Справа № 309/2204/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання про закриття кримінального провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/470/21 за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 07 вересня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 07 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного 16.09.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за №0001045 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

В ухвалі вказується на те, що 30.06.2021, прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до Хустського районного суду Закарпатської області з клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 125 КК України, оскільки з часу скоєння кримінального правопорушення - 14.09.2017 минуло більше 3 років, невстановлено особу, яка вчинила кримінальний проступок і у відповідності до ст. 49 КК України є підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності. Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СД Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області перебуває кримінальне провадження № 0001045 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.125 КК України. Відповідно до клопотання, 14.09.2017 приблизно о 23 год. 10 хв. в с.Драгово по вул. Центральній неподалік сільського будинку культури ОСОБА_6 , 1975 року народження, мешканець АДРЕСА_1 , отримав тілесні ушкодження від сільського голови села Драгово - ОСОБА_7 .

Відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001045 від 16.09.2017 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Крім того, 14 вересня 2017 року о 23 год. 10 хв. в с. Драгово по вулиці Центральній, неподалік сільського будинку культури області та ОСОБА_8 , 1977 року народження, мешканець АДРЕСА_2 , отримав тілесні ушкодження від сільського голови села Драгово - ОСОБА_7 , про що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості №0001062 від 19.09.2017 року за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

28.09.2017 винесено постанову про об`єднання вказаних матеріалів кримінальних проваджень.

У рамках кримінального провадження допитано потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які зазначили, що 14.09.2017 о 23 год. 10 хв. в с. Драгово по вулиці Центральній, неподалік сільського будинку культури області сільський голова - ОСОБА_7 та ОСОБА_12 спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд першої інстанції визнав, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження повинно бути закритим тільки після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Окрім того, суд звернув увагу на те, що у положенні п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. Суд вважав, що слідчим в рамках кримінального провадження проведено не всі необхідні слідчі (процесуальні) дії, спрямовані для з`ясування всіх обставин кримінального провадження, зокрема, прокурором до клопотання не додано копій протоколів допиту ОСОБА_7 , його племінника ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , у тому числі одночасні їх допити, на яких прямо вказують потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 як на учасників (співучасників) нанесення їм тілесних ушкоджень, вчинення відносно них кримінальних правопорушень. Також матеріали вказаного клопотання вказують на те, що при проведенні досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні не було у повному обсязі додержано загальних засад кримінального провадження, встановлених частиною 1 статті 7 КПК України: верховенства права; доступ потерпілих до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; розумність строків. Окрім того, кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 КК України відноситься до кримінальних правопорушень приватного звинувачення, що порушуються за заявою потерпілого щодо конкретної особи, така особа визнається потерпілим, однак, відомості до ЄРДР вносяться за фактом вчинення кримінального правопорушення, що суперечить засадам законності, верховенства права та рівності перед законом. Крім того, закриття кримінального провадження порушуватиме права потерпілих на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави стверджувати, що у кримінальному провадженні №0001045 не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, що у свою чергу унеможливлює закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так, в обґрунтування цього, зазначає, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим та дізнавачем проведено низку слідчих та процесуальних дій, спрямованих на встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Однак, встановити таку особу не видалось за можливе, відповідно письмове повідомлення про підозру не складалось та не вручалось жодній особі. При цьому, апелянт звертає увагу на те, що з дня вчинення кримінального правопорушення минуло понад чотири роки, що свідчить про закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Тому, на думку апелянта, суд першої інстанції не врахував, що підстава для закриття кримінального провадження, передбачена п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, є обов`язковою до застосування у випадку, якщо особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлено, та у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. З огляду на це, прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу суду, постановити нову, якою задовольнити клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 підлягає закриттю.

Матеріали судового провадження розглядаються за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду.

Так, оскарження ухвал суду першої інстанції регламентовано Главою 31 КПК України. Перелік судових рішень, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, та які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, наведено в ст.392 КПК України.

Пунктом 3 частини 1 статті 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені інші ухвали суду першої інстанції у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, прокурор Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про закриття кримінального провадження № 0001045 від 16.09.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 125 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

За результатами розгляду клопотання судом першої інстанції прийнято оскаржуване судове рішення - ухвалу про відмову в задоволенні вказаного клопотання.

За змістом частини 10 статті 284 КПК України в апеляційному порядку може бути оскаржена лише ухвала суду про закриття кримінального провадження, що свідчить про те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості оскарження рішення суду про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, у тому числі й на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вищенаведене свідчить про те, що ухвала суду про відмову задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, відповідно до положень ч. 2 ст. 392 КПК України, окремому оскарженню не підлягає.

Наведене вище також свідчить про те, що прокурором ОСОБА_5 оскаржено ухвалу суду, яка не підлягає оскарженню.

Відповідно до ч.4 ст.399 КПК України у разі, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Беручи до уваги вищенаведене, а також те, що КПК України не передбачає, яке саме рішення має постановити апеляційний суд у випадку відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення суду, слідчого судді, яке не підлягає оскарженню, колегія суддів апеляційного суду керується ч.6 ст. 9 КПК України, а також висновками, викладеними у Постановах Верховного Суду, які згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року (із змінами та доповненнями) є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа № 755/10061/18, провадження № 51-1588км19 ) та в Ухвалі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року (справа № 569/17036/118), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на ухвалу Хустського районного суду від 07.09.2021, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

Приймаючи рішення про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 , апеляційний суд бере до уваги те, що в Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Керуючись ст. ст. 284, 392, 399, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 07 вересня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, внесеного 16.09.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001045, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :