Справа № 734/47/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/145/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000807 від 08.11.2017 року, за апеляційними скаргами прокурора та потерпілого ОСОБА_6 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2022 року стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження смт. Козелець Чернігівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2022 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у предявленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 07.11.2017 року, близько 23-40 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на АЗС «Маршал» (ТОВ «Гарант експрес» АЗС та АГЗП № 16), розташованій за адресою: Чернігівська область, Козелецький район, смт. Козелець, вул. Київська, 43, та маючи умисел на спричинення тілесного ушкодження ОСОБА_6 , з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та доводячи свої наміри до кінця, передбачаючи наслідки у вигляді заподіяння тілесного ушкодження потерпілому та бажаючи їх настання, умисно наніс численні удари ногами та руками ОСОБА_6 , в область тулуба, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітки з переломами ребер зліва: 6 без зміщення по середньо паховій лінії, 7 по задньо-паховій лінії без зміщення та 8 по лопатковій лінії зі зміщенням фрагментів, лівобічним гемо-пневмотораксом, що відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 21 добу.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфікуються як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя, і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто, за ч. 1 ст. 122 КК України.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції вказав на недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора, який не мав на те законних повноважень, та через прийняття процесуальних рішень і проведення процесуальних дій особами, які не повноважні на проведення досудового розслідування.

Зокрема, досліджена судом постанова керівника Ніжинської місцевої прокуратури від 07.06.2018 року про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, не містить відомостей про призначених прокурорів (не зазначено прізвища, імена, по батькові) та не підписана керівником, що фактично є бланком. В даному випадку, погодження повідомлення про підозру ОСОБА_7 прокурором, який не був наділений на це процесуальними повноваженнями, свідчить про не набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного, а відтак і обвинувальний акт складено стосовно особи, яка не набула статусу підозрюваної.

Також судом визнано недопустимими висновок комісійної судово-медичної експертизи №35 від 31.05.2018 року, протокол слідчого експерименту від 27.04.2018 року за участі потерпілого ОСОБА_6 та протокол перегляду відеозапису слідчого експерименту за участі потерпілого від 27.04.2018 року з тієї підстави, що слідчий у кримінальному провадженні не був уповноважений на здійснення досудового розслідування.

Зважаючи на недотримання належної правової процедури повідомлення ОСОБА_7 про підозру та висунення йому обвинувачення суд не приймає до уваги показання потерпілого, свідків, надані в судовому засіданні, а також подані потерпілим безпосередньо до суду докази.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Цивільний позов потерпілого задовольнити.

Також просить дослідити докази, які зібрані у кримінальному провадженні, а також докази, про дослідження яких у суді 1 інстанції заявлялися клопотання.

В обґрунтування апеляційних вимог вказав, що в матеріалах справи наявне доручення від 08.11.2017 р. керівника органу досудового розслідування про надання слідчому повноважень здійснювати досудове розслідування, що є достатнім документом для наділення слідчого повноваженнями здійснювати досудове розслідування.

Під процесуальним керівництвом уповноважених постановою від 08.11.2017 року прокурорів, слідчим ОСОБА_11 , визначеному законом порядку було отримано записи з камер відео спостереження з місця злочину, на яких зафіксовано обставини вчинення злочину.

У подальшому, уповноваженим на здійснення досудового розслідування слідчим ОСОБА_11 було зібрано інші докази, зокрема, медичну документацію, призначено судово-медичну експертизу та отримано висновок експерта, яким підтверджується наявність у нього тілесних ушкоджень, також зафіксовано пошкодження його майна (автомобіля та одягу), проведено інші слідчі та процесуальні дії. Вказані докази є належними та допустимими, фактичні дані яких повністю узгоджуються з його показаннями, наданими суду. Проте судом 1 інстанції жодної оцінки таким доказам не надано, що суперечить вимогам ст. ст. 84, 86, 94 КПК України. .

Також судом 1 інстанції зроблено необґрунтований висновок про те, що наданий ним висновок експертів з питань в галузі судово-медичної експертизи Центру судово-медичних послуг «МіБі-Лекс» від 25.02.2019 р. є недопустимим доказом, оскільки вказана установа не відноситься до державних спеціалізованих установ, проте такий висновок суперечить ст. 7 ЗУ «Про судову експертизу», так як суб`єктами судово-експертної діяльності, окрім іншого, можуть бути і судові експерти, які не відносяться до державних спеціалізованих установ.

Крім того, у даному кримінальному провадженні наявні чотири висновки експертиз, якими підтверджується факт нанесення йому тілесних ушкоджень.

Також звертає увагу, що 07.06.2018 року на стадії досудового розслідування керівником Ніжинської місцевої прокуратури було винесено постанову про зміну групи прокурорів, згідно якої до складу входили прокурори ОСОБА_12 , Харлан, ОСОБА_13 . На думку апелянта, кримінальний процесуальний закон не містить вимоги, що постанова про визначення прокурора має бути подана суду разом з обвинувальним актом чи під час судового розгляду.

Посилаючись на правову позицію, яка міститься у постанові від 19.05.2020 року, справа №490/10025/17, відсутність у справі постанов про призначення слідчих і прокурорів юридично не тягне наслідків у виді визнання доказів, які пов`язані з цими документами, недопустимими. Відомості про цих осіб, які внесені в ЄРДР, являють собою достатній доказ на підтвердження приналежності прокурору (слідчому) процесуальних повноважень.

На думку потерпілого, оскільки сторона захисту лише через три з половиною роки перебування справи у суді поставила під сумнів легітимність процесуальних дій прокурорів та допустимість отриманих доказів, суд зобов`язаний був ретельно перевірити й оцінити надані стороною обвинувачення документи на підтвердження повноважень відповідних прокурорів. З цією метою прокурор у суді 1 інстанції заявляв клопотання про доручення до справи належним чином оформленої постанови керівника Ніжинської місцевої прокуратури від 07.06.2018 року та доказів внесення відомостей про таке рішення до ЄРДР, якими підтверджуються повноваження прокурорів, проте суд відмовив у їх долучені, оскільки ці документи не відкривались сторонам на стадії досудового розслідування. Однак такий висновок суду є необґрунтованим, так як ці документи були відкриті сторонам після завершення досудового розслідування та під сумнів не ставились.

Також змістом постанови керівника Ніжинської місцевої прокуратури від 06.07.2018 року спростовується висновок суду про те, що повідомлення ОСОБА_7 про підозру було погоджено неналежним суб`єктом, що призвело до не набуття ОСОБА_7 статусу підозрюваного.

Звертає увагу на необ`єктивність та упередженість суду 1 інстанції, яка проявляється у формі зловживання самовідводами, невжиття заходів по забезпеченню розумних строків, необґрунтованими відмовами у задоволенні його та прокурора клопотань тощо.

Суд 1 інстанції всупереч практиці ЄСПЛ не прийняв до уваги протоколи допитів померлих свідків, показання яких підтверджуються іншими фактичними вданими.

Також є неперевіреними висновки суду про те, що обвинувальний акт було направлено до суду поза межами процесуальних строків.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч.1 ст. 122 КК України у виді 3 років позбавлення волі. Цивільний позов потерпілого задовольнити.

Також просить дослідити докази, які зібрані у кримінальному провадженні.

В обґрунтування апеляційних вимог вказав, що суд помилково не взяв до уваги наявність долучених до матеріалів провадження витягів з ЄРДР від 07.06.2018 р. та 05.09.2018 р., в яких зазначено групу прокурорів у складі ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , що підтверджує повноваження вказаних осіб у кримінальному провадженні.

Також судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про долучення до матеріалів справи належним чином оформленого примірника постанови про призначення групи прокурорів від 07.06.2018 року, який вказує на наявність повноважень прокурора та свідчить про законність прийнятих ним процесуальних рішень та вчинення процесуальних дій.

Крім того, прокурор, посилаючись на правовий висновок, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 року у справі №756/10060/17, враховуючи обставини конкретної справи, зазначив, що суд, визнаючи недопустимими висновок комісійної судово-медичної експертизи №35 від 31.05.2018 року, протокол слідчого експерименту від 27.04.2018 року за участі потерпілого ОСОБА_6 та протокол перегляду слідчого експерименту за участі потерпілого, рішення в цій частині не аргументував та не вирішив питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей і не встановив, на скільки недоліки порушили або звузили права чи обмежили особу підозрюваного у можливості їх ефективного використання, зокрема, суд 1 інстанції залишив поза увагою наявні у матеріалах провадження витяги з ЄРДР від 08.11.2017 р. та 08.05.2018 р., згідно яких слідчий ОСОБА_17 входив до групи слідчих по даному провадженні.

Разом з тим, прокурор погоджується, що суд 1 інстанції у своєму рішенні вказав на недотримання визначених кримінальним процесуальним законодавством строків досудового розслідування, проте вірно прийшов до переконання про неможливість закриття провадження з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки вказана норма закону була введена в дію після внесення відомостей в ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні та не має зворотної дії у часі.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник просили відмовити у задоволенні апеляційних скарг, а вирок суду залишити без змін.

Прокурор, потерпілий у судовому засіданні підтримали подані апеляційні скарги та просили задовольнити з викладених в них підстав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення

Заслухавши доповідача, учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак колегія суддів дійшла висновку, що цих вимог закону суд першої інстанції дотримався не у повному обсязі.

Суд 1 інстанції виправдовуючи ОСОБА_7 вказав на недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора, який не мав на те законних повноважень, та через прийняття процесуальних рішень і проведення процесуальних дій особами, які не повноважні на проведення досудового розслідування.

Обґрунтовуючи своє рішення суд 1 інстанції послався, окрім іншого, на постанову керівника Ніжинської місцевої прокуратури від 07.06.2018 року про призначення групи прокурорів, яка не містить відомостей про призначених прокурорів (не зазначено прізвища, імена, по батькові) та не підписана керівником, що фактично є бланком.

При цьому додатково надані прокурором підписані документи суд 1 інстанції не прийняв до уваги, оскільки в порушення вимог ст. 290 КПК України ці документи не були відкриті стороні захисту під час закінчення досудового розслідування.

Апеляційним судом встановлено, що під час надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_7 , його захисник та потерпілий ознайомилися з цими матеріалами в повному обсязі, що останніми не заперечувалось. Будь-яких скарг чи зауважень під час цієї процесуальної дії вони не заявляли.

Системний аналіз положень КПК України свідчить про те, що процесуальне рішення про призначення групи прокурорів, зміну групи прокурорів не є самостійним доказом у кримінальному провадженні.

Тому, на думку колегії суддів, у випадку, якщо під час дослідження доказів у учасників провадження виникне питання щодо перевірки доказів з огляду на їхню належність та допустимість, суд має перевірити ці обставини, в тому числі шляхом витребування та приєднання до справи відповідних процесуальних документів з подальшим наданням їм оцінки.

В ході розгляду кримінального провадження в суді 1 інстанції прокурором була надана підписана відповідною особою постанова керівника Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_18 від 07.06.2018 року, яка, на думку прокурора, як процесуальне рішення вказувала на наявність повноважень прокурора та свідчила про законність прийнятих ним процесуальних рішень та вчинення процесуальних дій.

Проте суд 1 інстанції оцінки цій постанові не надав, а лише вказав, що процесуального рішення, яке б підтверджувало повноваження прокурора (групи прокурорів) та відкритого у порядку ст. 290 КПК України, стороною обвинувачення суду не надано, а наявність бланку постанови про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, за відсутності в ній відомостей про призначених прокурорів, підпису керівника органу прокуратури, ставить під сумнів легітимність процесуальних дій прокурорів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , зазначених у витягах з Єдиного реєстру досудових розслідувань, однак мотивів не врахування наданої прокурором постанови у своїх висновках не навів.

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 14.02.2022 року в справі № 477/426/17 про те, що постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування в кримінальному провадженні, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду справи у випадку, якщо під час дослідження доказів у учасників провадження виник сумнів у їх достовірності з огляду на те, що ці докази було зібрано не уповноваженими особами. Якщо в суді першої інстанції стороною захисту це питання не ставилось, а виникло під час апеляційного чи касаційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані стороною обвинувачення суду апеляційної чи касаційної інстанції у межах перевірки доводів, викладених в апеляційній чи касаційній скаргах.

Крім того, відповідно до ст. 92 КПК України саме на сторону обвинувачення покладається обов`язок доказування не лише обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, а й обов`язок доказування належності та допустимості поданих доказів. Критеріями допустимості доказів є, зокрема, належні джерело, суб`єкт, процесуальна форма, фіксація та належні процедура й вид способу формування доказової основи. При цьому, в аспекті належного суб`єкта необхідно розглядати, у тому числі, й слідчого та прокурора.

Також слід врахувати, що не будь-яке формальне недотримання вимог кримінального процесуального закону при отриманні доказу автоматично тягне необхідність визнання його недопустимим. Натомість закон зобов`язує суд дати оцінку доказу з точки зору його допустимості з урахуванням того, чи було допущене порушення КПК України істотним та яким чином воно перешкоджало забезпеченню та реалізації прав і свобод особи.

За наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути в ході судового розгляду.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.08.2022 року у справі №756/10060/17 сформувала висновок щодо застосування норм права, згідно з яким у разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося.

З огляду на вказані обставини колегія суддів вважає, що ігнорування судом 1 інстанції наданих прокурором процесуальних документів, не приєднання їх до матеріалів кримінального провадження, ненадання їм правової оцінки та оцінки іншим обставинам, відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В даному випадку, враховуючи специфіку апеляційного розгляду, колегія суддів не може без належних підстав досліджувати і давати оцінку тим доказам і обставинам, які були досліджені, однак не оцінені належним чином судом першої інстанції, таким чином апеляційні скарги прокурора та потерпілого підлягають частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене, перевірити доводи сторони обвинувачення в апеляційній скарзі щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, дослідити обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінити докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, після чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 412, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та потерпілого - задовольнити частково, вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 17 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4