Справа № 462/4452/18
провадження 1-кп/462/11/23
У Х В А Л А

08 травня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі судової колегії головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , перекладача ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 звернулась до суду з клопотанням про продовження міри запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вигляді тримання під вартою, посилаючись при цьому на те, що ризики ухилення обвинувачених від суду не усунуті, є ризики перешкоджання розгляду справи, розгляд справи по суті не закінчений.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні просив відмовити прокурору, застосувати домашній арешт або визначити заставу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 - адвокат ОСОБА_6 заперечив проти заявленого клопотання, зазначив, що ризики не доведені, просив застосувати цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_11 заперечив проти клопотання прокурора, просив застосувати домашній арешт або заставу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 - адвокат ОСОБА_8 просив відмовити у задоволенні заявленого клопотання, зазначив, що ОСОБА_11 має міцні соціальні зв`язки, просив застосувати цілодобовий домашній арешт з носінням електронних засобів контролю.

Обвинувачений ОСОБА_12 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, просив застосувати домашній арешт або заставу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти заявленого клопотання, зазначив, що воно необґрунтовано, відсутні ризики, врахувати, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки. Просив застосувати до ОСОБА_12 міру запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_13 просив застосувати до нього домашній арешт, зазначив, що має поганий стан здоров`я, потреюує лікування.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 - ОСОБА_7 заперечила проти заявленого клопотання прокурора, просила врахувати, що ОСОБА_13 має ряд захворювань та потребує стаціонарного лікування. Просила застосувати домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог частини 3 статті 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України застосування запобіжного заходу здійснюється з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити його.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, в цілях запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, суд вважає за доцільним продовжити строк тримання обвинуваченим під вартою на 60 днів. Суд враховує, що обвинувачені можуть ухилитись від суду, впливати на свідків, які ще не допитані, отже ризики, які виправдовують тримання їх під вартою не зменшилися, з метою недопущення перешкоджання кримінальному провадженню, виконанню рішення суду, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу, оскільки їх належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Можливість не визначати розмір застави при обрані запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, вирішуючи подане клопотання, суд також враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Суд не може прийняти до уваги доводи захисників та обвинувачених про те, що застосовування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є недоцільним, через необґрунтованість, бездоказовість та непереконливість наведених прокурором ризиків, оскільки судом встановлено, що наведені прокурором ризики заслуговують на увагу, розгляд справи не завершений, обвинуваченим пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Суд також звертає увагу на те, що з медичної частини слідчого ізолятору до суду не надходило звернень про неможливість тримання під вартою за станом здоров`я будь кого з обвинувачених.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки з дня надходження до суду обвинувального акту судове провадження не завершене, двомісячний строк тримання під вартою закінчується, в цілях запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України, вважає за доцільним продовжити строк тримання обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 під вартою на 60 днів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176-178, 183, 197, 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до 06 липня 2023 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до 06 липня 2023 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, до 06 липня 2023 року включно.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, до 06 липня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3