Справа № 304/1762/23 Провадження № 1-кс/304/386/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 30 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

У С Т А Н О В И В :

прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 30 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про накладення арешту на металевий розкладний кишеньковий пірочинний ніж зі слідами бурого кольору, схожими на кров, загальною довжиною 15 см, довжиною леза 6 см, довжиною руків`я 9 см, який вилучено під час огляду місця події палати № 6, сторони № 2 Тур`є-Реметівського психоневрологічного інтернату, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном. Клопотання мотивує тим, що Перечинським відділом Ужгородської окружної прокуратури відповідно до вимог КПК України здійснюється нагляд за додержанням законів під час проведення слідчим відділенням відділення поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області досудового розслідування по кримінальному провадженню №00000233 від 30 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням. Встановлено, що 30 серпня 2023 року о 04.41 год підопічний Тур`є-Реметівського психоневрологічного інтернату ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з діагнозом шизофренія, перебуваючи в палаті № 6, сторони № 2 психоневрологічного інтернату, що за адресою АДРЕСА_1 , разом з підопічним Тур`є-Реметівського психоневрологічного інтернату ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з діагнозом розумова відсталість, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою спричинення смерті іншій особі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, наніс один удар кишеньковим розкладним ножем в область шиї ОСОБА_5 , внаслідок якого останній отримав тілесні ушкодження та помер на місці. Дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000233 від 30 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. В ході проведення огляду палати № 6, сторони № 2 Тур`є-Реметівського психоневрологічного інтернату, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , на тумбі виявлено металевий розкладний кишеньковий пірочинний ніж в розкладеному вигляді, зі слідами бурого кольору, схожою на кров, загальною довжиною 15 см, довжиною леза 6 см, довжиною руків`я 9 см, який в ході огляду вилучено та упаковано в картонну коробку. Слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області постановою від 30 серпня 2023 року металевий розкладний кишеньковий пірочинний ніж зі слідами бурого кольору, схожими на кров, загальною довжиною 15 см, довжиною леза 6 см, довжиною руків`я 9 см, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки може містити на собі сліди вчинення злочину, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що металевий розкладний кишеньковий пірочинний ніж зі слідами бурого кольору, схожими на кров, загальною довжиною 15 см, довжиною леза 6 см, довжиною руків`я 9 см, є речовим доказом, а тому з метою збереження речових доказів та проведення слідчих дій і судових експертиз задля об`єктивного та повного дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання про накладення арешту на майно без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, відповідно до ч. 6 ст. 107 КПК України не заперечує щодо незастосування технічних засобів фіксування під час розгляду справи та не заперечує проти визнання таких дій та результатів їх здійснення чинними.

У судове засідання володілець майна ОСОБА_4 також не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 4 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З наданих прокурором матеріалів вбачається, що 30 серпня 2023 року о 04.41 год підопічний ІНФОРМАЦІЯ_3 (шизофренія) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в палаті № 6, сторони № 2 психоневрологічного інтернату в АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (підопічний інтернату), на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з метою спричинення смерті іншій особі, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, наніс один удар кишеньковим ножем в область шиї ОСОБА_5 , внаслідок якого останній помер на місці.

Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30 серпня 2023 року, 30 серпня 2023 року матеріали досудового розслідування за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України.

З протоколу огляду місця події від 30 серпня 2023 року вбачається, що за результатами огляду палати № 6 в Т.Реметівському ПНІ сторони № 2 за адресою с. Т.Ремети, вул. Мала, № 16,виявлено та вилучено предмет, схожий на пірочинний ніж, який впакований в картонну коробку з підписами понятих та інших учасників, а також змив речовини бурого кольору, який відібрано на стерильну марлеву серветку, яку поміщено до паперового крафтового конверту з підписами понятих.

Постановою старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 від 30 серпня 2023 року, металевий розкладний кишеньковий пірочинний ніж в розкладеному вигляді, зі слідами бурого кольору, схожими на кров, загальною довжиною 15 см, довжиною леза 6 см, довжиною руків`я 9 см, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000233 від 30 серпня 2023 року.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручан¬ня в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими слова¬ми, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного слідчий суддя дійшов висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див, наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A №98).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно слід задовольнити.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000233 від 30 серпня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно задовольнити.

Накласти арешт на металевий розкладний кишеньковий пірочинний ніж зі слідами бурого кольору, схожими на кров, загальною довжиною 15 см, довжиною леза 6 см, довжиною руків`я 9 см, який вилучено під час огляду місця події палати № 6, сторони № 2 Тур`є-Реметівського психоневрологічного інтернату, за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Виконання ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1