ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/4062/22
Провадження № 11кп/818/343/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 на вирок Київського районного суду м.Харкова від 03 лютого 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 06 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001335, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 26 листопада 2021 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням (іспитовим строком 1 рік);

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Київського районного суду м.Харкова від 03 лютого 2023 року засуджено ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2021 року іостаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави процесуальні витрати, за проведення експертиз в сумі 1132 грн. 62 коп.

Ухвалено рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він 29 травня 2022 року у період часу з 11:00 по 14:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , провадження відносно якого закрито 24 жовтня 2022 року на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю, керуючись корисливим мотивом, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, перебуваючи поблизу гаражного приміщення № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу проникли до пошкодженого гаражного приміщення, розташованого за вищевказаною адресою, звідки викрали належне ОСОБА_10 майно, а саме: автомобільну акумуляторну батарею ТМ «BOSСH» моделі «S4 006» сіро-синього кольору, вартістю 2381 грн.40 коп.

Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , провадження відносно якого закрито 24 жовтня 2022 року на підставі п.5 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли разом з викраденим майном, та в подальшому розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 2381 гривня 40 копійок.

В цей же день, у період часу з 14:30 по 15:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_9 , провадження відносно якого закрито 24 жовтня 2022 року на підставі п.5 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю, керуючись корисливим мотивом, з умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, повторно, перебуваючи поблизу гаражного приміщення № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, переконавшись, що за їх діями сторонні особи не спостерігають, шляхом вільного доступу проникли до пошкодженого гаражного приміщення, розташованого за вищевказаною адресою, та переконавшись, що за їх протиправними діями ніхто не спостерігає, викрали належне ОСОБА_10 майно, а саме побутову бензопилу ТМ «ТЕРМИТ БП-4200», чорно-сіро-зеленого кольору, із помаранчевим чохлом на пилі, вартість якої становить 1232 грн. 38 коп.,

Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 провадження відносно якого закрито 24.10.2022р. на підставі п.5 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку зі смертю, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли разом з викраденим майном, та в подальшому розпорядилися ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1232 гривні 38 копійок.

Своїми діями ОСОБА_9 та ОСОБА_8 спричинили потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3613 гривень 78 копійок.

До початку судового розгляду прокурор ОСОБА_7 подав до апеляційного суду заяву в якій, посилаючись на ст.403 КПК України відмовився від апеляційної скарги на вирок Київського районного суду м.Харкова від 03 лютого 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, не оскаржуючи висновків суду щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, винуватості та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , просить вирок Київського районного суду м.Харкова від 03 лютого 2023 року скасувати в частині призначеного покарання та призначити обвинуваченому покарання за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, із застосуванням ст.72 КК України до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2021 року іостаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 9 місяців. Та на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

В обґрунтування посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не в повній мірі врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що обвинувачений вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, матеріальні збитки компенсовані в повному обсязі, потерпіла претензій не має та надала до суду заяву, в якій просила призначити ОСОБА_8 покарання із застосуванням вимог ст.75 КК України.

Також просить врахувати, що даний злочин ОСОБА_8 вчинив внаслідок тяжких особистих обставин, які виразились в тому, що внаслідок повномасштабної агресії РФ, територія де знаходилось житло та обвинувачений мешкав з батьками у с.Липці, було окуповано і обвинувачений з родиною вимушено покинув будинок без будь-яких речей. В подальшому квартира по АДРЕСА_4 була знищена та ОСОБА_8 разом з батьками залишився без житла. Тяжкий стресовий стан, відсутність засобів існування стало передумовою для вчинення злочину.

Наведене, на думку захисника, свідчить про можливість застосування до обвинуваченого вимог ст.ст.69, 75 КК України та виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання та звільнення від призначеного покарання з випробуванням.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні вважала необґрунтованою апеляційну скаргу захисника та просила залишити її без задоволення.

Захисник в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, зваживши на доводи прокурора, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з вироку суду, судовий розгляд було проведено за процедурою, передбаченою ч.3 ст.349 КПК України, з врахуванням цього суд встановив фактичні обставини кримінального провадження та відповідно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України, а тому висновки суду щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведення винуватості та кваліфікації його дій, які в апеляційній скарзі не оскаржуються, у відповідності з нормами ч.2 ст.394, ст.404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції з урахуванням вимог та обставин, передбачених статтями 50, 65-67 КК України, правових позицій, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вірно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини та наслідки їх вчинення, данні про особу винного, який не працює, неодружений, раніше засуджений за умисний злочин у сфері обігу наркотичних засобів, знову вчинив умисний злочин в період невідбутого покарання за попереднім вироком (іспитового строку), що свідчить про його небажання змінити спосіб життя та стати на шлях виправлення.

З огляду на викладене, наявність щирого каяття, яку суд визнав в якості обставин, що пом`якшують покарання відповідно до вимог ст. 66 КК України, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_8 покарання (його вид та строк) таким, що цілком відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, є пропорційним і співмірним ступеню тяжкості вчиненого та його наслідкам.

Судом при призначенні покарання ОСОБА_8 правильно застосовано вимоги та правова формула, передбачена ч.1 ст.71 КК України, що також відповідає принципу індивідуалізації та невідворотності покарання за кожен злочин. При цьому, колегія суддів не вбачає підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання, явно несправедливим внаслідок суворості, оскільки воно призначено близько до мінімальних меж санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, а звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо його виправлення, тим більш, що така правова пільга вже раніше застосовувалася до обвинуваченого та останній не виконав вимог такого звільнення і знов вчинив умисний злочин в умовах іспитового строку.

За таких обставини, апеляційні вимоги захисника про зміну вироку та застосування до обвинуваченого знову вимог ст.75 КК України, з урахуванням наведених ним доводів, належить вважати безпідставним та такими, що не підлягають задоволенню.

З огляду на зазначені обставини та дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, колегія суддів також не вбачає правових підстав для застосування до ОСОБА_8 норм ст.69 КК України та подальшого пом`якшення покарання, як на цьому наполягає апелянт.

Апеляційна скарга захисника не містить переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність висновків місцевого суду щодо правильності призначеного ОСОБА_8 покарання та справедливості обраного йому заходу примусу. При цьому вказані захисником в апеляційній скарзі обставини, що на його думку суттєво могли пом`якшити покарання, враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, у зв`язку з чим, покарання й було призначено обвинуваченому близько до мінімальних меж санкції статті закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_8 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м.Харкова від 03 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3