Справа № 496/2738/23
Провадження № 1-кп/496/473/23
У Х В А Л А

27 липня 2023 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю: секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 25.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурором до суду було надано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Своє клопотання прокурор мотивувала тим, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох років до восьми років.

Крім того, своє клопотання прокурор обґрунтувала необхідністю забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, а також з метою недопущення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виражаються в тому, що обвинувачена може переховуватись від суду, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставами вважати існування відповідних ризиків є наступне: ОСОБА_4 не одружена, офіційно не працевлаштована та непрацююча, є уродженкою Кіровоградської області та невизначений час перебуває на території Одеської області без місця реєстрації та визначеного місця проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків та відсутність законного постійного джерела доходів, обізнана про місце знаходження свідків, які підлягають допиту в ході судового розгляду у справі. Крім того, як встановлено в ході досудового розслідування, вона, ведучи безпритульний образ життя, протягом тривалого часу, неодноразово народжувала дітей, від яких відмовлялась, не проявляючи материнське відношення, піклування та турботу про них, тим самим характеризуючи себе з негативної сторони та як асоціальну, безвідповідальну людину, здатну на подібні вчинки в подальшому, а також дозволяє з високою ймовірністю спрогнозувати спроби ухилитись від дотримання процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, в тому числі щодо невідкладного прибуття на судові засідання у справі.

На думку прокурора, вищевикладене в сукупності свідчить, що застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обмеження її конституційних прав, у даному випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ. Застосування (обрання) більш м`якого запобіжного заходу, тим паче незастосування жодного, є недоцільним та недостатнім з точки зору забезпечення додержання ним процесуальних обов`язків обвинуваченої у кримінальному провадженні, з огляду на вагомість ризиків, у зв`язку з чим, просить суд задовольнити клопотання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , клопотання підтримала та просила задовольнити.

Захисник в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити.

Обвинувачена в судовому засіданні проти клопотання прокурора не заперечувала.

Від представника потерпілого начальника Служби у справах дітей Авангардівської селищної ради ОСОБА_6 надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якій просила суд міру покарання призначити на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Суд погоджується з доцільністю тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою, виходячи з того, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти, які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке, відповідно до санкції статті, передбачено у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Так, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 не заміжня, офіційно не працевлаштована, не має постійного зареєстрованого місця проживання, що позбавляє її отримання законних засобів для існування, а тому вона може переховуватися від суду, тому суд вважає, що наразі існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Натомість ризики, передбачені пп. 2-5, ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Згідно п.1 ч.4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризиків, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої ОСОБА_4 , суд на теперішній час не встановив.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню.

Згідно п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, тому підстав для визначення розміру застави суд не вбачає.

У зв`язку із вищевикладеним, суд дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи на даний час, а тому, клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 331, 371, 372, 376, 392 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто з 27.07.2023 року до 24.09.2023 року, включно в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженої службовій особі: начальнику Державної установи «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1