Справа № 359/9633/22
Провадження № 1-кп/359/205/2023
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

08 травня 2023 року м.Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

під час судового засідання з технічною фіксацією у кримінальному провадженні № 0001228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2021, №0000517, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2022, №0001296, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2022, №0000773, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2022, що надійшли до суду з обвинувальними актами по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тульчин Вінницької області, громадянина України, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувають обвинувальні акти у кримінальному провадженні № 0001228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2021, №0000517, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2022, №0001296, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2022, №0000773, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2022, що надійшли до суду з обвинувальними актами по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,

Ухвалою суду від 15.03.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 13.05.2023.

08.05.2023 в судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, на момент розгляду даного питання в суді не припинили існувати, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його процесуальну поведінку.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36). При цьому, висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років; санкція ч.1 ст.162 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років; санкція ч.2 ст.190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років; санкція ч.4 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, а тому виходячи із кваліфікації кримінальних правопорушень застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практики ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Зі змісту обвинувальних актів, які надійшли до суду, вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України. В обвинувальних актах викладене формулювання обвинувачення та фактичні обставини правопорушень, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміновані кримінальні правопорушення.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_4 раніше судимий, не працевлаштований,не має джерела доходу, під страхом отримання реального покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також існують ризики передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виражаються в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення умисного злочину проти власності, а саме, вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області 09.09.2015 році за ч.3 ст.185 КК України до обмеження волі строком на 6 років, та маючи статус обвинуваченого за скоєння кримінальних проваджень передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 309 КК України (обвинувальний,акт у кримінальному провадженні №0000773 від 12.07.2022 року, було спрямовано для розгляду до Бориспільського міськрайонного суду 05.09.2022), на шлях виправлення не став, не зробив необхідних висновків з приводу негативних наслідків його протиправної діяльності та вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, тому існує вірогідність що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність.

Отже, суд вважає, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

На думку суду, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від органів досудового розслідування, суду, продовжити свою злочинну діяльність.

Про обрання відносно обвинуваченого особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру.

Застосування до обвинуваченого особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Отже, суд погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вказане слід продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 год. 00 хв. 06 липня 2023 року.

Утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 12 травня 2023 року о 08 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1 Справа № 359/9633/22

Провадження № 1-кп/359/205/2023

У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

08 травня 2023 року м.Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

під час судового засідання з технічною фіксацією у кримінальному провадженні № 0001228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2021, №0000517, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2022, №0001296, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2022, №0000773, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2022, що надійшли до суду з обвинувальними актами по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тульчин Вінницької області, громадянина України, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебувають обвинувальні акти у кримінальному провадженні № 0001228, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.10.2021, №0000517, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2022, №0001296, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2022, №0000773, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2022, що надійшли до суду з обвинувальними актами по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України,

Ухвалою суду від 15.03.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 13.05.2023.

08.05.2023 в судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, визначені ст. 177 КПК України, на момент розгляду даного питання в суді не припинили існувати, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його процесуальну поведінку.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку сторін, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36). При цьому, висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Санкція ч.3 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років; санкція ч.1 ст.162 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років; санкція ч.2 ст.190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років; санкція ч.4 ст.185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років; санкція ч.1 ст.309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, а тому виходячи із кваліфікації кримінальних правопорушень застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є законодавчо передбаченим.

Разом з тим, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практики ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Суд звертає увагу на те, що оцінка обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення судом здійснюватиметься після закінчення судового розгляду під час ухвалення вироку. Зі змісту обвинувальних актів, які надійшли до суду, вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.2 ст.190, ч.4 ст.185, ч.1 ст.309 КК України. В обвинувальних актах викладене формулювання обвинувачення та фактичні обставини правопорушень, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміновані кримінальні правопорушення.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_4 раніше судимий, не працевлаштований,не має джерела доходу, під страхом отримання реального покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також існують ризики передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виражаються в тому, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вчинення умисного злочину проти власності, а саме, вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області 09.09.2015 році за ч.3 ст.185 КК України до обмеження волі строком на 6 років, та маючи статус обвинуваченого за скоєння кримінальних проваджень передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 309 КК України (обвинувальний,акт у кримінальному провадженні №0000773 від 12.07.2022 року, було спрямовано для розгляду до Бориспільського міськрайонного суду 05.09.2022), на шлях виправлення не став, не зробив необхідних висновків з приводу негативних наслідків його протиправної діяльності та вчинив аналогічне кримінальне правопорушення, тому існує вірогідність що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність.

Отже, суд вважає, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

На думку суду, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні обвинуваченому цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити спробам переховуватись від органів досудового розслідування, суду, продовжити свою злочинну діяльність.

Про обрання відносно обвинуваченого особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру.

Застосування до обвинуваченого особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Отже, суд погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вказане слід продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 год. 00 хв. 06 липня 2023 року.

Утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 12 травня 2023 року о 08 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1