської області, українця, громадянина України, не працює, не одружений, має професійно-технічну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 05.05.2023 року близько 14:00 прибув до огородженої парканом території приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, проник на подвір`я території домоволодіння, зі сторони городу через хвіртку яка закривається на клямку. Після цього знаючи, де висять ключі від літньої кухні, яка знаходиться на території домоволодіння, відкрив двері літньої кухні.

Далі ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на території України введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб та який в подальшому неодноразово продовжувався, розуміючи, що майно йому не належить таємно викрав точило марки «ELTOS» TE 150 вартістю 996,90 грн., яке належить потерпілому ОСОБА_5 .

Після чого ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений вину визнав повністю та пояснив таке.

05.05.2023 року близько 14:00 прибув до огородженої парканом території приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , після чого, проник на подвір`я території домоволодіння, зі сторони городу через хвіртку яка закривається на клямку. Після цього знаючи, де висять ключі від літньої кухні, яка знаходиться на території домоволодіння, відкрив двері літньої кухні.

Потім впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи про введення на території України воєнного стану таємно викрав точило марки «ELTOS» TE 150, яке обміняв на спиртні напої.

В скоєному щиро кається, просить не позбавляти волі, врахувати, що точило вилучено, потерпілий претензій до нього не має.

Потерпілий згідно заяви просив розглянути кримінальне провадження у його відсутність, призначити покарання на розсуд суду, претензій майнового характеру до обвинуваченого не має.

Прокурор просив застосувати ч.3 ст. 349 КПК України, докази визнати досліджувати недоцільним, так як обставини кримінального правопорушення ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу, в тому числі і обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів.

Допитавши обвинуваченого та дослідивши письмові дані про його особу, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Судом вивчалися відомості про особу обвинуваченого та встановлено, що він є громадянином України, судимість погашена, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України віднесено до тяжких злочинів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ст. 75 КК України із таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд враховує, що кримінальне правопорушення, яке скоїв обвинувачений не є корупційними, тяжких наслідків від нього не настало, потерпілий претензій не має.

Як особа обвинувачений характеризується посередньо, не судимий.

Також прокурор просив застосувати ст. 75 КК України.

Таким чином, на думку суду є всі підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено, процесуальні витрати відсутні.

Прокурор відповідно до ч.4 ст. 176 та ч.1 ст. 331 КПК України не звертався з письмовим клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому і тому суд не обирає запобіжний захід.

Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України необхідно залишити у власника.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Застосувати ст. 75 КК України, від відбування покарання ОСОБА_4 звільнити із випробуванням та призначити йому іспитовий строк на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.. 76 КК України зобов`язати його не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом із питань пробації, періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу із питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: точило марки «ELTOS» TE повернути власнику ОСОБА_5 та скасувати арешт на дане точило, який був накладений ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду від 11.05.2023 року.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, в Харківський апеляційний суд області через Красноградський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя