ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 643/4886/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/800/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі підозрюваного та його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08 06 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 60 діб з моменту взяття під варту.

Строк дії ухвали встановлено до 06 08 2023 року.

Зобов`язано орган досудового розслідування негайно повідомити про тримання ОСОБА_6 під вартою його близьких родичів, членів сім`ї або інших осіб за вибором підозрюваного у порядку, передбаченому ст.ст. 111, 112 КПК України.

Зобов`язано відповідальну службову особу Харківської міської медичної частини №27 філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях організувати проведення медичного огляду підозрюваного ОСОБА_6 та за наявності підстав подальше лікування.

Визначено суму застави у розмірі 53 680 гривень, з покладенням у разі її внесення обов`язків, передбачених КПК України.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка їх подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисником підозрюваного ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування ухвали та постановлення нової, якою просить змінити підозрюваному запобіжний захід на більш м`який, який буде не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: домашній арешт за адресою його проживання у нічну годину доби.

Обґрунтуовуючи свої апеляційні вимоги захисник вказує, що жоден з ризиків, які вказані у клопотанні слідчого, не знайшов свого підтвердження.

Вказує, що взяття під варту не повинно бути видом міри попередження, що застосовується в обов`язковому порядку абсолютно до всіх. Цей запобіжний захід розглядається як виняткова міра і лише у випадку суворої необхідності.

Однак, подане слідчим клопотання, на думку апелянта, не о обґрунтованим, ризики не є доведеними, належними та допустимими доказами, а тому клопотання не підлягало задоволенню, а отже ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судове засідання апеляційного суду підозрюваний, його захисник та прокурор не з`явилися. Про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від останніх не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності підозрюваного, його захисника та прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом ХРУП №2 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001393, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 04 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово засудженим, за скоєння умисних корисливих злочинів, 26 04 2023 близько 12-00 години, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, у період дії на території України воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого було продовжено Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 лютого 2023 року №58/2023 строком на 90 діб з 19 лютого 2023 року, перебуваючи на території дитячого майданчика, поряд з буд. №37 по вул. Героїв Праці в м. Харкові, підійшов до дитячої горки, відкрив сумку ОСОБА_8 , та дістав з неї мобільний телефон ТМ ТМ «Xiaomi Redmi Note 9» в чохлі чорного кольору з логотипом Мерседес, належний потерпілій ОСОБА_9 , та поклав до власної кишені, тим самим таємно, шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном ТМ «Xiaomi Redmi Note 9» чорного уольору вартістю 3579, 00 гривень, разом з сім картою, та чохлом, які матеріальної цінності для ОСОБА_9 не представляють

Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану та усвідомлюючи, що у будь - який час може бути застигнутим, разом з викраденим майном, залишив місце вчинення злочину, привласнивши його та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальні збитки на суму 3579,00 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , 26 04 2023 близько 16-00 години, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи поряд з буд. №71-Г по пр. Тракторобудівників в м. Харкові, своєю рукою дістав з правої кишені штанів ОСОБА_10 , який спав на галявині, мобільний телефон ТМ XIAOMI Redmi 9A в корпусі зеленого кольору в чохлі, належний потерпілому ОСОБА_10 , а з лівої кишені штанів ОСОБА_10 дістав гаманець темного кольору, з грошовими коштами в сумі 1400 грн., які разом з вказаним телефоном поклав до власної кишені, тим самим таємно, шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном ТМ XIAOMI Redmi 9A в корпусі зеленого кольору, вартістю 2036, 00 гривень, грошовими коштами в сумі 1400 грн., разом з сім картою, чохлом та гаманцем, які матеріальної цінності для ОСОБА_10 не представляють.

Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану та усвідомлюючи, що у будь - який час може бути застигнутим, разом з викраденим майном, залишив місце вчинення злочину, привласнивши його та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на загальну суму 3436,00 грн.

Крім того, ОСОБА_6 , того ж дня близько 16-00 години, після здійснення крадіжки майна належного ОСОБА_10 , відійшов на не значну відстань та перевірив вміст викраденого у ОСОБА_10 гаманця, де окрім грошових коштів в сумі 1400 грн. виявив банківську картку АТ КБ ПриватБанк № НОМЕР_1 із чіпом PayPass, держателем якої є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку поклав до власної кишені одягу.

Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на привласнення офіційного документа з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що у будь - який час може бути застигнутим, утримуючи при собі вищевказану банківську картку із чіпом PayPass, залишив місце вчинення злочину, привласнивши її та розпорядившись у подальшому на власний розсуд.

Крім того, ОСОБА_6 , того ж дня, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, перебував на території Салтівського району міста Харкова, поблизу ТРЦ «Україна» розташованого за адресою: м.Харків, пр. Тракторобудівників, 59/56, де в останнього виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення грошових коштів з вищевказаної банківської карти.

З метою реалізації вказаного злочинного умислу, ОСОБА_6 за допомогою викраденої ним банківської карти АТ КБ ПриватБанк № НОМЕР_1 розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , із чіпом PayPass, держателем якої є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без волі та згоди останнього, в період часу з 17:26 год. до 20:43 год. 26.04.2023 перебуваючи у магазинах та торгівельних павільйонах розташованих на території Салтівського району м. Харкова, неодноразово використовуючи із чіп PayPass здійснив оплату покупок, а саме: 17:26 год. 26.04.2023 продукти Сільпо Харків, сума 447,48 грн.; 17:46 год. 26.04.2023 продукти Сільпо Харків, сума 475,00 грн.; 17:47 год. 26.04.2023 продукти Сільпо Харків, сума 449,70 грн.; 17:48 год. 26.04.2023 продукти Сільпо Харків, сума 449,70 грн.; 17:53 год. 26.04.2023 мобільні аксесуари, сума 350,00 грн.; 18:37 год. 26.04.2023 Аптека Харків, сума 484,20 грн.; 18:57 год. 26.04.2023 продукти Сільпо Харків, сума 460,16 грн.; 18:59 год. 26.04.2023 ресторан Піцерія, сума 56,00 грн.; 20:07 год. 26.04.2023 продукти магазин Тандем, сума 67,32 грн.; 20:43 год. 26.04.2023 продукти супермаркет Посад, сума 344,06 грн., тим самим викрав з банківської картки АТ КБ ПриватБанк № НОМЕР_1 розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , із чіпом PayPass, держателем якої є ОСОБА_10 , 01.07.чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 3583 грн.62 коп.

Крім того, ОСОБА_6 , 06 05 2023 близько 19-30 години, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території дитячого майданчика, поряд з буд. №67 по вул. Гв.Широнінців в м. Харкові, побачив раніше не знайому йому малолітню ОСОБА_11 , 2013 року народження, яка поклала мобільний телефон ТМ «Motorola G31» належний потерпілій ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до сумки, яку залишила на брусах дитячого майданчика за вищевказаною адресою, та відійшла на відстань декількох метрів.

Надалі, ОСОБА_6 діючи повторно, підійшов до брусів, відкрив сумку ОСОБА_11 , та дістав з неї мобільний телефон ТМ «Motorola G31» сірого кольору в прозорому чохлі, належний ОСОБА_12 , та поклав до власної кишені, тим самим таємно, шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном ТМ «Motorola G31» вартістю 5130, 00 гривень, разом з сім картою, та чохлом, які матеріальної цінності для ОСОБА_12 не представляють.

Після цього, ОСОБА_6 , залишив місце вчинення злочину, привласнивши його та розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 матеріальні збитки на суму 5130,00 грн.

08 06 2023 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану та ч.1 ст. 357 КК України, тобто викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

08 062023 року слідчий Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області звернувся до слідчого судді з клопотанням, про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , посилаючись на обґрунтованість повідомленої останньому підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів вважала неможливим.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, слідчий посилався на зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: заяву ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення; протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протокол допиту свідка ОСОБА_8 ; протокол пред`явлення особи для впізнання; протокол огляду речей за участю свідка ОСОБА_8 ; протокол допиту свідка ОСОБА_13 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_13 ; протокол огляду речей за участю свідка ОСОБА_13 ; протокол допиту свідка ОСОБА_14 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_14 ; протокол огляду речей за участю свідка ОСОБА_14 ; рапорт о/у ВКП ХРУП №2 про встановлення ОСОБА_6 ; заяву ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 ; протокол огляду речей від 31 05 2023; довідку наданою ПТ «Ломбард найкращий»; заяву ОСОБА_12 про вчинене кримінальне правопорушення; протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 ; довідку наданою ПТ «Ломбард найкращий».

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя врахував особу підозрюваного, який, будучи раніше неодноразово засудженим за кримінальні правопорушення проти власності, та маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість, розуміючи те, що вчиняє кримінальне правопорушення у період воєнного стану, вчинив кримінальні правопорушення, які є тяжкими.

Слідчий суддя вважав, що, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування, вчинення інших кримінальних правопорушень, можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, спростовують доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів не може залишити поза увагою і той факт, що згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 07 04 2021 року був оголошений у розшук у рамках кримінального провадження №0000416 від 12 02 2021 року за ч.3 ст. 185 КК України та 05 01 2023 та 20 04 2023 року у рамках кримінального провадження №0000258 від 26 03 2022 року.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України та існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, зокрема враховуючи повідомлену ОСОБА_6 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України, які є тяжкими злочинами і за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти зазначеним в клопотанні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Так, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначене, є ймовірність ризику того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватись від суду; враховуючи той факт, що адреси та місця проживання свідків були відкриті підозрюваному, ймовірна можливість незаконного впливу на них чи потерпілих. Відсутність у останнього джерел існування та його попередня злочинна діяльність, може свідчити про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може вчинити інше тотожне правопорушення.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

За таких обставин доводи захисника підозрюваного про недоведеність жодного з ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Що стосується обґрунтованості призначеного слідчим суддею розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у виді застави та призначення її розміру, викладену у рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року.

У цій справі, ЄСПЛ, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції, підтвердив, що внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, при визначенні розміру застави враховуються обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається із мотивувальної та резолютивної частини ухвали зазначених вище вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, визначив заставу в межах, передбачених вищенаведеним п.2 ч.5 ст.182 КПК України, зокрема, у розмірі 53 680 грн., належним чином обґрунтувавши своє рішення та навівши вичерпні підстави для його прийняття.

На даний час саме такий розмір застави, визначений судом першої інстанції як альтернативного запобіжного заходу в межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про необхідність, враховуючи обставини кримінальних правопорушень, особу підозрюваного призначення ОСОБА_6 застави саме у такому розмірі.

За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст.176-206, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08 06 2023 року про застосування щодо підозрюваного за ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 06 08 2023 року, включно, із визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4