ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/6879/22 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/971/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.7 ст.111-1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 17 05 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янська Харківської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, який має двох малолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст.111-1 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на 12 років з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах на строк 12 років та з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави ОСОБА_7 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту його фактичного затримання, а саме з 12 09 2022 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Скасовано арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16 09 2022 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що 24 02 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому неодноразово продовжено.

Після незаконного вторгнення на територію України та окупації частини території України, представниками збройних сил та інших державних органів Російської Федерації створено незаконні органи влади та окупаційні адміністрації, зокрема, м. Куп`янськ Харківської області.

У період березня-червня 2022 року, точна дата невідома, представниками збройних сил та інших державних органів Російської Федерації на території м. Куп`янська Харківської області створено підпорядкований окупаційній владі правоохоронний орган т.зв. «народна міліція».

У період з кінця червня, але не пізніше 23 06 2022 року, у ОСОБА_7 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади, в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

ОСОБА_7 , перебуваючи після незаконного вторгнення на територію України та окупації частини території України, представниками збройних сил та інших державних органів Російської Федерації, а саме в м. Куп`янськ Харківської області, реалізуючи свій злочинний умисел, у період 23 06 2022 року добровільно прибув за місцем знаходження незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території т.зв. «народна міліція» за адресою: АДРЕСА_2 (місце розташування Куп`янського відділу поліції ГУ НП в Харківській області) та подав до відділу кадрів т.зв. «народна міліція» документи для прийняття на посад.

За результатами розгляду документів ОСОБА_7 25 06 2022 року представниками окупаційної влади РФ було призначено на посаду «виконуючого обов`язки поліцейського взводу патрульної служби УВС ТДА в Харківській області», тобто в правоохоронному органі у структурі окупаційної влади держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території м. Куп`янськ Харківської області.

Після зайняття вказаної посади ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу, у період з 25 06 2022 по 10 09 2022 добровільно виконував свої «службові» обов`язки на посаді «виконуючого обов`язки поліцейського взводу патрульної служби УВС ТДА в Харківській області», тобто в правоохоронному органі у структурі окупаційної влади держави-агресора, створеної на тимчасово окупованій території м. Куп`янськ Харківської області.

Вказані дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в якій просить про скасування вироку та про зміну правової кваліфікації інкримінованого йому кримінального правопорушення з ч.7 ст. 111-1 КК України на ч.2 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що на його думку вирок Київського районного суду м. Харкова було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду.

Зазначає, що судом першої інстанції були проігноровані пояснення обвинуваченого про те, що фактичних обов`язків працівників поліції чи міліції він не виконував. Він, разом з іншими поліцейськими лише ходили по м. Куп`янську та спостерігали. Не мали ані зброї, ані спеціальних засобів, ні форменного одягу, які є обов`язковими атрибутами поліцейського. Ні до кого з громадян будь-яких дій не вчиняли.

На думку сторони захисту недостатнім для кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.7 ст. 111-1 КК України є лише фактична вказівка посади «виконуючого обов`язки поліцейського взводу патрульної служби УВС ТДА в Харківській області» за відсутності посадових обов`язків поліцейського, відсутності властивих поліцейському повноважень та засобів. Сама лише назва посади у правоохоронному органі не може свідчити про виконання обов`язків властивих цій посаді, а відповідно і заняття посади, як такої.

Зазначає, що склад злочину добровільне зайняття посади в незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, на думку захисника, матиме місце в разі зайняття лише тих посад в таких незаконних органах, що передбачають наявність організаційно-розпорядчих або адміністративно - господарських функцій. Зайняття посад, що не передбачають таких функції не можуть бути кваліфіковані за ч.7 ст. 111-1 КК України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити їх вимоги у повному обсязі.

Прокурор не вбачав підстав для задоволення апеляційної скарги, просив залишити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та Рішення Конституційного Суду України від 20 жовтня 2001 року № 12-рп/2011, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

При постановленні обвинувального вироку, суд першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. По справі здобуто докази, що були отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими, у своїй сукупності доводять вину ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні, під час ухвалення вироку, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав, зазначивши при цьому, що після окупації м. Куп`янськ представниками збройних сил та інших державних органів Російської Федерації, він перебував в м. Куп`янськ Харківської області. Внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, наявністю двох малолітніх дітей, відсутністю роботи, коштів на продукти харчування, він 23 06 2022 року добровільно прибув за місцем знаходження незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території т.зв. «народна міліція» за адресою: АДРЕСА_2 . Підтвердив, що у період з 25 06 2022 року по 10 09 2022 року він добровільно виконував свої «службові» обов`язки на посаді «виконуючого обов`язки поліцейського взводу патрульної служби УВС ТДА в Харківській області», добровільно працював в зазначеному правоохоронному органі. Треба було кормити дитину, його дружина перебуває в декреті. Також хотілося підтримувати громадський порядок. Пояснив про документи, які необхідно було подати для прийому на роботу, до поліції. Призначення на посаду відбулося після того, як він подав документи. Йому було видано службове посвідчення. На виконання зазначеної роботи він погодився добровільно. Розумів, що працює у незаконному органі, створеному на окупаційній території. В його обов`язки входило ходити за маршрутами, охороняти громадський порядок. Наприкінці робочого дня начальнику служби він повинен був заносити рапорт зі звітом про чергування. На другому поверсі був кабінет. Заробітну плату отримував в рублях готівковими коштами на руки. Розкаявся щиро, жалкував про вчинене, обґрунтовуючи зайняття посади скрутним матеріальним становищем, наявністю на утриманні двох дітей, дружини, запевнив, що зробив для себе відповідні висновки. Визнавши себе повністю винуватим у фактично скоєному за вказаних вище обставин, просив перекваліфікувати його дії з ч. 7 ст. 111-1 на ч. 2 ст. 111-1 КК України, залежно від його посади, оскільки його посада не передбачала наявність організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Вказані показанні обвинуваченого узгоджуються з іншими доказами по справі, а саме:

-даними, що містяться в повідомленні начальника Куп`янского РВУ СБУ в Харківській області від 10 09 2022 року про вчинення злочину ОСОБА_7 (т.1 а.с. 70);

-даними, що містяться в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12 09 2022 року, в ході якого проведено особистий обшук ОСОБА_7 , та вилучено, зокрема, посвідчення т.зв. «и.о. полицейского взвода патрульной службы УВД Временной гражданской администрации Харьковской области, серия ХА № 048», видане на ім?я « ОСОБА_9 » (т. 1 а.с. 71-74);

-даними, що містяться в протоколі огляду від 13.09.2022 та фототаблиці до протоколу огляду від 13 09 2022 року, в ході якого оглянуто посвідчення т.зв. «и.о. полицейского взвода патрульной службы УВД Временной гражданской администрации Харьковской области, серия ХА № 048», видане на ім?я « ОСОБА_9 », за номером «ХА №048». Посвідчення червоного кольору. З лівої сторони є фото, імовірно ОСОБА_7 , поруч з фото наявне зображення жовтого двоголового орла (Герб Російської Федерації), в середині якого зображений герб Харківської області. Також на посвідченні з лівої сторони є кругла печатка синього кольору «Временная гражданская администрация Харьковская область», яка також має зображення жовтого двоголового орла (Герб Російської Федерації), в середині якого зображений герб Харківської області. Під фото зазначений номер посвідчення: «ХА № 048», а також дата видачі: «выдано НОМЕР_1 , действительный до 06 07 2023». З правої сторони посвідчення зазначено: «Харьковская область Временная гражданская администрация. И.о. полицейского взвода патрульной службы УВД ВГА Харьковской обл., ОСОБА_9 . ХА №048». Також зазначена особа, яка видала вказаний документ: «Глава Временной гражданской администрации подпись В.К. Ганчев» (т.1 а.с. 81, 82). В судовому засіданні ОСОБА_7 підтвердив, що на фото в посвідченні зображений він;

-даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 10 11 2022 року, розпочатого о 10-55 годині, закінченого об 11-55 годині, в ході якого безперервно застосовувався технічний засіб фіксації, а саме, здійснювалася відеозйомка на камеру «Panasonic HC-V260» із карткою пам`яті «hoco 16 Gb», відеозапис ходу проведення слідчої дії залучено додатком до протоколу. Всі учасники слідчої дії зібралися за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 показав, що він у період з кінця червня - початок вересня 2022 року зайняв посаду «исполняющий обязанности полицейского взвода патрульно-постовой службы» у правоохоронному органі «отдел полиции № 1 г. Купянска», який був створений на тимчасово окупованій території міста Куп`янська Харківської області. Робоче місто ОСОБА_7 знаходилось за адресою: м. Куп`янськ, вул. Харківська, 14, а також за 4 маршрутами по м. Куп`янську, графік виконання покладених обов`язків щоденно з 9-00 до 18-00. Далі підозрюваний ОСОБА_7 показав на місцевості, де заходилось його робоче місце як співробітника правоохоронного органу «отдел полиции № 1 г. Купянска», який був створений на тимчасово окупованій території. Крім того, в ході слідчого експерименту ОСОБА_7 показав на місцевості та у приміщенні будинку за вищевказаною адресою місце знаходження КПП, де він фіксував у журнал прибуття на робоче місце - перший поверх зліва від входу тумбочка чергового, де був журнал та ніс службу черговий правоохоронного органу. Також ОСОБА_7 показав місце, де він подавав документи для зайняття відповідної посади - третій поверх, кабінет відділу кадрів, також показав актовий зал, де відбувались інструктажі та навчання за російським законодавством - третій поверх по лівій стороні від сходів. Далі ОСОБА_7 , показав на другому поверсі, де знаходився кабінет співробітників патрульно-постової служби - від сходів по правій стороні другий кабінет від початку коридору. У вказаному кабінеті ОСОБА_7 пояснив, що щодня здавали начальнику рапорти про своє чергування, результати здійснення патрулювання містом Куп`янськом, надзвичайні події або їх відсутність. Також ОСОБА_7 , пояснив та показав, що у вказаному кабінеті знаходився його керівник - ОСОБА_10 . Вхід до будівлі здійснено на підставі добровільної згоди керівника Куп`янського РУП ГУНП в Харківській області (т.1 а с. 95-98, 99).

Вказані докази є належними та допустимими, логічними та послідовними, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 саме у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів не вбачає.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_7 добровільно, будучи громадянином України, зайняв посаду в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст. 111-1 КК України.

Факт саме добровільності його дій беззаперечно підтверджується його особистими поясненнями, які надані під час розгляду вказаного кримінального провадження.

Крім того, наведеними вище доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, зокрема дослідженими судом першої інстанції фото та відеоматеріалами, здобутими в результаті оглядів уповноваженими на це суб`єктами досудового розслідування, установлено посвідчення червоного кольору, з лівого боку якого, як підтвердив ОСОБА_7 є його фото.

Також додатком до протоколу проведення слідчого експерименту від 10 11 2022 року є відеозапис, на якому ОСОБА_9 докладно розповідає про те, що він щодня здавав начальнику рапорти про своє чергування, результати здійснення патрулювання містом Куп`янськ, про надзвичайні події або їх відсутність, тощо.

Зазначене є беззаперечним свідченням невимушеності його поведінки, відсутності будь-якого примусу щодо нього, а відтак, і цілковитої добровільності його дій.

Лише самого факту добровільного зайняття громадянином України однієї із таких посад достатньо для кваліфікації відповідних дій за частиною 7 ст. 111-1 КК України. Адже суспільна небезпечність їх є очевидною: особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади. Саме така вертикаль є основою функціонування державного механізму загалом.

Твердження захисника про збіг тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, а також вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, тиску чи примусу, враховуючи що даний злочин скоєно при окупації населеного пункту у якому проживав обвинувачений належними та допустимими доказами підтверджено не було.

Як вбачається із змісту обвинувачення та установлених судом фактичних обставин, вчиняючи злочинні дії, обвинувачений керувався виключно корисливим мотивом та хибним почуттям кар`єризму, використовуючи факт встановлення окупаційної влади на території м. Куп`янськ у своїх особистих інтересах, маючи на меті, обійняти посаду у незаконно створеному органі, наділеному функціями правоохоронного органу - так званій «народній міліції».

Окрім того, колегія суддів констатує, що окупація території м. Куп`янськ Харківської області та встановлення на цій території окупаційних органів влади, мала відкритий характер, а тому ОСОБА_7 , маючи спеціальну освіту, займаючи у незаконному правоохоронному органі посаду «виконуючого обов`язки поліцейського взводу патрульної служби УВС ТДА в Харківській області», очевидно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, поза розумним сумнівом та кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 7 ст. 111-1 КК України як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Що стосується апеляційних доводів про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.7 ст. 111-1 КК України на ч.2 ст. 111-1 КК України, то колегія суддів дійшла висновку про їх безпідставність, погоджуючись із висновком суду першої інстанції про те, що саме частина 7 статті 111-1 КК України містить спеціальний склад кримінального правопорушення, який відмежовує його від дій, описаних у ч.2 ст. 111-1 КК України, а саме окремий вид незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території - судових або правоохоронних.

Як вірно зазначено судом першої інстанції в ч.7 ст. 111-1 КК України відсутня подібна до передбаченої у ч.5 ст. 111-1 КК України вказівка, згідно якої відповідальність настає лише за зайняття посад, пов`язаних із наявністю відповідних організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Констатації підлягає факт того, що за ч.7 ст. 111-1 КК України може кваліфікуватися будь-яка посада, яку особа добровільно зайняла у незаконних судових або правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, в тому числі і тих, які не пов`язані з наявністю організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

В контексті конкретних обставин, підстави сумніватися у правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.7 ст.111-1 КК та необхідності їх перекваліфікації за ч.2 ст. 111-1 КК України відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про вчинення обвинуваченим саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

На думку колегії суддів судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 17 05 2023 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.7 ст. 111-1 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

____________ _____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4