УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 Справа №607/1605/22

Провадження №1-кп/607/625/2023

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів с/з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000001 від 04 січня 2022 року про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Плотича, Тернопільського району, Тернопільської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , законного представника особи, стосовно якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , особи, стосовно якої вирішується клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п.п.3, 14 ч.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, № 2229-VIII, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство форма домашнього - насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

ОСОБА_5 протягом 2021 року, умисно, систематично вчиняє психологічне та фізичне насильство щодо своєї матері ОСОБА_8 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої за наступних обставин:

Так, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.08.2021 за №607/12261/21, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 19.10.2021, близько 10:10 год., ОСОБА_5 , вчинив насильство в сім`ї відносно своєї матері - ОСОБА_8 , при якому ображав останню, принижував, висловлювався нецензурними словами на підвищених тонах, словесного погрожував застосувати фізичну силу.

Згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.10.2021 за №607/19218/21, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 19.10.2021, близько 10:10 год., ОСОБА_5 , вчинив насильство в сім`ї відносно своєї матері - ОСОБА_8 , при якому ображав останню, принижував, висловлювався нецензурними словами на підвищених тонах, словесного погрожував застосувати фізичну силу.

Також, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.11.2021 за № 607/20150/21, ОСОБА_5 визнано винним y вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 20.10.2021, близько 09:27 год., ОСОБА_5 , вчинив насильство в сім`ї відносно своєї матері - ОСОБА_8 психологічного та фізичного характеру, ображав нецензурною лайкою, чинив психологічний та моральний тиск, погрожував застосуванням фізичної розправи.

Крім цього, ОСОБА_5 продовжуючи свої умисні, протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй матері - ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно останньої, 28.12.2021, близько 11:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , безпідставно розпочав словесний конфлікт із своєю матір`ю - ОСОБА_8 , в ході якого виражався нецензурною лексикою, у вигляді словесних образ, нецензурної лайки в її сторону та погроз побиття.

Внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_8 завдано психологічних страждань, що призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, втраті самооцінки та позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживань.

Вказаними діями особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, тобто домашнє насильство, а саме умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою він перебуває в сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої особи.

Проте, під час судового розгляду кримінального провадження №0000001 судом встановлено, що ОСОБА_5 після вчинення зазначеного кримінального правопорушення захворів на психічну хворобу, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ст. 19 КК України, осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Згідно ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Вирішуючи вказані у ст. 513 КПК України питання, суд встановив наступне.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, що передбачене ст.126-1 України, визнав, однак надати суду чітких показів не зміг. Зазначив, що за спільним місцем проживання його матір - ОСОБА_8 , неодноразово викликала працівників патрульної поліції. Ініціатором сварок був він але, оскільки, останній вживав алкогольні напої - у нього була неадекватна поведінка.

Вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, підтверджується дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні доказами.

Витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000001 від 04 січня 2022 року, згідно якого 03 січня 2022 року до ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області надійшов рапорт ДОП ВП №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про те, що до нього звернулася ОСОБА_8 про те, що її син ОСОБА_5 , за місцем їхнього спільного проживання систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство, що проявляється в приниженні, вживанні нецензурних слів, погрозі фізичної розправою.

Протоколом прийняття заяви про вчинення кримінальне правопорушення або таке, що готується 03 січня 2022 року, згідно якого ОСОБА_8 просить притягнути до кримінальної відповідальності її сина ОСОБА_5 , який систематично, за місцем спільного проживання вчиняє домашнє насильство психологічного характеру.

Рапортом помічника чергового відділення поліції №1 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 28 грудня 2021 року, згідно якого 28.12.2021 року о 11 год. 00 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що о 10 год. 59 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що син ОСОБА_8 конфліктує, бригади швидкої допомоги не потребують.

Копією постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2021 року, згідно якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Копіями постанов Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2021 року та 15 листопада 2021 року, згідно яких ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просила застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги з підстав, викладених в клопотанні.

Законний представник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , захисник - адвокат ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечили стосовно задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Суд, при вирішенні питання про необхідність застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, виходив з наступного.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №10 від 18 січня 2022 року, ОСОБА_5 в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину, виявляв ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок дисфункції головного мозку, обтяженої зловживанням алкоголю, що не досягає степені психозу чи вираженого недоумства, тому міг давати звіт своїм діям та керувати ними. На той час ОСОБА_5 виявляв ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок дисфункції головного мозку, обтяженої зловживанням алкоголю, що не досягає степені психозу чи вираженого недоумства, тому міг давати звіт своїм діям та керувати ними.

Проте, згідно висновку повторної судово-психіатричної експертизи № 226 від 25 квітня 2023 року, призначеної судом, ОСОБА_5 на даний час виявляє ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок ураження головного мозку, складного ґенезу з помірно вираженим психоорганічним синдромом, тому не може давати звіт своїм діям та керувати ними. Враховуючи вищевказане, ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 5, 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», розглядаючи справи про застосування примусових заходів медичного характеру, суди повинні враховувати, що такі заходи, як надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, госпіталізація до психіатричного закладу зі звичайним, посиленим або суворим наглядом, передбачені ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння (злочини) в стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, враховуючи висновок судово-психіатричної експертизи № 226 від 25.04.2023, суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 на даний час потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст. ст. 369-372, 392, 395, 512, 513 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000001 від 04 січня 2022 року про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у амбулаторної примусової психіатричної допомоги.

Медичну карту амбулаторного хворого № 351 на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути у КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР.

Копія ухвали, після набрання нею законної сили, направити до КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» (вул. Тролейбусна, 14, м. Тернопіль,) для виконання в частині застосованих примусових заходів медичного характеру.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_1