Справа № 465/2762/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/499/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 21.04.2023 року, по матеріалах кримінального провадження № 00000932 внесеного в ЄРДР 15.04.2023 відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, щодо накладення арешту на посвідчення водія,

за участю:

прокурора - ОСОБА_7 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 21.04.2023 частково задоволено клопотання дізнавача СД ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія серіі? НОМЕР_1 від 17.05.2013 року, видане на ім`я ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено в спец пакет «Національна поліція України» PSP 1366207.

У решті задоволення клопотання відмовити.

Слідчий суддя своє рішення мотивувала тим, щозавданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ч.1 ст.98 КПК України та може бути використано як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Відтак слідчий суддя вважала, що клопотання дізнавача сектору дізнання про арешт майна підлягає частковому задоволенню. Дійшовши до такого висновку, слідчий суддя враховувала й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

На вказану ухвалу подав апеляційну скаргу ОСОБА_6 , який просить дослідити докази обставин встановлені у кримінальному проваджені; скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу по справі, якою відмовити дізначаву у накладенні арешту на посвідчення водія НОМЕР_1 від 17.05.2013 року, видане на ім`я ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апелянт покликається, що ухвала слідчого судді неналежно вмотивована та не в повній мірі відповідає вимогам чинного КПК України тому є необ`єктивною так, як винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, в якій не враховано надані суду докази та не надано їм належної оцінки.

Апелянт скерував клопотання про приєднання до справи письмових доказів, а саме:

- ксерокопії особової картки водія, яка була оформлена 17.04.1995 року на ім.я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- клопотання, яке скеровувалося у Франківський районний суд м. Львова про видачу йому довідки №179 від 19.04.2023 та копії повного тексту ухвали від 21.04.2023 по даній справі.

Прокурор надав суду апеляційної інстанції постанову від 12.05.2023 про закриття кримінального провадження № 0000093 внесеного до ЄРДР 15.04.2023 постановлену дізнавачем сектору дізнання Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 в якій зазначено про закриття кримінального провадження, а в резолютивній частині в п.5 вказано про те, що речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 від 17.05.2013 року виданого УДАІ ГУ МВС залишити при матеріалах кримінального провадження та роз`яснити ОСОБА_6 про можливість звернення до Франківського районного суду м. Львова з клопотанням про зняття арешту на майно в порядку ст. 174 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив врахувати, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрито, а тому не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, міркування апелянта ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги в повному обсязі, перевіривши матеріали клопотання, обговоривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги у відповідності до вимог ст. 404 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Статтею 171 КПК України встановлено обов`язкові вимоги, яким повинно відповідати клопотання про арешт майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При винесенні ухвали судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, але не в повній мірі було враховано наявну в матеріалах клопотання інформацію у зв`язку з чим дані зазначені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам справи.

Суду першої інстанції було надано довідку (оригінал) № 179 від 19.04.2023, яка адресована ОСОБА_10 , з Територіального сервісного центру МВС №8045 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в місті Києві за підписом начальника ОСОБА_11 , про те, що згідно Єдиного реєстру МВС станом на 19.04.2023 року громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видавалося посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 17.05.2013 року, видане ВРЕО-2 УДАІ м. Києва, категорії В,С1,С.

Зазначену інформацію слідчий суддя суду першої інстанції, при ухваленні рішення, не було належним чином враховано, однак і не було на той час (15.04.2023) остаточного підтвердження достовірності вилученого документу, що унеможливило прийняття законного обґрунтованого рішення.

Таким чином апеляційні вимоги апелянта ОСОБА_6 знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно абз.2 п.10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З постанови про закриття кримінального провадження від 12.05.2023 вбачається, що згідно висновку експерта від 26.04.2023 встановлено, що бланк посвідчення водія серійним номером НОМЕР_1 (серійний номер бланку НОМЕР_2 ) виданого 17.052013 на ім`я ОСОБА_6 , виготовлений поліграфічним підприємством Консорціум «ЄДАПТ», яке здійснювало виготовлення бланків типових документів.

Відтак факт підробки документу не підтвердився, а тому у даному кримінальному провадженні відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя прийняв рішення без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, які мають значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення та неправильно застосував норми КПК України, у відповідності до яких постановив рішення, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою необхідно задовольнити апеляційну скаргу про скасування арешту на майно з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 309, 392, 395, 404, 407, 409, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 21.04.2023 року, по матеріалах кримінального провадження № 00000932 внесеного в ЄРДР 15.04.2023 відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, та накладено арешт на посвідчення водія - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання дізнавача СД ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_8 про накладення арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення водія серіі? НОМЕР_1 від 17.05.2013 року, видане на ім`я ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено в спец пакет «Національна поліція України» PSP 1366207.

Посвідчення водія серіі? НОМЕР_1 від 17.05.2013 року, видане на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - повернути ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: