В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000188 від 26.06.2021, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, Закарпатської області, тимчасово непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, громадянина України,

обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , з метою особистого незаконного збагачення, діючим умисно, організував вчинення вимагання грошових коштів в сумі 200000 гривень у громадянина ОСОБА_7 (анкетні відомості щодо якого змінені у зв`язку із застосуванням заходів безпеки щодо учасника кримінального провадження). Так, в другій декаді березня 2021 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 23.03.2021, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на протиправне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , шляхом пред`явлення останньому протиправної вимоги передачі грошових коштів в сумі 200000 гривень за неіснуючий борг.

Для реалізації вказаного злочинного умислу ОСОБА_6 усвідомлюючи протиправний характер свої дій і те, що реалізувати даний злочинний намір він особисто не може, так як перебуває у ДУ «Закарпатська УПВ №9», а тому використовуючи свій злочинний вплив, через мобільний зв`язок залучив до попередньої злочинної змови як безпосереднього виконавця злочину раніше судимого ОСОБА_8 .

В свою чергу, ОСОБА_8 , діючи за дорученням організатора ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер свої дій і те, що для реалізації злочинного наміру, спрямованого на протиправне заволодіння у ОСОБА_7 грошовими коштами, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19 години 50 хвилин 23.03.2021 підшукав як виконавців злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , до відома яких довів злочинний умисел організатора ОСОБА_6 , а також погодив із ними злочинні ролі.

Після цього, 23.03.2021 о 19 годині 50 хвилин, для реалізації спільного злочинного наміру, ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_4 на автомобілі марки «Мерседес Бенц Віто», д.н.з. НОМЕР_1 , під`їхали до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 , на виконання відведеної йому злочинної ролі, за вказівкою ОСОБА_8 , із номера мобільного телефону НОМЕР_2 зателефонував потерпілому ОСОБА_7 та наказав йому вийти на вулицю.

Побачивши, що потерпілий ОСОБА_7 вийшов у двір будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_4 підійшли до потерпілого. Після цього, ОСОБА_8 , діючи на виконання відведеної йому злочинної ролі в попередній змові пред`явив потерпілому ОСОБА_7 протиправну вимогу передати йому 200000 гривень в якості «общаку» за нібито реалізацію ювелірних виробів, які було надані потерпілому невстановленою особою, при цьому висловлюючись, що він діє від імені «смотрящого» ОСОБА_6 .

На висловлену ОСОБА_8 протиправну вимогу передачі грошових коштів, потерпілий ОСОБА_7 відповів про не можливість передачі грошових коштів в сумі 200000 гривень у зв`язку із їх відсутністю, в подальшому ОСОБА_8 знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_4 , з метою психологічного тиску на потерпілого ОСОБА_7 почав погрожувати йому вбивством та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, якщо той не передасть йому грошові кошти.

В подальшому, ОСОБА_8 , знаходячись біля потерпілого ОСОБА_7 неодноразово, продовжив висловлював в його адресу погрози вбивством та заподіянням тілесних ушкоджень в разі не передачі йому частини грошових коштів в сумі 2000 доларів США до понеділка тобто до 29.03.2021.

Крім цього, цього ж дня, 23.03.2021 о 20 годині 19 хвилин, ОСОБА_8 реалізуючи спільні із організатором злочину ОСОБА_6 , злочинні наміри, спрямовані на протиправне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_7 , з метою отримання засобів для подальшого вчинення злочину зателефонував своєму знайомому, ОСОБА_11 , та повідомив йому про свої наміри, однак останній ствердно не погодився брати участь в діях пов`язаних з вимаганням грошових коштів у ОСОБА_12 .

Не зупиняючись на цьому, 29.03.2021 приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , з метою, протиправного, заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 , шляхом їх вимагання, разом з ОСОБА_11 , на автомобілі марки «Мерседес ДЖЛ», д.н.з. НОМЕР_3 , який орендує ОСОБА_11 , попрямували до потерпілого ОСОБА_7 .

В подальшому, 29.03.2021 о 15 годині 15 хвилин, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на автомобілі марки «Мерседес ДЖЛ», д.н.з. НОМЕР_3 , під`їхавши до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_8 та ОСОБА_4 підійшли до потерпілого ОСОБА_7 , а ОСОБА_9 та ОСОБА_11 залишились біля автомобіля, після чого потерпілий ОСОБА_7 передав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 55000 гривень в рамках контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, при цьому ОСОБА_8 , отримавши від потерпілого частину грошових коштів, перерахувавши їх, повторно висловив вимогу передати йому іншу частину в сумі 44000 гривень до кінця березня 2021 року.

В подальшому ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 були викриті працівниками поліції, при цьому під час затримання ОСОБА_4 та ОСОБА_8 стали тікати в напрямку вулиці Тельмана в м.Ужгороді, де були затримані в порядку ст.208 КПК України неподалік будинку №1Б по вулиці Тельмана в м.Ужгороді.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 cт. 189 КК України - вимагання, тобто вимога передачі чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

При виконанні судом вимог ст.348 КПК України обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що йому зрозуміла суть обвинувачення та що він визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та бажає давати показання. Обвинувачений зазначив, що з обставинами, викладеними в обвинувальному акті, повністю згідний, окрім того щиро розкаявся та просив суд суворо не карати.

У судовому засіданні прокурор просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих даних про його особу, у той же час призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.189 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці, строк відбування покарання рахувати з дня його затримання 28.08.2021 за вироком у справі № 308/609/19.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30.09.2021 у справі № 308/4853/18 - виконувати самостійно.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Оскільки прокурор, обвинувачений та його захисник не заперечували щодо фактичних обставин справи, враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги встановлення судом того факту, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин і відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, а також приписи ч. 2 ст. 349 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у суду не має.

Суд, обмежившись допитом обвинуваченого, його щирим визнанням вини у вчиненому, та дослідженими письмовими документами, приходить до висновку, що дії останнього органом досудового розслідування за ч.2 ст.189 КК України кваліфіковано вірно, та вина ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а саме, вимагання, тобто вимога передачі чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, є доведеною.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення такого: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій, дані про особу винного.

Відповідно до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає судом не встановлено

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання, рецидив злочинів.

На підставі викладеного, враховуючи конкретні обставини вчинення злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, наявність обставини, що обтяжує покарання та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, вважає, що для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.189 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки

Разом із цим, суд, з врахуванням фактичних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання - 28.08.2021 за вироком у справі № 308/609/19.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30.09.2021 у справі № 308/4853/18, яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки, - виконувати самостійно.

Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року зазначив, що покарання, як втручання держави в особисте приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Судові витрати та доля речових доказів вирішені вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.04.2023 у справі № 308/9015/21.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні на стадії судового провадження не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 374, 376, 395 КПК України , суд-

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

З врахуванням вироку Ужгородського міськрайонного суду від 31.03.2022 (№ 308/609/19), що набрав законної сили 02.05.2022, яким ОСОБА_4 визнано винним за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 2 (два) місяці. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання - 28.08.2021 за вироком суду у справі № 308/609/19.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 30.09.2021 у справі №308/4853/18 - виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1