Справа № 953/4472/23
Провадження № 1-кс/953/4250/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001318 від 07 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Прокурор Київської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001318 від 07 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про арешт майна, в якому просить накласти арешт на вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_4 майно, а саме: купюру номіналом 100 гривень № ЗГ9028792, яка належить ОСОБА_5 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення, використання, передачі та відчуження, місцем зберігання прокурор просить визначити камеру схову речових доказів Харківського районного управління поліції №1 в м. Харкові.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає наступне.

Слідчим відділом Харківського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001318 від 07 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.06.2023 близько о 20:20 за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 305 на автобусній зупинці невстановлена особа відкрито заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 , чим спричинила матеріальну шкоду останньому.

08.06.2023 у ході затримання особи за вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України в ході особистого обшуку у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено працівникам поліції купюру номіналом 100 гривень № ЗГ9028792, при огляді якої виявлено, що з однієї сторони мається пошкодження у вигляді розриву купюри.

Враховуючи те, що вищевказана купюра є предметом вчинення даного злочину та має ознаки речового доказу відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, постановою слідчого від 08 червня 2023 року визнана речовим доказом по даному кримінальному провадженню, у подальшому при проведенні досудового розслідування необхідна стороні обвинувачення для проведення ряду процесуальних та слідчих (розшукових) дій, та запобігання можливості її приховування, пошкодження, знищення, використання, передачі та відчуження, слідчий вважає, що на неї необхідно накласти арешт з метою збереження відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки не застосування арешту на дане майно може привести до його знищення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити здійсненню досудового розслідування.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності. ОСОБА_5 , який є власником майна, у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду клопотання був повідомлений належним чином, про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Із вказаним клопотанням прокурор звернувся 08 червня 2023 року, тобто клопотання прокурора про арешт майна подане у строки, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Пунктом 2 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчим доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, з підстав, передбачених п.п. 1,3 ч. 2 ст. 170 КК України, оскільки відповідно до статей 91 та 98 КПК України можливе його використання як доказу, що має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України.З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно має значення для забезпечення кримінального провадження, було вилучено в ході особистого обшуку ОСОБА_4 під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом вчинення злочину та існує можливість його використання, як доказу у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування зазначеного майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

При вирішенні питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна слідчий суддя виходить з дискреційних повноважень органу досудового розслідування щодо визначення місця зберігання вилученого майна під час досудового розслідування у визначених законодавством межах та керується положеннями Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125.

Так, місце зберігання арештованих речей та грошових коштів слід визначити як просить в клопотанні прокурор - за органом досудового розслідування Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області, що у подальшому не перешкоджає органу досудового розслідування самостійно вирішити питання щодо передачі майна, зокрема потерпілому.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001318 від 07 червня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме на:купюру номіналом 100 гривень № ЗГ9028792.

Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру схову речових доказів Харківського районного управління поліції №1 ГУНП в Харківській області.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1