Справа № 559/1748/23
Провадження № 1-кп/559/173/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2023 р. м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дубно Рівненської області обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Дубно, Рівненської області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

на розгляді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні подав письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , яке підтримав та вказав, про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, так як останній обвинувачується у вчиненні нового тяжкого кримінального правопорушення під час дії іспитового строку, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі, не має постійного джерела доходу, при цьому знайомий з потерпілою, а тому може вчиняти дії по зміні нею показів, тому недостатньо застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам передбаченими п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи вказане прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів.

Обвинувачений, якого підтримала захисник - адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні не заперечував щодо продовження застосованого запобіжного заходу, однак просили замінити запобіжний на домашній арешт, оскільки ризики зазначені прокурором нічим не підтверджені.

Представник потерпілої підтримав подане клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому судом встановлено наявність ризику, визначеного п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, оскільки обрання більш м`якого запобіжного заходу, може призвести до переховування ОСОБА_4 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, тим самим затягуючи судовий розгляд даного кримінального провадження. Крім того, було встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення під час дії іспитового строку, не має постійного джерела доходу, що вказує на схильність підозрюваного до вчинення інших кримінальних правопорушень та, що останній може покинути своє місце проживання, а отже цілком може уникнути кримінальної відповідальності. Також, ОСОБА_4 зможе впливати, шляхом погроз чи залякування на потерпілу, яка на даний час ще не заслуховувалася судом, про що остання вказувала на досудовому слідстві, з метою зміни показів, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_4 .

Суд зазначає, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим необхідність продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів наразі не буде достатнім для забезпечення вищезазначеного ризику.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого, а також оскільки судом встановлено наявність ризику, передбаченого п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою на шістдесят днів, а відтак в клопотанні обвинуваченого та його захисника слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 291, 369-372 КПК України, суд

ухвалив:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на шістдесят днів по 23 вересня 2023 року включно.

В клопотанні обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника - адвоката ОСОБА_5 про заміну заподібного заходу на домашній арешт - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити до ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Суддя ОСОБА_1