Справа № 161/8045/23 Провадження №11-сс/802/244/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 (ЄРДР №0001476 від 17.05.2023),

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_10 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2023 року у задоволенні вищевказаного клопотання слідчого відмовлено, обрано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту стпроком на 2 (два) місяці, тобто до 19.07.2023 року включно.

Відповідно до ст. 194 КПК України на підозрюваного покладено наступні обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою їх вимогою;

2)не відлучатися з місця мешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

4)здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд за кордон.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що запобіжний захід у виді домашнього арешту достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить скасувати та постановити нове, яким обрати підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Зазначає, що слідчий суддя помилково вважав недостатніми наведені у клопотанні аргументи про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому, такого свого висновку суддя належним чином не мотивував. Вважає, що органом досудового розслідування доведено як обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушеннь, так і існування зазначених у поданому клопотанні ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, запобігти яким зможе лише такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою. На переконання прокурора, інші запобіжні заходи, не пов`язані з обмеженням прав підозрюваного на вільне пересування, не здатні в повній мірі запобігти настанню вищевказаних ризиків.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка апеляційну скаргу підтримала у повному обсязі, підозрюваного та його захисника з приводу скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що вона до задоволення не підлягає з огляду на таке.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання таким спробам як: переховування від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховання або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ст.178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що наведені вимоги законодавства при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 слідчим суддею дотримані.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За положеннями ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176 178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.03 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватись лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатись ухилятись від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

З матеріалів провадження встановлено, що СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, 17 травня 2023 року внесеного до ЄРДР за №0001476 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.289 КК України.

У вчиненні цього кримінального правопорушення, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , якого 17 травня 2023 року затримано в порядку ст.208 КПК України. 18 травня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним вказаних вище кримінальних правопорушень. Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, окрім визнання вини самим ОСОБА_7 , стверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами.

Апеляційний суд вивчивши матеріали клопотання погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не доведено того, що застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту не забезпечить запобіганню доведеним в ході розгляду провадження ризикам, передбаченим у п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуванню від органів досудового розслідування і суду, та можливості вчинення інших кримінальних правопорушень.

Слідчим суддею враховано те, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання вищевказаним ризикам, повністю забезпечить такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт і, з цим повністю погоджується апеляційний суд. Так, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених у ст.177 КПК України, а також те, що підозрюваний не заперечує своєї вини, щиро розкаявся, є уродженцем м. Луцьк, має постійне місце проживання в Луцькому районі Волинської області, разом з тим, відшкодував завдані збитки, зобов`язався прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора або суду, а також інші обставини провадження у їх сукупності.

Крім того, підозрюваний в апеляційному суді вказав про те, що він не заперечує своєї вини у вчиненому, за що готовий понести покарання та не буде жодним чином перешкоджати встановленню істини в даному провадженні, що наряду із встановленим також свідчить про можливість та достатність застосування до нього такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт.

При цьому, твердження прокурора про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою для запобігання ризикам, вказаним у ч.1 ст.177 КПК України, належним чином не мотивовані. Клопотання не містить належних обґрунтувань, а матеріали провадження будь-яких доказів, які давали б суду підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, а також, що більш м`який запобіжний захід не зможе дієво запобігти вказаним у клопотанні ризикам.

А тому, доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі на думку колегії суддів є нічим іншим як недоведеними припущеннями щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя врахувавши усі обставини провадження у їх сукупності, дійшов до обґрунтованого та правильного висновку про відмову в обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так як стороною обвинувачення не надано доказів і об`єктивно не доведено про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про доцільність та можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, і зокрема цілодобового домашнього арешту, є правильним та достатньою мірою, яка буде гарантувати виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Будь-яких порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому дане судове рішення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення, - без змін.

На підставі наведеного і керуючись ст.376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 травня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді