Провадження № 1-кс/947/8735/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000328 від 24.05.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Вірменія, громадянина Республіки Вірменія, вірменина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу, 23.04.2023 до чергової частини ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області з письмовою заявою звернулась ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично мешкаюча за адресою: АДРЕСА_3 , тел.: НОМЕР_1 , яка просить вжити заходів та притягнути до відповідальності її колишнього чоловіка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який протягом тривалого часу, систематично вчиняє по відношенню до зявниці психологічне та економічне насильство, яке виражається в приниженнях, залякуванні, словесних образах у нецензурній формі на адресу заявниці, а також позбавлення матеріальних засобів для існування.

За вищевикладених обставин, ОСОБА_4 було повідмолено про підозру у вичненні кримінального правоопрушення, передбаченого ст. 126-1 КК України: вчинення умисного систематичного психологічного та економічного насильства щодо подружжя та колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої оосби домашнє насильство).

Сторона обвинувачення зверталась до суду з клопотанням про нічний домашній арешт.

У судове засідання 11.07.2023 року підозрюваний не з`явився, у зв`язку із чим, слідчим суддею було постановлено ухвалу про привід підозрюваного ОСОБА_4 у судове засідання з розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

14.07.2023 року виконати ухвалу про привід підозрюваного виявилось неможливим, а відтак слідчим суддею було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі у розгляду клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

25.07.2023 року на підставі ст. 191 КПК України ОСОБА_4 було затримано органом досудового розслідування та повідомлено про зміну раніше повідомленої та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення умисного систематичного психологічного, фізичного та економічного насильства щодо подружжя та колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої оосби домашнє насильство).

Також стороною обвинувачення у звязку з новою підозрою змінено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обгрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначила, що підозрюваний переховувася, може незаконно впливати на потерпілого свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у звязку з чим необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні:

-прокурор наполягала на задоволені клопотання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

-захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що її підзахисний увесь час перебував за місцем проживання й відповідно про оголошення його у розшук не був обізнаний, а тому жодних намірів укриватися від органів досудового розслідування та суду не мав. Крім того, захисник звернула увагу на те, що ОСОБА_4 хоча й офіційно не працевлаштований, проте має місце постійного підробітку на будівництві. З огляду на вищевикладене, просила застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту;

-підозрюваний підтримав думку захисника у повному обсязі, повідомив, що з підозрою не погоджується, з колишньою дружиною у них сварки, так як вона не підпускає його до дітей. Просив обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зобов`язався не наближатися до потерпілої.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали, надані сторонами в судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

13.06.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: вчинення умисного систематичного психологічного та економічного насильства щодо подружжя та колишнього подружжя, що призвело допсихологінчирх страждань та погіршення якості життя потерпілої оосби домашнє насильство).

19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за №0000456 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України за заявою ОСОБА_7 за фактом домашнього насильства, що мав місце 19.07.2023 з боку колишнього чоловіка потерпілої - ОСОБА_4 .

Вищевказане кримінальне провадження було об`єднано постановою прокурора від 25.07.2023 року з кримінальним провадженням №0000328 від 24.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України з присвоєнням єдиного номеру №0000328.

25.07.2023 року ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.07.2023 року було затримано органом досудового розслідування та повідомлено про зміну раніше повідомленої та про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України за кваліфікуючими ознаками: вчинення умисного систематичного психологічного, фізичного та економічного насильства щодо подружжя та колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої оосби домашнє насильство).

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України підтверджується зібраними стороною обвинувачення матеріалами, зокрема: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 10.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 10.06.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 25.05.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.06.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25.05.2023 року, протоколом допиту ОСОБА_12 від 20.07.2023 року, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 19.07.2023 року; постановами про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч.2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: у справі №947/23487/22 від 17.10.2022, №947/11805/23 від 15.05.2023, №947/12040 від 24.04.2023, №947/12038/23 від 15.05.2023; висновок судової психолого-психіатричної експертизи відносно потерпілої, якою встановлено погіршення якості її життя внаслідок ймовірного вчинення відносно неї зазначеного кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, з огляду на наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, слідчий суддя вважає наявним існування в рамках даного кримінального провадження ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків та потерпілу в рамках даного кримінального провадження.

Так, слідчий суддя враховує, що зокрема показаннями свідків та потерпілої на теперішній час обґрунтовується пред`явлена ОСОБА_4 підозра. При цьому, у випадку подальшого направлення обвинувального акту відносно ОСОБА_4 до суду, з великою вірогідністю можливо припускати допит таких осіб безпосередньо в судовому засіданні судом, позаяк суд не може обгрунтовувати свої судові рішення показаннями, отриманими на стадії досудового розслідування стороною обвинувачення (за винятком випадків, передбачених ст. ст. 225, 615 КПК України).

Слід зауважити, що з огляду на специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого на теперішній час обгрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , процесуальні джерела доказів у вигляді показань відіграють надзвичайно важливу роль, що на переконання слідчого судді додатково підтверджує вірність доводів сторони обвинувачення відносно існування в рамках такого кримінального провадження наведеного ризику.

Відтак, слідчий суддя приходить до переконання, що в рамках такого кримінального провадження також існує ризик можливого незаконного впливу з боку підозрюваного ОСОБА_4 на свідків та потерпілу в рамках даного кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий суддя враховує, що раніше ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався, крім того, стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряється обставини того, що ОСОБА_4 може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не встановлений в судовому засіданні.

Разом з тим, попри вищевказані встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_4 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також відомостей щодо його особи, а саме як встановлено в судовому засіданні підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, адже він має постійне місце проживання, хоча є неофіційно працевлаштованим, проте має постійне місце роботи на будівництві, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що в сукупності, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зокрема, зобов`язання підозрюваного цілодобово не залишати приміщення власного домоволодіння, унеможливить вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу підозрюваним на свідків та потерпілу, а також здійснити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

В свою чергу покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 184 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 4 Одеського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції України в Одеській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000328 від 24.05.2023 року відносно ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 13.08.2023 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 13.08.2023 року, включно, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1.прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2.не відлучатися із населеного пункту, у якому він прожимває, без дозволу слідчого, прокурора та/або суду.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 строком до 13.08.2023 року, в межах строку досудового розслідування, передбачені ч. 6 ст. 194 КПК України, обмежувальні заходи:

- заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , та місця роботи потерпілої ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_4 (ВАТ «ЕЛЕКТРОНМАШ»;

- заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вести телефонні переговори з потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1