Справа №577/5603/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/443/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження
УХВАЛА

Іменем України

03 серпня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 577/5603/21 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.02.2022, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Жовтневе Конотопського району Сумської області, мешкає АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

захисника - адвоката ОСОБА_12 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки висновки судово-медичної експертизи від 03.11.2021 № 383 в порушення вимог чинного законодавства не містять відомостей щодо визначення стійкості та відсотку втрати його працездатності, враховуючи те, що 13.01.2022 за результатами огляду МСЕК йому встановлено 3 групу інвалідності загального захворювання безстроково, йому протипоказана важка та середньої тяжкості праця, тому виникла необхідність в уточненні позовних вимог в частині стягнення пожиттєвого відшкодування втраченого заробітку внаслідок зменшення працездатності. При цьому суд безпідставно відмовив у призначенні експертизи і не обґрунтував розмір моральної шкоди, яка підлягала стягненню з обвинуваченого, що свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішенні цивільного позову.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.02.2022 ОСОБА_11 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, і йому призначене покарання у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 75, 76 КК, звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік і покладенням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. Стягнуто на користь фінансового управління Конотопської міської ради в Сумській області 28641,60 грн в рахунок відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого, на користь потерпілого ОСОБА_9 35742 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн моральної шкоди.

Згідно вироку, 13.09.2021 близько 23:00 ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 перебували на веранді належного останньому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_14 за столом розпивали спиртні напої. У цей час потерпілий ОСОБА_9 пересів з лавки, яка знаходилась біля обвинуваченого, за його спину, присівши на присядки і обпершись об стіну. В процесі спілкування з ОСОБА_14 , ОСОБА_11 з необережності, що виразилася в злочинній недбалості, піднявшись із-за столу та не повертаючись відкинув металевий стілець, на якому сидів, назад за спину в бік стіни, де у цей час на підлозі перебував (сидів) ОСОБА_9 , внаслідок чого металевим стільцем спричинив останньому в лобній частині голови тяжкі тілесні ушкодження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи потерпілого ОСОБА_9 та його предстаника ОСОБА_10 , які просили задовльнити апеляційну скаргу, доводи обвинуваченого ОСОБА_11 , його захисника ОСОБА_12 і прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задовленню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, за обставин, викладених у вироку в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 про недотримання судом першої інстанції норм КПК при відмові у проведенні судово-медичної експертизи, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.

Так, відповідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно з ст. 94 КПК, а згідно ч. 1 ст. 91 цього Кодексу у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

При розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи та розв`язання цивільного позову, належним чином установлені фактичні обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, всім наявним у справі доказам надана належна правова оцінка з наведення відповідних мотивів, що знайшло своє відображення у вироку.

Зокрема, згідно висновку судово-медичної експертизи від 03.11.2021 № 383 потерпілому ОСОБА_9 спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що ніким не оспорюється.

Відповідно ч. 1 ст. 242 КПК, експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених ст. 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права, а згідно ч. 2 цієї статті слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: 1) встановлення причин смерті; 2) встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень; 3) визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності; 4) встановлення віку особи, якщо це необхідно для вирішення питання про можливість притягнення її до кримінальної відповідальності, а іншим способом неможливо отримати ці відомості; 6) визначення розміру матеріальних збитків, якщо потерпілий не може їх визначити та не надав документ, що підтверджує розмір такої шкоди, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням.

Відповідно п. 1.1, 1.2 «Інструкції про проведення судово-медичної експертизи», затвердженої наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, зареєстрованої в МЮ України 26.07.1995 № 254/790, судово-медична експертиза проводиться з метою дослідження на підставі спеціальних знань матеріальних об`єктів, що містять інформацію про обставини справи, яка перебуває в провадженні органів дізнання, слідчого, прокурора чи суду. Судово-медична експертиза виконується згідно з ЗУ «Про судову експертизу», процесуальним законодавством, іншими законодавчими актами, міжнародними договорами та угодами про взаємну правову допомогу і співробітництво, що регулюють правовідносини у сфері судово-експертної діяльності, даною Інструкцією та нормативними документами. Судово-медична експертиза здійснюється на принципах законності, об`єктивності, повноти дослідження та незалежності державними установами - бюро судово-медичних експертиз.

Сторона захисту має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про проведення експертизи у разі, якщо: 1) для вирішення питань, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідне залучення експерта, проте сторона обвинувачення не залучила його або для вирішення залученим стороною обвинувачення експертом поставлені запитання, що не дозволяють дати повний та належний висновок з питань, для з`ясування яких необхідне проведення експертизи, або існують достатні підстави вважати, що залучений стороною обвинувачення експерт внаслідок відсутності у нього необхідних знань, упередженості чи з інших причин надасть або надав неповний чи неправильний висновок; 2) сторона захисту не може залучити експерта самостійно через відсутність коштів чи з інших об`єктивних причин (ч. 1 ст. 244 КПК).

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених ст. 242 КПК, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам. Суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені ч. 2 ст. 509 КПК; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності (ч. 1 і 2 ст. 332 КПК).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Аналізуючи вказане вище кримінальне процесуальне законодавство, колегія суддів приходить до переконання про те, що під час досудового розслідування кримінального провадження і в ході його розгляду в суді першої інстанції були в повному обсязі дотримані права і законні інтереси потерпілого ОСОБА_9 , судово-медична експертиза була призначена і проведена з дотриманням положень п. 2 ч. 2 ст. 242 КПК для встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень спричинених потерпілому ОСОБА_9 , а тому доводи апеляційної скарги останнього про недостатність і недопустимість судово-медичної експертизи не заслуговують на увагу і задоволенню не підлягають.

Є необгрунтованими і доводи апеляційної скарги потерпілого про необхідність визначення судово-медичними експертами у кримінальному провадженні втрати загальної та професійної працездатності у відсотковому відношенні, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону і не є тими підставами, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для призначення такої експертизи під час розгляду по суті кримінального провадження, оскільки розгляд цивільного позову у кримінальному провадженні здійснюється з урахуванням ст. 128 КПК, тобто підлягає відшкодуванню матеріальна і моральна шкода, напряму спричинена протиправними діями обвинуваченого, а не стягнення з обвинуваченого пожиттєвого відшкодування втраченого потерпілим заробітку внаслідок зменшення його працездатності, що вирішується в порядку цивільного судочинства.

Доводи апеляційної скарги потерпілого про невідповідність розміру моральної шкоди, колегія суддів також не може прийняти до уваги, оскільки рішення суду першої інстанції в цій частині є належним чином обґрунтованим і умотивованим.

Зокрема, відповідно ст. 23 ЦК, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд першої інстанції задовольнив частково цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди та стягнув з обвинуваченого ОСОБА_11 на його користь 50 000 грн, що цілком відповідає положенням ст. 23 ЦК, розмір моральної шкоди співмірний із заподіяною потерпілому шкодою здоров`ю, глибиною фізичних та душевних страждань і відповідає характеру та обсягу тих переживань, які він поніс в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_11 , ступеня вини останнього.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, належним чином обґрунтованим та умотивованим, тому вирок суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10.02.2022 відносно ОСОБА_15 залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на цей вирок - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4