Справа № 591/3006/23
Провадження № 1-кс/591/2953/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням погодженим прокурором, яке мотивував тим, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000025 від 08.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358, ч. 4 ст. 191 КК України, за фактом привласнення бюджетних коштів шляхом незаконного відшкодування ПДВ групою осіб на території Сумської області. 17.08.2023 на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено майно. Оскільки вказане майно, на думку слідчого, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже є речовим доказом, просив накласти на нього арешт з метою збереження.

В судове засідання учасники не з`явились, повідомлені про час і місце розгляду справи. Слідчий надіслав заяву про можливість розгляду клопотання без його участі.

Неприбуття прокурора, власників та володільців майна згідно ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. У зв`язку з відсутністю учасників процесу, на підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Пунктом 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, у тому числі ті, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000025 від 08.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 358, ч. 4 ст. 191 КК України.

Крім того, додані до клопотання матеріали містять відомості про те, що майно, яке було вилучено за місцем мешкання ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Тобто вилучені речі, окрім банківської картки, містять відомості, які мають значення для кримінального провадження, і які можуть бути доказом під час досудового розслідування та судового розгляду, тому з огляду на положення п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, на вказане майно потрібно накласти арешт з метою збереження.

До того ж слідчим доведено, що в даному випадку існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; що потреби органів досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та що може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

Вважаю, що в даному випадку для потреб досудового розслідування достатнім та співмірним буде накладення арешту шляхом заборони власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування.

Таким чином, слідчим доведено наявність підстав, передбачених ч.3 ст.132 та п.1 ч.2 та ч.3 ст.170 КПК України, тому клопотання підлягає частковому задоволенню.

Водночас, вважаю, що самі по собі банківські картки не підпадають під критерії визначені ст.98 КПК України, тому накладення на них арешту не виправдовує втручання у права власників майна, а завдання досудового розслідування щодо цих карток можуть бути виконані без накладення на них арешту.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку за адресою:АДРЕСА_1 ,за місцем мешкання ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , шляхом обмеження власників та володільців майна у їх праві на розпорядження та користування, а саме на:

?печатка ФОП ОСОБА_4

?печатка ФОП ОСОБА_5

?мобільний телефон iPhone 11 IMEI НОМЕР_1 IMEI 2 НОМЕР_2 з сім картою НОМЕР_3 , належний ОСОБА_5

?мобільний телефон Redmi OnePlus ІМЕІ НОМЕР_4 ІМЕІ НОМЕР_5 з сім картою НОМЕР_6 , належний ОСОБА_4 , з метою збереження вказаного майна як речових доказів по справі.

У накладенні арешту на банківські картки відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1