Справа № 203/3166/23
Провадження № 1-кс/0203/2817/2023
УХВАЛА

09 червня 2023 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сольнок Угорщина, раніше судимого, з середньою спеціальною освітою, одруженого дружина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , непрацездатну матір ОСОБА_9 , 1956 року народження, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, старшого стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, військове звання «молодший сержант»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження № 0000422 від 04.04.2023 року,

ВСТАНОВИВ:

09.06.2023 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження № 0000422 від 04.04.2023 року.

В обґрунтування вимог клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчих Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження №0000422 від 04.04.2023 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Як пояснив слідчий, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №111 від 05.05.2022 року, молодшого сержанта запасу ОСОБА_5 було зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно з наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №47 від 13.02.2022 року, молодшого сержанта ОСОБА_5 було призначено на посаду старшого стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. У зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України виконує завдання за призначенням на території Дніпропетровської області.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №64 від 01.03.2023 року, молодшого сержанта ОСОБА_5 було увільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку із захворюванням та за рекомендацією лікарів 01.03.2023 року, направлено для лікування до 2 терапевтичного відділення Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області», розташованого в Дніпропетровській області, Новомосковський район, с. Орлівщина.

Проте, перебуваючи на території вказаної установи охорони здоров`я, 17.03.2023 року молодший сержант ОСОБА_5 без відповідних дозволів командирів, начальників та без поважних причин самовільно залишив місце лікування 2 терапевтичне відділення Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області», розташованого в Дніпропетровській області, Новомосковський район, с. Орлівщина, після чого не повернувся до місця служби місце постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та проводив час на власний розсуд, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби.

08.06.2023 року о 17:20 годині ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України, захисник ОСОБА_6 .

У клопотанні слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, а також про те, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 ст. 177 КПК України, викладені в описовій частині клопотання, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення інших кримінальних правопорушень. Також слідчий зазначив, що до підозрюваного не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, оскільки вони не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що превалює над принципом поваги до свободи особистості.

З огляду на викладене вище, слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 09.06.2023 року, судову справу №203/3166/23, провадження №1-кс/0203/2817/2023, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана судді канцелярією суду 09.06.2023 року.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначене на 15:30 годину 09.06.2023 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 повністю підтримав вимоги клопотання слідчого та просив суд задовольнити їх повністю, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах СІЗО №4 без визначення застави строком на 60 днів, підстави звернення до суду з клопотанням прокурор пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. Крім того, прокурор наголосив на тому, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК України є обґрунтованою та наявні ризики, визначені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав вимоги клопотання та просив суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з клопотанням пояснив суду таким чином, як про це зазначено вище. При цьому слідчий зазначив, що допитані військовослужбовці надали підозрюваному вкрай негативну характеристику. Також у ході проведення досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний самовільно залишив розташування військової частини, його місцезнаходження не було встановлено та він не виконував своїх обов`язків щодо несення військової служби. Тим більше, як пояснив слідчий, слід врахувати і подальшу поведінку підозрюваного, який після його доставлення до військової частини намагався втекти через паркан. Так, військовослужбовець ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме дезертирство, повідомлена підозра є обґрунтованою, заявлені у клопотанні та підтримані прокурором ризики є реальними та доведеними. При цьому ч. 8 ст. 176 КПК України передбачає застосування до військовослужбовців, підозрюваних у вчиненні кримінальних правопорушень під час воєнного стану, виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що він щиро кається у вчиненні кримінального правопорушення, у якому його підозрюють, та просить суд суворо його не карати та дати шанс відбувати військову службу на передовій, бажає проходити військову службу. Тому підозрюваний заперечує проти задоволення клопотання та просить суд відмовити у його задоволенні.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 , який брав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, пояснив, що спілкувався зі своїм підзахисним та його позиція по клопотанню така, що він заперечує проти задоволення клопотання про обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просить суд відмовити у його задоволенні, застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Також, на думку захисника, ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені стороною обвинувачення, його підзахисний був вдома та не ухилявся від несення військової служби.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що органами досудового слідства ведеться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000422 від 04.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до відомостей з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 04.04.2023 року до ЄРДР слідчим були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №47 від 13.02.2023 року, молодшого сержанта ОСОБА_5 було допущено з 13.02.2023 року до виконання обов`язків за посадою старшого стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти (резервної) Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, призначеного на цю посаду наказом командира Військової частини від 11.02.2023 року №10 о/с.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №111 від 05.05.2022 року, молодшого сержанта запасу ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) №26 від 24.01.2023 року, молодшого сержанта ОСОБА_5 увільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку із захворюванням з 23 січня 2023 року.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 64 від 01.03.2023 року, молодшого сержанта ОСОБА_5 увільнено від виконання службових обов`язків у зв`язку із захворюванням з 21 лютого 2023 року.

Відповідно до епікризу (виписного) №206, ОСОБА_5 перебував на лікуванні з 28.02.2023 року по 17.03.2023 року у 2 терапевтичному відділенні Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області», розташованому в Дніпропетровській області, Новомосковський район, с. Орлівщина.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 80 від 17.03.2023 року, молодший сержант ОСОБА_5 самовільно залишив Державну установу «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Дніпропетровській області» з 17.03.2023 року.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) № 81 від 18.03.2023 року, молодшого сержанта ОСОБА_5 виключили з усіх видів забезпечення з 17.03.2023 року.

08.06.2023 року о 17:20 годині ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України.

08.06.2023 року о 17:50 годині ОСОБА_5 та його захисник отримали копію клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд зазначає, що відповідно до статей 131, 132, 176, ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), такий винятковий запобіжний захід як тримання під вартою, застосовується під час досудового розслідування до особи на підставі ухвали слідчого судді за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 05:30 години 24.02.2022 року на території України було введено воєнний стан, який згодом було продовжено.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст. 408 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від обставин.

У справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналіз викладеного вище та встановлених у ході судового розгляду клопотання обставин кримінального провадження, дає слідчому судді підстави для висновку, що надані стороною обвинувачення матеріали клопотання, досліджені у судовому засіданні, у своїй сукупності доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України.

Вказаного висновку слідчий суддя дійшов, з огляду на обізнаність підозрюваного про тяжкість покарання, яке йому загрожує, у разі визнання його винуватим, характер кримінального правопорушення, те що підозрюваний свідомо не з`явився на службу з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби.

З огляду на приписи приведених вище норм, а також практику Європейського суду з прав людини, суд беручи до уваги обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК України, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з урахування попередньої поведінки підозрюваного; продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Також при обранні запобіжного заходу суд враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного (відсутність хронічних захворювань), міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Слідчий суддя, обираючи запобіжний захід, бере до уваги вимоги ч. 8 ст. 176 та ч. 4 ст. 183 КПК України, за якою під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, зокрема, ст. 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою, та з урахуванням обставин, передбачених ст. ст. 177, 178 КПК України, слідчий суддя має право не визначати розмір застави.

При цьому, з огляду на викладене вище, слідчий суддя, враховуючи позицію сторони захисту дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на викладене вище, слідчий суддя доходить висновку про те, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків є застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Керуючись статтями 176, 177, 182, 183, 193, 194, 196 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального кодексу України, заявлене в рамках кримінального провадження № 0000422 від 04.04.2023 року, задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у Дніпровській установі виконання покарань (№ 4) строком на 60 (шістдесят) днів у межах строку досудового розслідування, тобто до 07.08.2023 року включно без визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання та контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Строк дії ухвали визначити до 07.08.2023 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 09.06.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1