ВИРОК

Іменем України

30.08.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000545 від 21.11.2022 року, про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця смт. Головне Ковельського (Любомльський) району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше судимого вироком Шацького районного суду від 20.10.2022 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 2 ст. 194 КК України до карання у виді виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України

за участю обвинуваченого ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України, у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтей 11, 16. .29, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 28.09.2021 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду та перебував поза межами розташування території військової частини НОМЕР_1 до 12.03.2022 року, чим вчинив - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини вчинення злочину.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.

Отже, суд вважає доведеним факт вчинення військовослужбовцем ОСОБА_5 нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, - військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує тяжкість вчиненного ним злочину, який з урахуванням положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, мотив вчинення суспільно небезпечного діяння, а саме тимчасово залишити військову частину для врегулювання сімейних, родинних питань на противагу виконанню військового обов`язку, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих обставин, якими суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння ним у розкритті злочину, особу ОСОБА_5 , раніше судимий, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, негативних характеристик не має, брав безпосередню участь в бойових діях по захисту України, отримав бойове поранення при виконанні завдань в умовах бойової обстановки, бажає продовжувати військову службу.

Тому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру і ступеня його суспільної небезпеки, тривалості періоду, на який обвинувачений залишив військову частину, надання переваги сімейним справам перед виконанням обов`язків військовослужбовця обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі. Водночас дані, які позитивно характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , в сукупності із встановленими пом`якшуючими відповідальність обставинами, дають підстави суду визначити таке покарання не в максимальному розмірі, визначеному санкцією ч.4 ст.407 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд також приймає до уваги те, що останній вироком Шацького районного суду Волинської області від 20.10.2022 року у справі № 163/1081/22 (номер провадження № 1-кп/170/69/22) визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 2 ст. 194 КК України вчинених у квітні 2022 року та призначено йому покарання: за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 194 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі статтями 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи. Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишено попередній заставу, із продовженням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на нього ухвалою Шацького районного суду Волинської області від 22.09.2022 року. У строк відбування покарання ОСОБА_5 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 10 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року по 28 квітня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, згідно з вимогами ч. 5 ст. 72 КК України.

З урахуванням того, що новий злочин, за який ОСОБА_5 засуджується у даному кримінальному провадженні, вчинено до постановлення вироку Шацького районного суду Волинської області від 20.10.2022 року , остаточне покарання обвинуваченому підлягає визначенню із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У даному випадку, на переконання суду, до ОСОБА_5 можуть бути застосовані положення ст.75 КК України, оскільки встановлені в ході судового розгляду обставини, зокрема, усвідомлення обвинуваченим своєї провини, щире каяття останнього, добровільне з`явлення до військової частини одразу після початку війни, готовність відповідати за скоєне, участь в бойових діях по захисту суверенітету і територіальної цілісності України, бажання обвинуваченого продовжувати військову службу та можливість використання бойового досвіду військовослужбовця в подальшому на користь держави, думка прокурора про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання згідно ст.75 КК України, є достатніми для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на підставі ст.75 КК України. Разом з тим, на ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, визначені ст.76 КК України, які відповідатимуть завданням контролю за поведінкою засудженого з метою встановлення факту його виправлення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, більш суворим, визначеним вироком Шацького районного суду Волинської області від 22.09.2022 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання встановивити іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України нагляд за засудженим військовослужбовцем ОСОБА_5 покласти на командира військової частини за місцем служби. У разі звільнення засудженого з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з дотриманням вимог статтей 349, 394 КПК України.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя ОСОБА_1