Провадження № 1-в/643/142/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання (подання) Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засуджений згідно вироку Московського районного суду м. Харкова від 11.05.2021 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки

ВСТАНОВИВ

До суду надійшло клопотання (подання), в якому уповноважений представник Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області просить звільнити ОСОБА_2 (засуджений) від покарання, призначеного згідно вказаного вище вироку, у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Згідно ч. 2 ст. 75 КК України суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Таким чином, до предмету доказування в даній справі відноситься в тому числі встановлення того, що засуджений протягом іспитового строку не вчинив нового кримінального правопорушення.

Питання щодо звільнення засудженого від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку розглядається в порядку виконання вироків (п. 9 ч. 1 ст. 437 КПК).

Згідно ч. 3 ст. 539 КПК, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду

Відповідно до ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Статтею 93 КПК України регламентовано, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому КПК.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 208/5439/16-к, суд не збирає (витребовує) докази, а зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні рівні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав. В ситуації, коли сторона захисту не була позбавлена можливості самостійно витребувати необхідну інформацію, відсутні підстави для задоволення судом клопотання про витребування зазначених доказів.

Згідно п. 6 глави 3 розділу ІХ Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства

юстиції України 29.01.2019 № 272/5 (далі Порядок), стосовно звільненого з випробуванням, який виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення (що підтверджується вимогою), після закінчення іспитового строку до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає звільнений з випробуванням, надсилаються клопотання та його особова справа для вирішення питання про звільнення його від призначеного покарання.

Таким чином, разом з відповідним поданням (клопотанням) до суду має обов`язково направлятись вимога, що підтверджує факт невчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення. Обов`язок надання суду зазначеного доказу (вимоги) покладається на орган пробації.

Всупереч вказаних вимог, відповідна вимога в матеріалах клопотання (подання) відсутня.

Іспитовий строк засудженого закінчився 11.05.2023. Між тим в матеріалах особової справи міститься лише вимога, видана станом на 30.03.2023, тобто у період, коли іспитовий строк ще не закінчився.

Таким чином, матеріали клопотання (подання) не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки не містять вимоги щодо невчинення засудженим нового кримінального правопорушення протягом всього іспитового строку.

Зазначений недолік позбавляє суд можливості, дотримуючись засад змагальності кримінального провадження (ст. 22 КПК), об`єктивно з`ясувати обставини справи (ч. 2 ст. 370 КПК) і постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення по суті клопотання (ч. 3 ст. 370 КПК) у встановлений законодавством десятиденний строк (ч. 3 ст. 539 КПК).

Вирішуючи питання щодо процесуального рішення, яке має бути ухвалено за таких обставин, суд керується таким.

Положеннями Розділу VIII КПК не передбачено наслідки подання клопотання (подання), яке оформлене з порушенням вимог чинного законодавства України.

Як зазначено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 02.09.2020 по справі № 0306/7567/12, коли нормами кримінально-процесуального закону відповідну ситуацію прямо не передбачено, є необхідним та можливим застосування аналогії права. Зазначена можливість встановлена частиною 6 статті 9 КПК, згідно з якою коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються встановлені частиною першою статті 7 КПК загальні засади кримінального провадження. Однією з таких засад є законність, що включає обов`язок суду, як і інших органів державної влади, неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, суд повертає обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Ураховуючи наведене, суд повертає клопотання (подання) як таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості на його підставі об`єктивно з`ясувати обставини справи і постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення по суті у встановлений законодавством строк.

Одночасно суд роз`яснює, що повернення клопотання (подання) не перешкоджає повторному зверненню з клопотанням (поданням) до суду.

Керуючись ст. 369-372, 537, 539 КПК України

УХВАЛИВ

Клопотання (подання) Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку відносно ОСОБА_2 повернути Салтівському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.

Роз`яснити Салтівському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, що повернення клопотання (подання) не перешкоджає повторному зверненню з клопотанням (поданням) до суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1