Справа №592/2295/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/211/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2023 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2023 року клопотання слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було задоволено. Застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою по 13 квітня 2023 року включно.

Визначено суму застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 грн., яку можливо внести на відповідний розрахунковий рахунок, з покладенням, у разі її внесення, на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, вважаючи його незаконним, захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати останньому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вимоги поданої апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, слідчим суддею не було враховано те, що підозрюваний ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав повністю, шкода, завдана його діями, відшкодована, всі можливі та необхідні слідчі дії по даному кримінальному провадженню виконані, тобто у останнього немає необхідності якимось чином впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Також, апелянт вказує, що посилання у клопотанні та в ухвалі на інше кримінальне провадження, де ОСОБА_7 , начебто порушує процесуальну поведінку та не з`являться в судові засідання, є безпідставним та таким що не повинні бути враховані при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні, в якому дані про те, що останній порушував процесуальну поведінку, відсутні.

З врахуванням зазначеного, захисник вважає, що слідчим не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які у відповідності до КПК України є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як виключного запобіжного заходу, і у даному випадку його належну процесуальну поведінку можливо забезпечити запобіжним заходом, не пов`язаним волі, а саме, у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтовано та просив залишити її без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що Сумським РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002851 від 24 грудня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про підозру у вчиненні якого 13 лютого 2023 року було повідомлено ОСОБА_7 .

В рамках вказаного провадження, до слідчого судді звернувся слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням розміру застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яке вмотивовано обґрунтованість повідомленої останньому підозри та наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання, з врахуванням доданих до нього доказів, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, який є умисним, направлений на таємне, з корисливою метою, викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, та відноситься до тяжких злочинів за яке передбачене покарання від п`яти до восьми років позбавлення волі.

При цьому, слідчим суддею було враховано і те, що ОСОБА_9 є раніше судимим і на даний час у Сумському районному суді Сумської області розглядається кримінальне провадження, за його обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, в якому відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, перебуваючи під яким він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, слідчим суддею було враховано і те, що ОСОБА_7 не працює, не має стабільних джерел доходів, що в подальшому може спонукати останнього до вчинення аналогічних корисливих кримінальних правопорушень. Він змінив місце проживання та не повідомив про це суд у іншому кримінальному провадженні і у ході судового розгляду відмовився повідомити своє теперішнє місце проживання.

Саме з врахуванням вищезазначених обставин, слідчий суддя і дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливати на потерпілу та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, на які посилався у клопотанні слідчий та застосував до останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів правильність такого висновку, підстав не вбачає.

Що стосується доводів апелянта про те, що підозрюваний вину у вчиненому визнав повністю, шкода, завдана його діями, відшкодована, всі можливі та необхідні слідчі дії по даному кримінальному провадженню виконані, тобто у останнього немає необхідності якимось чином впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні, то вони жодним чином не спростовують правильність висновків слідчого судді, за наявності того, що досудове розслідування даного кримінального провадження ще триває і не закінчено.

При цьому, на спростування доводів апелянта про те, що при прийнятті оскаржуваної ухвали безпідставно було враховано те, що ОСОБА_7 порушує процесуальну поведінку в іншому кримінальному провадженні, колегія суддів зауважує, що зазначені дані є такими, що характеризують особу підозрюваного за наявності яких не виключено, що і у даному кримінальному провадженні останній може вчинити такі дії, що лише підтверджує наявність ризиків, які були вірно встановлені слідчим суддею.

З врахуванням вищезазначеного, посилання захисника щодо недоведеності доводами клопотання необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу, є безпідставними, оскільки апелянтом не наведено обставин, за яких клопотання слідчого не підлягало б до задоволення, а до останнього слід було б застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме, як зазначає захисник, у вигляді домашнього арешту.

При цьому, колегія суддів зауважує, що судом, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, підозрюваному було визначено розмір застави у меншому розмірі, ніж було зазначено у клопотанні слідчого, у разі внесення якої ОСОБА_7 буде звільнений з-під варти та перебуватиме на волі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 лютого 2023 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4