Справа 522/390/21
Провадження 1-кп/522/539/23
У Х В А Л А

21.06.2023 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали кримінальному провадження за ЄРДР №0000094 від 16.07.2020 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь, республіки Молдова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив про порушення законодавства працівниками УСБУ в Одеській області стосовно підзахисного ОСОБА_4 , а саме: його затримання 30.09.2020 із застосування кайданок без складання протоколу про затримання та порушення права на захист, застосування фізичного та психологічного насилля, жорстокого та такого, що принижує гідність особи поводження та залякуванні перед проведенням обшуку його житла 30.09.2020. На підтвердження обставин викладених у заяві захисник надав складений ним акт огляду від 18.06.2021, з трьома фотозображеннями та оптичним диском DVD-R з аудіо-відеозаписами.

Обвинувачений підтримав заяву захисника.

Прокурор у вирішенні питання поклався на розсуду суду.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 567/513/16 дійшов наступного висновку: виходячи із положень статті 3 Конвенції, за обставин, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з нею, а саме застосування недозволених методів під час проведення слідства та дізнання, у поєднанні із загальним обов`язком держави за статтею 1 Конвенції, слід провести ефективне офіційне розслідування. Це означає, що таке розслідування повинно бути ретельним, а органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (правова позиція ЄСПЛ, викладена в рішеннях у справах «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року, «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року), «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011року).

Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Вергельський проти України» (п. 97 рішення від 12 березня 2009 року) та у справі «Яременко проти України» (п. 57 рішення від 12 червня 2008 року), в тих справах, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана поганому поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції, це положення, якщо його тлумачити у світлі загального обов`язку держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає за своїм змістом, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування.

Таким чином, суд повинен забезпечити проведення відповідної перевірки заяви особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, в установлений законом спосіб.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Положеннями статті 206 КПК України, передбачені обов`язки щодо захисту прав людини лише слідчим суддею, однак ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст.7 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 216 КПК України слідчі органів державного бюро розслідувань здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень вчинених працівником правоохоронного органу.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне доручити організацію проведення перевірки фактів викладених у заяві захисника - Державному бюро розслідувань.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 110, 206, 216, 370, 372,376,392,395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань у місті Миколаєві, провести дослідження фактів, викладених у заяві захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1