Провадження № 1-кс/686/4309/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду скаргу ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду зі скаргою, поданою в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій просив зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_4 від 12.05.2023.

В обґрунтування скарги зазначає, що 12.05.2023 звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому із заявою про вчинення працівниками поліції Святошинського УП ГУНП в місті Києві кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, однак 19.05.2023 довідався, що у порушення вимог ст. 214 КПК України відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені не були.

Представник скаржника у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник органу досудового розслідування, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явився, згідно із ч. 3 ст. 306 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутності представника органу досудового розслідування, який не з`явився, на підставі наданих доказів.

Із наданих скан-копій матеріалів за зверненням ОСОБА_4 слідує, що останній 12.05.2023 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому.

У заяві вказував, що 22 квітня 2023 року слідчий СВ Святошинського УП ГУНП в м. Київ ОСОБА_5 разом із працівниками поліції ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , діючи умисно, з явним перевищенням влади та службових повноважень, не надавши документи що підтверджують їх повноваження та не запитуючи дозволу на вхід до квартири, використовуючи силу і чисельну перевагу, незаконно проникли у приміщення квартири, де, не надавши власникам квартири копію ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року, якою суд надав дозвіл на проведення обшуку зазначеної квартири ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , ігноруючи прохання надати копію рішення суду та зв`язатись із адвокатом і дочекатись його прибуття, ігноруючи запит надати для ознайомлення свої службові посвідчення та вийти з приміщення квартири у коридор загального користування, де з`ясувати спочатку всі ці обставини, поводилися зухвало і агресивно, на вимоги власників квартири не реагували, а навпаки, незаконно почали погрожувати і застосовувати фізичне насильство до власників квартири, що призвело до отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Лише по приїзду працівників поліції ВП № 1 Шепетівського РУП ГУ НП в Хмельницькій області, вищеназвані особи оголосили ухвалу суду про проведення обушку в повному обсязі.

Звертав увагу, що незважаючи на відсутність дозволу на проведення обшуку вищевказаним особам, про що прямо вказано в ухвалі слідчого судді Святошинського районного суду м. Київ у справі № 759/6495/23 від 11.04.2023 року (абзац 3 сторінка 4 цієї ухвали) «... клопотання в частині надання дозволу на проведення обшуку слідчим Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 ... задоволенню не підлягає» умисно групою осіб порушили у вищевказаний спосіб цю пряму заборону суду. Судом було надано дозвіл на проведення обшуку виключно слідчим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд при наданні слідчим дозволу на проникнення до житла поставив чітку та однозначну мету даної слідчої дії - виявлення носіїв електронної інформації, а саме флеш-карти різного формату, USB носії, носії на жорстких магнітних дисках (HDD), комп`ютер, планшети, ноутбуки, мобільні телефони, на яких розміщується шкідливе програмне забезпечення та незаконно отримана інформація з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або носіях такої інформації...., - шляхом копіювання інформації з них та вилучення лише у випадку неможливості встановити чи скопіювати таку інформацію через необхідність подолання систем логічного захисту.

Однак чітка вказівку суду щодо копіювання інформації була проігнорована та вказані вище особи незаконно заволоділи та вилучили з квартири майно як заявника ОСОБА_4 так і його батька ОСОБА_10 , що не було вказане в ухвалі суду, що призвело до спричинення майнової шкоди в сумі близько 604040,0 грн.

26.05.2023 Територіальним управлінням ДБР розташованим у м. Хмельницькому ОСОБА_11 було направлено листа № 1130зкп/14-01-01-2389/2023, яким фактично відмовлено у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР у зв`язку із тим, що заява не містить обставин, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим, заяву направлено для розгляду в межах повноважень до Київського міського управління ДВБ НП України.

Положеннями частини 1ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Як вбачається зі скан-копій матеріалів розгляду звернення ОСОБА_4 , в інтересах якого діяв ОСОБА_3 , слідує, що 22.04.2023 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 був проведений обшук.

Підставою для проведення слідчої дії слугувала ухвала слідчого судді Святошинського районного суду м.Києва від 11.04.2023, постановлена у межах кримінального провадження № 0000070, якою надано дозвіл слідчим Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 з метою виявлення: носіїв електронної інформації, а саме: флеш-карти різного формату, USB-носії, носії на жорстких магнітних дисках (HDD), комп`ютер, планшети, ноутбуки, мобільні телефони, на яких розміщується шкідливе програмне забезпечення (далі - ШПЗ), незаконно отримана інформація з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або на носіях такої інформації, листування в додатках та веб - ресурсах призначених для миттєвого обміну повідомленнями, дані для авторизації на хмарних сховищах де також розміщення незаконно здобута інформація, а також пристрої та прилади, які забезпечують доступ до локальної мережі всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет, у тому числі призначених для з`єднання декількох вузлів комп`ютерної мережі в умовах одного чи декількох сегментів мережі, шляхом копіювання інформації з них та вилучення лише у випадку неможливості встановити чи скопіювати таку інформацію через необхідність подолання систем логічного захисту.

Дійсно, в ухвалі слідчого судді було зазначено, що клопотання в частині надання дозволу на проведення обшуку слідчим Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , ОСОБА_12 задоволенню не підлягає, однак підставою для прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на проведення обшуку саме вказаним особам слугувало те, що на момент розгляду клопотання прокурором не було надано документів, які б підтверджували їх повноваження.

Разом з тим, із системного тлумачення статей 36, 40, 235, 236 КПК України не вбачається, що до компетенції слідчого судді належить визначення як конкретного слідчого або прокурора, які мають здійснювати таку слідчу (розшукову) дію, так й інших осіб, що будуть брати участь у проведенні обшуку (понятих, працівників оперативного підрозділу, спеціалістів та ін.). Питання про дотримання вимог КПК прокурором або слідчим щодо належного використання повноважень здійснювати обшук, залучення понятих, спеціалістів, працівників оперативного підрозділу, підозрюваного, захисника, інших учасників провадження вирішуються на етапі судового провадження (п. 24 ст. 3 КПК України), а не провадження у слідчого судді, і за умови надання суду протоколу обшуку як доказу винуватості у вчиненні злочину.

Таким чином, визначення в ухвалі слідчого судді конкретного слідчого або прокурора, які мають здійснювати обшук, перебуває поза межами повноважень слідчого судді з контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та обмежується в цій частині перевіркою того, чи є належним суб`єктом учасник кримінального провадження, який звернувся з клопотанням про проведення обшуку.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові на результатом розгляду справи № 263/10353/16-к, провадження № 51-4972км20.

Отже, сама лише відмова в частині надання дозволу на проведення обшуку слідчим Святошинського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , ОСОБА_12 з підстав не підтвердження їх повноважень на момент розгляду клопотання, автоматично не указує на незаконність проведення слідчої дії за умови включення вказаних осіб до складу слідчої групи станом на момент проведення обшуку.

Аргументи скаржника у тій частині, що працівники поліції не пред`явили володільцю майна ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку слідчою суддею не приймаються до уваги, оскільки спростовуються протоколом проведення обшуку від 22.04.2023, де міститься підпис ОСОБА_4 у графах «Пред`явив гр-ну… ухвалу слідчого судді про проведення обшуку отримав » «Копію ухвали слідчого судді про проведення обшуку отримав».

Не указує на злочинний характер дій працівників поліції і те, що останні відмовилися вийти з приміщення квартири у коридор загального користування та не реагували на вимоги власників квартири, оскільки відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 236 КПК України саме слідчий, прокурор проводять слідчу дію та мають право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку.

Не міститься у заяві про злочин обставин, які б указували на суспільно-небезпечний характер дій працівників поліції і у тій її частині, де скаржник указує, що слідчими була проігнорована вказівка суду щодо копіювання інформації та незаконно вилучено з квартири майно як заявника ОСОБА_4 так і його батька ОСОБА_10 , що не було вказане в ухвалі суду, оскільки дозвіл на вилучення комп`ютерної техніки було надано, однак за певної умови неможливості копіювання інформації через необхідність подолання систем логічного захисту. До того ж, ч. 7 ст. 236 КПК України надає право слідчому та прокурору при обшуку оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.

Окрім того, у подальшому на вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 03.05.2023 у справі № 1-кс/759/2425/23 (провадження № 759/7266/23), яка міститься у Єдиному державному реєстрі судових рішень, було накладено арешт.

Твердження скаржника про нанесення йому тілесних ушкоджень об`єктивно не підтверджується, адже незважаючи на зазначення у повідомленні про проведення обушку про те, що вказаний факт підтверджується судово-медичною експертизою, доказів тому до повідомлення про вчинення злочину долучено не було, а отже оцінити вказані обставини був позбавлений як представник органу досудового розслідування, так і слідча суддя при розгляді скарги.

У силу ч. 1 ст. 36, ч. 4 ст. 40-1 КПК України слідчий та прокурор здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Аргументи скарги про можливе вчинення працівниками поліції Святошинського УП ГУНП в місті Києві кримінальних правопорушень, ґрунтуються на його суб`єктивній незгоді із діями представників сторони обвинувачення та проведеною у ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000070 слідчою дією.

Проте процесуальна діяльність вищевказаних суб`єктів владних повноважень в межах їх посадової дискреції не може бути підставою для їх кримінального переслідування.

У разі незгоди із певними рішеннями чи діями слідчого та за наявності відповідних підстав, скаржник вправі оскаржити їх в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України.

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Керуючись статтями 214, 303- 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Хмельницькому щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя