Справа №591/2727/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/310/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - бездіяльність слідчого, прокурора
УХВАЛА

Іменем України

25 липня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/2727/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.04.2023 про відмову у відкритті провадження за його скаргою щодо невручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого,

установила:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та направити провадження до суду першої інстанції для розгляду по суті його скарги, оскільки подана ним скарга підлягає оскарженню в порядку п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК, він звертався до слідчого з клопотанням про надання йому статусу потерпілого, однак жодної відповіді не отримав, розгляд скарги проведено незаконним складом суду.

13.04.2023 ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою, в якій просив зобов`язати слідчого СУ ГУНП в Сумській області надати йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні № 0000334 від 01.03.2023.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.04.2023 у відкритті провадження ОСОБА_8 за вказаною скаргою відмовлено. Слідчий суддя суду першої інстанції своє рішення умотивувала тим, що ОСОБА_8 подана скарга на бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Будучи належним чином повідомленими про час і місце апеляційного розгляду, учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, в апеляційній скарзі ОСОБА_8 просив розглядати справу без його безпосередньої участі в судовому засіданні, від прокурора щодо участі будь-яких клопотань не надходило, тому колегія суддів вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд у відсутність сторін кримінального провадження, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч. 1 і 5 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК, згідно якої на території України цей порядок визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а завданнями кримінального провадження, крім іншого, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, викладених у ч. 1 ст. 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати, крім іншого,такій засаді судочинства як законність (п. 2 ч. 1 ст. 7 і ст. 9 КПК), згідно якої під час кримінального провадження слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить КПК.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 п.п. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom) від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК, слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а приписи ч. 3 ст. 26 КПК зобов`язують слідчого суддю вирішувати у кримінальному провадженні лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень. При цьому вимогу чіткого визначення меж дискреційних повноважень ЄСПЛ сформулював таким чином: «…закон, який надає дискрецію, не є сам по собі несумісним з вимогою передбачуваності у тому випадку, коли обсяг дискреції та спосіб її застосування зазначені з достатньою чіткістю та при цьому враховується легітимна мета того чи іншого вживаного заходу в тій чи іншій ситуації, щоб надати індивіду адекватний захист від свавільного втручання», тобто судові органи діють у режимі «дозволено лише те, що прямо передбачено законом», що узгоджується з приписами ст. 19 Основного Закону.

Параграфом 1 глави 26 Розділу III КПК встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, а у ч. 1 ст. 303 КПК визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. При цьому ст. 304 КПК регламентує випадки, коли за скаргою, поданою у порядку ст. 303 КПК, має бути відмовлено у відкритті провадження або вона підлягає поверненню.

Так, відповідно ч. 4 ст. 304 КПК, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

В провадженні слідчого СУ ГУНП в Сумській області в порядку ст. 214, 216 КПК знаходиться кримінальне провадження № 0000334 від 01.03.2023, що було розпочате на виконання ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.10.2022, якою було зобов`язано уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_8 від 01.08.2022. При цьому процесуальний статус ОСОБА_8 ні органом досудового розслідування, ні прокурором не був визначений.

Відмовляючи у відкритті провадження за вказаною скаргою, слідчий суддя виходила з того, що ОСОБА_8 звернувся зі скаргою на бездіяльність, яка не може бути оскаржена в порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, але такі висновки слідчої судді суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, належним чином не умотивовані та не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки відповідно ч. 1 ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень ЗУ «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а згідно ч. 2 зазначеної статті права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_8 подав заяву про вчинення щодо нього кримінального правопорушення і він має право на отримання пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Частиною 1 ст. 303 КПК встановлений вичерпний перелік бездіяльності, дій та рішень, які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження, а також визначено суб`єктів бездіяльність, дії та рішення, яких можуть бути оскаржені: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

Таким чином, відмовивши ОСОБА_8 у врученні пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, орган досудового розслідування фактично відмовив останньому в офіційному визнанні потерпілим, що в силу п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК вже є підставою для оскарження на стадії досудового провадження бездіяльності, дій та рішень прокурора, слідчого, дізнавача, а тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Необхідно зауважити, що діючи відповідно вимог ст. 22 КПК, слідчий суддя повинен був створити необхідні умови для реалізації заявником його процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зберігаючи при цьому об`єктивність та неупередженість, а не ставити під сумнів викладені в скарзі обставини, не маючи при цьому відповідних доказів на їх підтвердження чи спростування, відмовляючи ОСОБА_8 фактично у доступі до правосуддя.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч. 1 ст. 412 цього Кодексу істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Ухвалу слідчого судді не можна вважати законною, обґрунтованою та вмотивованою, тому вона підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а апеляційна скарга - задоволенню з цих підстав.

Після скасування ухвали слідчого судді колегія суддів вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд скарги ОСОБА_8 в суді першої інстанції, оскільки слідчим суддею вказана скарга по суті вимог не розглядалась і рішення у ній не ухвалювалось.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.04.2023 про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_9 щодо невручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні № 0000334 від 01.03.2023 - скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4