печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення майна у кримінальному провадженні №0000193, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про повернення вилученого під час обшуку.

В обґрунтування скарги зазначає, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за №0000193 від 11.02.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, 23.03.2023 року, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2023 року, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, серед іншого, вилучено 25 моноблоків «ASUS», 1 iPad, 8 ноутбуків, 1 зарядний пристрій, 2 упакування з чорновими записами, 1 блокнот, 2 зошити, 25 мобільних телефонів, 1 відео реєстратор, 1 комутатор, 4 маршрутизатора, 2 «EcoFlow», 3 папки з документами, яке належить ОСОБА_4 ..

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився, надав заяву про розгляд скарги у відсутність, вимоги скарги підтримує, просить задовольнити. Слідчий/прокурор в судове засідання не з`явились, про розгляд скарги повідомлені належним чином, причини неявки невідомі.

Тому слідчий суддя розглянув вказану скаргу у відсутність заявника на підставі ст. 26 КПК України та у відсутність слідчого, прокурора в порядку ч. 3 ст. 306 КПК України. Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за №0000193 від 11.02.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

В межах здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2023 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 та перебуває у користуванні невстановлених осіб, з метою виявлення та вилучення речей, предметів та документів, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні.

23.03.2023 року на підставі зазначеної ухвали слідчого судді було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого, серед іншого, вилучено 25 моноблоків «ASUS», 1 iPad, 8 ноутбуків, 1 зарядний пристрій, 2 упакування з чорновими записами, 1 блокнот, 2 зошити, 25 мобільних телефонів, 1 відео реєстратор, 1 комутатор, 4 маршрутизатора, 2 «EcoFlow», 3 папки з документами, яке належить ОСОБА_4 ..

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення..

Частиною 1 статті 100 КПК України, визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Отже, законодавцем чітко визначено, що речовий доказ не повертається у разі його одержання під час тимчасового доступу до речей та документів (ст. 160-166 КПК України) або накладення на нього арешту (ст. 170-174 КПК України).

Згідно ч. 2 ст. 100 КПК України, речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: 1) повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 2) передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження; 3) знищуються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду, якщо такі товари або продукція, що піддаються швидкому псуванню, мають непридатний стан; 4) передаються для їх технологічної переробки або знищуються за рішенням слідчого судді, суду, якщо вони відносяться до вилучених з обігу предметів чи товарів, а також якщо їх тривале зберігання небезпечне для життя чи здоров`я людей або довкілля. У випадках, передбачених цією частиною, речові докази фіксуються за допомогою фотографування або відеозапису та докладно описуються. У разі необхідності може бути збережений зразок речового доказу, достатній для його експертного дослідження або інших цілей кримінального провадження.

Отже, сторона кримінального провадження зобов`язана зберігати речові докази, тобто необхідним є визнання того чи іншого предмета чи документа речовим доказом у кримінальному провадженні. Слідчий має визначитись чи відповідають такі предмети певним критеріям, визначеним ст. 98 КПК України з урахуванням положень ч. 1 ст.100 КПК України, і лише після цього, вирішивши питання про визнання їх речовими доказами, визначатись з порядком їх зберігання.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтями 7, 16 КПК України визначено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

В ухвалі слідчого судді від від 15.03.2023 року у справі № 757/10038/23-к не визначено індивідуальних ознак речей, які орган досудового розслідування вправі вилучити за результатами обшуку.

Зазначене дає підстави для висновку, що вилучене у ході обшуків майно має режим тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, за відсутності судового рішення про арешт вилученого майна згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю, у зв`язку з чим скарга підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_4 , як власника майна, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися власністю, порушує право власності останнього, оскільки у кримінальному провадженні відсутні підстави, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення "справедливого балансу" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, у зв`язку з чим скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо неповернення майна у кримінальному провадженні №0000193 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 100, 160-169, 170-174, 303, 306, 307, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу - задовольнити.

Зобов`язати слідчого ГСУ НП України у кримінальному провадженні або іншу уповноважену особу у кримінальному провадженні №0000193 від 11.02.2022 рокуповернути ОСОБА_4 або його адвокату ОСОБА_3 вилучене 23.03.2023 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме: 25 моноблоків «ASUS», 1 iPad, 8 ноутбуків, 1 зарядний пристрій, 2 упакування з чорновими записами, 1 блокнот, 2 зошити, 25 мобільних телефонів, 1 відео реєстратор, 1 комутатор, 4 маршрутизатора, 2 «EcoFlow», 3 папки з документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1