Справа № 184/1355/22
Провадження № 1-кп/0182/775/2023
У Х В А Л А

Іменем України

18.04.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні на стадії судового розгляду в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000199 від 01.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макартетино Новопсковського району Луганської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст.186 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

потерпілого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

1.В провадженні судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 перебуває вказане кримінальне провадження

2.Прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , строком на 60 днів посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховування від суду, впливу на свідків та потерпілих, оскільки останній обвинувачуються у скоєнні тяжких злочинів та він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Також послався на те, що обвинувачений офіційно ніде не працював, міцних соціальних зв`язків не має, тому вважає, що наявні ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень. Вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

3.Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 , де планує мешкати та зареєстрований як внутрішньо переміщена особа. Крім того, посилаючись на практику ЄСПЛ просили визначити мінімальний розмір застави.

4.Потерпілий та його представник, підтримали клопотання прокурора, у задоволенні клопотання обвинуваченого та захисту просили відмовити, посилаючись на ризики вказані прокурором. Крім того зазначили, що були вже намагання незаконного впливу на свідка. Інформації щодо статусу ВПО у обвинуваченого відсутня, джерела його доходів та кошти на існування теж невідомі, осіб які б могли його утримувати та стримувати від протиправної поведінки немає. Тому вважають, що запобіжний захід у виді тримання під вартою у повній мірі відповідає інкримінуємому правопорушенні та є законним.

5.Прокурор щодо заявленого стороною захисту клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт заперечив та підтримав раніше заявлене клопотання.

6.Вислухавши думку сторін кримінального провадження суд враховує наступне.

7.Згідно з вимогами ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

8.Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який було продовжено, строк дії до 01.05.2023 включно з визначенням розміру застави. До вказаного часу судове провадження не може бути завершене.

9.Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

10.Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

11.Суд під час розгляду клопотань враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, вік та стан здоров`я обвинуваченого, його соціальні зв`язки, тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, стадію судового розгляду, репутацію обвинуваченого.

12.Оцінюючи доводи сторін кримінального провадження, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

13.Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

14.Такими обставини у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 зокрема є тяжкість злочинів, які інкримінується обвинуваченому та міра покарання, яка загрожує у разі доведення вини, також такою обставиною є підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, а також форма вини і об`єкт посягання, і саме наведені вище обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, в змозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме ризиків переховування від суду, а також незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки вони ще не допитані судом.

15.Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України і на які посилається прокурор, для зміни стосовно обвинуваченого на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою судом не встановлено.

16.Також судом не здобуто інформації, яка би категорично виключала можливість перебування обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

17.Щодо посилання сторони захисту на те, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки та зареєстрований як ВПО, слід зазначити, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стимулюючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

18.За сукупності таких обставин, на даний час, суд вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

19.На підставі викладеного суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

20.Також, враховуючи всі обставини справи, суд не вбачає підстав для зміни визначеного розміру застави.

Керуючись статтями 177, 183, 314-315, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

2.В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

3.Продовжити щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою не більш ніж на 60 діб, до 15 червня 2023 року включно, із можливістю внесення застави для ОСОБА_3 у розмірі 25 (двадцять п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 67100 (шістдесят сім тисяч сто) грн.00 коп.

4.У разі внесення застави у розмірі визначеному ухвалою суду ОСОБА_3 з дня внесення застави вважати особою стосовно якої обрано запобіжний захід у виді застави і відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України на нього покладаються наступні обов`язки:

- прибувати до суду у визначений час;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5.Термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

6.Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, кожному окремо, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга на протязі п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 19.04.2023.

Суддя: ОСОБА_1