Справа № 639/947/23
№ провадження 1-кп/646/383/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.23р. м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у підготовчому засіданні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, а також скаргу захисника про незаконне затримання обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000086 від 29.09.2022р. за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.111-1 та ч.1 ст.111-2 КК України,

встановив:

До Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшов обвинувальний акт у вищевказаному кримінальному провадженні.

Прокурор подала клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 діб, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а також на наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризики переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу обвинуваченого на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень. На думку прокурора, про наявність цих ризиків свідчить те, що ОСОБА_8 , хоча раніше і не був судимий, але обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді 12 років позбавлення волі, проте обставини інкримінованого йому злочину свідчать про схильність до скоєння протиправних дій, зокрема, вчинення злочинів на користь держави-агресора. Крім того, обвинувачений усвідомлює незворотність настання покарання та може, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, залишити місце мешкання. До моменту затримання ОСОБА_8 залишив місце свого проживання та органу досудового розслідування невідоме його місце проживання. Крім того, залишаючись на свободі, обвинувачений може шляхом умовлянь чи погроз вчинити тиск на свідків, щоб змусити їх відмовитися від раніше наданих показань. При цьому частина свідків є його підлеглими працівниками.

Захисник ОСОБА_6 подав клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, яким просить відмовити прокурору у клопотанні про продовження запобіжного заходу обвинуваченому та змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , або заставу, або інший, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування свого клопотання захисник зазначає, що на цей час ОСОБА_8 має статус обвинуваченого, а не підозрюваного. Тому не можна погодитися з твердженням прокурора про доведеність повідомлення про підозру ОСОБА_8 за ч.1 ст.111-1 та ч.1 ст.111-2 КК України. Також не можна погодитися з позицією прокурора про обґрунтованість обвинувачення щодо ОСОБА_8 певними доказами, - з огляду на принцип безпосередності дослідження показань, речей і документів. Обвинувачення особи не може бути доведеним без розгляду справи по суті. Крім того, певні докази, зібрані стороною обвинувачення, зокрема, показання свідків та протоколи обшуків, не доводять наявності в діях ОСОБА_8 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Всі докази стороною обвинувачення уже зібрані та не можуть бути доповнені. Всі свідки вже допитані, а тому обвинувачений не може спростувати вказані ними відомості. Крім того, перебуваючи під вартою, обвинувачений не мав можливості вплинути на свідків та надані ними показання. При цьому прокурором не надано доказів на підтвердження існування ризиків, на які вона посилається у своєму клопотанні про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Крім того, в період з 18.09.2022р. по 06.10.2022р. ОСОБА_8 був затриманий працівниками УСБУ у Харківській області без складання відповідних процесуальних документів. Він мав при собі паспорт та телефон. Паспорт був повернутий ОСОБА_8 слідчим 10.11.2022р. Ці обставини перешкоджали реєстрації ОСОБА_8 як внутрішньо переміщеної особи з 18.09.2022р. по 10.11.2022р. За фактом викрадення ОСОБА_8 до ЄРДР внесені відомості за №0000925 від 19.09.2022р. за ч.1 ст.115 КК України. Місце тримання ОСОБА_8 було встановлено 05.10.2022р. під час огляду місця події працівниками ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, слідчими якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000813 від 05.10.2022р. за ч.1 ст.433 КК України щодо викрадення ОСОБА_8 . Після його звільнення ані ОСОБА_8 ані його захисник до слідчого ВП №1 ХРУП №3 в Харківській області не викликалися та їм не було відомо про наявність інкримінованого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України. Обвинувачений раніше не судимий, має на своєму утриманні дружину ОСОБА_9 , яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а також трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина дружини від її першого шлюбу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ці особи взяті на облік як внутрішньо переміщені за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, на переконання захисника, у даному випадку немає підстав для застосування до обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу.

Крім того, захисником ОСОБА_6 подана скарга на незаконне затримання ОСОБА_8 , якою він просить визнати незаконним затримання ОСОБА_8 відповідно до протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного 10 листопада 2022 року о 15 годині 35 хвилин. Скарга обгрунтована тим, що на час затримання ОСОБА_8 був підозрюваним за ч.1 ст.111-1 КК України, що відноситься до категорії проступків. Тому до нього не могли бути застосовані заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі, затримання з метою обрання запобіжного заходу. Разом з тим, у протоколі про затримання зазначено в якості підстави можливу втечу з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Органами досудового розслідування та прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_8 переховувався від органів досудового розслідування. Повідомлення про підозру за ч.1 ст.111-2 було вручене ОСОБА_8 лише 10.11.2022 р. о 18 годині 15 хвилин. Отже, ОСОБА_8 був затриманий за підозрою у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України, за який законом не передбачено покарання у виді позбавлення волі, а тому його затримання носить незаконний характер.

В судовому засідання прокурор підтримала своє клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому та заперечувала проти клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому та проти скарги захисника на незаконне затримання, посилаючись на те, що станом на момент затримання ОСОБА_8 орган досудового розслідування підозрював його у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України. Відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені 31.10.2022р. В подальшому кримінальні провадження за ч.1 ст.111-1 КК України та за ч.1 ст.111-2 КК України були об`єднані в одне кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 . Крім того, ОСОБА_8 був відсутній як за місцем зареєстрованого, так і за місцем фактичного місця проживання, що з`ясувалося під час проведення органом досудового розслідування обшуків за цими адресами. Органом досудового розслідування було надане доручення оперативним підрозділам щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_8 . За результатами виконання цього доручення до органу досудового розслідування надійшла інформація про те, що ОСОБА_8 має намір втекти. Відповідні документи наявні в матеріалах кримінального провадження та були відкриті стороні захисту.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, підтримав своє клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, свою скаргу на незаконне затримання обвинуваченого, а також доводи, якими вони обґрунтовані, та додатково пояснив, що реєстрація злочину не є тотожної з підозрою. Про те, що до ЄРДР були внесені відомості за ч.1 ст.111-2 КК України ані захиснику, ані ОСОБА_8 на момент його затримання не було відомо. Орган досудового розслідування не викликав ОСОБА_8 та не повідомляв його захиснику про необхідність участі ОСОБА_8 у здійсненні процесуальних чи слідчих дій. Крім того, прокурором не надано доказів на підтвердження існування ризиків, зазначених у її клопотанні, зокрема, які б підтверджували факт спілкування обвинуваченого з мешканцями РФ. Матеріали кримінального провадження також не містять таких доказів.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений також заперечували проти клопотання прокурора та підтримали клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому та доводи скарги захисника ОСОБА_6 не незаконне затримання ОСОБА_8 .

Обвинувачений пояснив суду, що немає доказів того, що він може переховуватися від суду. До затримання він не мав наміру втекти від органу досудового розслідування. Слідчий та прокурор жодного разу його не викликали. Він знаходився під контролем співробітників СБУ з 18.09.2023р. до 05.10.2023р., і лише 06.10.2023р. приблизно о 03.00 годині у приміщенні ДБР, де він перебував, йому повідомили про підозру за ч.1 ст.111-1 КК України. Його паспорт знаходиться у слідчого, що позбавляє його можливості залишити країну. Отже, він просить застосувати до нього менш суворий запобіжний захід, а саме, цілодобовий домашній арешт.

За результатами розгляду вищевказаних клопотань сторін та скарги сторони захисту, судом встановлено наступне.

Як вбачається з копії повідомлення про підозру від 06.10.2022р. у кримінальному провадженні №0000086 від 29.09.2022р., яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_8 підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України.

31.10.2022р. прокурором були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 за ч.1 ст.111-2 КК України про те, що у період червня-вересня 2022 року ОСОБА_8 , перебуваючи на тимчасово окупованій території м.Куп`янськ Харківської області, активно підтримував рішення та дії окупаційної адміністрації держави-агресора т.зв. військово-цивільної адміністрації Харківської області щодо «націоналізації» сільгосппродукції підприємств, а також щодо співпраці з окупаційною адміністрацією держави-агресора, яка виразилася у реалізації сільгосппродукції на території РФ та сплаті податку окупаційній адміністрації.

10.11.2022р. ОСОБА_8 був затриманий на підставі п.6 ч.1 ст.615 КПК України і в той же день йому повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри, а саме, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111-1 та ч.1 ст.111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.11.2022р. до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 08.01.2023р. Підставами для застосування такого запобіжного заходу було наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111-1 та ч.1 ст.111-2 КК України, також наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.12.2022р. зазначена ухвала слідчого судді була залишена без змін.

В подальшому строк запобіжного заходу продовжувався ухвалами слідчого судді від 28.12.2022р. та від 09.01.2023р., а також ухвалами Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.03.2023р. та Ленінського районного суду м.Харкова від 03.05.2023р.

Продовжуючи строк дії цього запобіжного заходу, слідчі судді та суди виходили з того, що ці ризики не зменшилися.

Що стосується доводів сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, то суд вважає ці доводи помилковими, виходячи зі змісту обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.

При цьому висновок суду щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою інкримінованих їй кримінальних правопорушень якою є наявність інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, не є тотожнім з висновком суду про винуватість чи невинуватість особи. Отже, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень без попереднього висновку щодо його винуватості.

Крім того, питання обґрунтованості підозри неодноразово досліджувалося слідчими суддями під час застосування запобіжних заходів до обвинувачених, а також подальших продовжень строків цих заходів слідчим суддею та судом. Також питання обґрунтованості підозри перевіряв Харківський апеляційний суд 01.12.2022р., розглядаючи справу за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 11.11.2022р. про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 1 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, які є проступком та особливо тяжким злочином відповідно.

Так, за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.111-1 КК України передбачене покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років.

За злочин, передбачений ч.1 ст.111-2 КК України, закон передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Сама по собі тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, сама по собі не може бути підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Разом з тим, приймаючи рішення щодо вищевказаних клопотань прокурора та сторони захисту, суд бере до уваги не тільки тяжкість інкримінованого обвинувачення, але й інші обставини.

При цьому, оцінюючи питання наявності чи відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з точки зору тяжкості інкримінованого ОСОБА_8 обвинувачення, суд приймає до уваги лише частину інкримінованого ОСОБА_8 обвинувачення, а саме, за ч.1 ст.111-2 КК України, оскільки санкція ч.1 ст.111-1 КК України не передбачає такого виду покарання як позбавлення волі, отже і запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах цієї частини обвинувачення не може бути застосований.

Щодо особистої ситуації обвинуваченого ОСОБА_8 , то він уродженець м.Куп`янськ Харківської області, громадянин України, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має зареєстроване місце проживання у с.Петропавлівка Куп`янського району Харківської області, раніше не судимий, працює директором Приватного підприємства «Полесадсервіс».

Та обставина, що обвинувачений є уродженцем м.Куп`янськ, проживав та працював на території Куп`янського району, свідчить про його обізнаність щодо життєвої ситуації свідків, сімейного стану, місця проживання, роботи тощо. При цьому частина свідків обвинувачення є найманими працівниками ПП «Полесадсервіс», яким керує ОСОБА_8 .

До обставин інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень входить, зокрема, надання вказівок своїм підлеглим щодо вчинення певних дій з метою передачі матеріальних ресурсів окупаційній владі державі-агресору, у тому числі, вивезення сільгосппродукції до Російської Федерації.

В той же час свідки у вказаному кримінальному провадженні судом ще не допитані. При цьому за правилами ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Ці обставини свідчать про наявність ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків.

Крім того, місце проживання та місце роботи ОСОБА_8 знаходиться у Куп`янському районі Харківської області, тобто у прикордонному з Російською Федерацією районі, на відстані менш ніж у 40 км до державного кордону України з Російською Федерацією.

При цьому за обставинами інкримінованих ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, йому інкримінується пособництво державі-агресору протягом окупації Куп`янського району, у тому числі, шляхом встановлення дружніх контактів зі співробітниками спецслужби держави-агресора, отримання дозвільних документів у сфері торгівлі від представників окупаційної влади, а також передачі матеріальних ресурсів до Російської Федерації.

Ці обставини дають достатні підстави вважати, що у обвинуваченого існують соціальні зв`язки з представниками окупаційної влади держави-агресора, а отже на території Російської Федерації та суміжних з Куп`янським районом тимчасово окупованих територіях України.

Куп`янський район є прикордонним з Російською Федерацією, декілька місяців перебував під окупацією державою-агресором. На цей час цей район відноситься до територій, де ведуться бойові дії. На цій території органи державної влади України мають обмежені можливості контролю державного кордону України з Російською Федерацією та умовної лінії між підконтрольною державній владі територією України та тимчасово окупованою територією України.

Ці обставини разом з тяжкістю можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку доведеності його вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, свідчать про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду.

Та обставина, що обвинувачений має сім`ю та неповнолітніх дітей і не був раніше судимий, з урахуванням всіх вищенаведених обставин, не може бути однозначним запобіжником ризику переховування його від суду.

При цьому, Харківська область є однією з найбільш вразливих на території України для збройної агресії з боку Російської Федерації, що зумовлює щоденні обстріли збройними силами держави-агресора Харківської області та, відповідно, застосування державною владою України сигналів повітряної тривоги для оповіщення населення про існування відповідної небезпеки. І ця обставина може бути використана обвинуваченим як привід для залишення місця проживання, у тому числі, під час дії заборон в умовах домашнього арешту, з метою подальшого переховування від суду.

Що стосується доводів сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що ОСОБА_8 переховувався від органів досудового розслідування, то для оцінки судом обставин на предмет наявності чи відсутності ризику переховування від суду достатнім є не встановлення факту такого переховування, а встановлення обставин, які свідчать про наявність чи відсутність факторів, які можуть певним чином вплинути на поведінку обвинуваченого у майбутньому.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність наявності ризиків, передбачених п.1 та п.3 ч.1 ст.177 КПК України. На цей час ці ризики не зменшилися.

У той же час, прокурором не доведено ризику вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. На цей час самі по собі обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень без існування інших факторів не свідчать про наявність такого ризику.

Проте, ризики переховування від суду та незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які не зменшилися, у сукупності з обґрунтованою підозрою у вчиненні обвинуваченим інкримінованих кримінальних правопорушень та їх обставинами є достатніми підставами вважати, що забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти цим ризикам може лише такий запобіжний захід як тримання під вартою.

Отже суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту.

З урахуванням сукупності всіх встановлених обставин, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості.

У даному випадку саме така ступінь втручання держави у приватне життя обвинуваченого (у виді тримання обвинуваченого під вартою) є виправданою для досягнення вищевказаних цілей, визначених у ст.177 КПК України.

Тому у даному випадку існують підстави для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Щодо скарги захисника про незаконне затримання ОСОБА_8 10.11.2022р., то згідно з п.6 ч.1 ст.615 КПК України у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

Тобто вказана правова норма містить дві альтернативні підстави для затримання: ті, які визначені у статті 208 КПК України, або наявність обґрунтованих обставин, що свідчать про можливу втечу особи з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, яка підозрюється у вчиненні злочину.

Відповідно до ч.2 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

У даному випадку відомості про вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України були внесені до ЄРДР 31.10.2022р., а повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні цього злочину було здійснено менш ніж через 3 години після затримання, тобто з дотриманням вищевказаного строку.

Ці обставини свідчать, що на момент затримання у органу досудового розслідування було достатньо підстав підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Крім того, звертаючись до слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова з клопотанням про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий зазначав про ризик переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування або суду з метою уникнути від кримінальної відповідальності, а також про те, що місце мешкання ОСОБА_8 , який залишив місце свого проживання, органу досудового розслідування невідоме. Це свідчить про те, що на момент затримання ОСОБА_8 у органу досудового розслідування була інформація про обґрунтовані обставини, які давали підстави вважати, що можлива втеча ОСОБА_8 з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Також це питання вже досліджувалося слідчим суддею 11.11.2022р. під час розгляду клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також 01.12.2022р. апеляційним судом при розгляді справи за апеляцією захисника на ухвалу слідчого судді від 11.11.2022р. та не встановлено обставин, які б свідчили про незаконність затримання ОСОБА_8 .

Разом з тим, питання законності затримання ОСОБА_8 , а також пов`язане з цим питання, яким чином, якщо воно мало місце, це вплинуло на здійснення обвинуваченим його прав, хід досудового розслідування та зібрані у кримінальному провадженні докази з точки зору їх допустимості, можуть бути вирішені судом за результатами розгляду справи лише на стадії оцінки доказів.

Що стосується доводів сторони захисту про незаконність затримання обвинуваченого та перебування його в період з 18.09.2022р. по 06.10.2022р. під контролем співробітників УСБУ, то, як вбачається з матеріалів справи, за цим фактом ДБР проводить досудове розслідування. Питання, яким чином ці обставини у випадку їх підтвердження вплинули на здійснення обвинуваченим його прав у цьому кримінальному провадженні, а також на хід досудового розслідування та зібрані у цьому кримінальному провадженні докази з точки зору їх допустимості, також можуть бути вирішені судом за результатами розгляду справи лише на стадії оцінки доказів.

Крім того, щодо доводів захисника ОСОБА_6 про те, що прокурор невірно зазначила процесуальний статус ОСОБА_8 у своєму клопотанні, оскільки ОСОБА_8 на цей час є обвинуваченим, а не підозрюваним, то така помилка не є настільки суттєвою, щоб впливати на результат розгляду питання щодо наявності чи відсутності підстав продовження строку дії запобіжного заходу, який застосований до обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 177, 199, 331, 369-372 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому, а також скарги захисника ОСОБА_6 про незаконне затримання, - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20.08.2023 р. включно.

Строк дії ухвали до 20.08.2023р.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3