Дата документу 12.06.2023 Справа № 324/341/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/981/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №324/341/21Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2023 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Романівське Пологівського району Запорізької області, зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 10.07.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачена просила ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Свої вимоги мотивувала тим, що ухвала суду є необ`єктивною, необґрунтованою та незаконною. Сама по собі лише тяжкість злочину та суворість можливого покарання не може бути безумовною підставою для тримання особи під вартою. Вказані у клопотанні прокурора про продовження тримання під вартою ризики не підтверджені жодними доказами. Зазначає про наявність особи, яка може поручитися за виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, надати житло у м.Запоріжжі, матеріальну допомогу.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченої та її захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Токмацького районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.115 КК кримінального правопорушення.

Розпорядженням Верховного Суду територіальна підсудність судових справ Токмацького районного суду Запорізької області на час воєнного стану визначена за Хортицьким районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченої, виходив з того, що у справі існують ризики того, що ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, суд визнав недостатнім, адже вони не здатні забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду та незаконного впливу на свідка об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На підтвердження вказаних ризиків свідчить те, що обвинувачена знайома зі свідками, тобто є достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на них, оскільки судовий розгляд кримінального провадження не завершено.

Крім того, зазначений ризик посилюється ще й тим, що один зі свідків є співмешканцем ОСОБА_8 , інші свідки проживають в одному населеному пункті з обвинуваченою.

З наявних матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, який є особливо тяжким та становить підвищений ступінь суспільної небезпеки, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років.

Обвинувачена офіційно не працевлаштована, стабільного та законного джерела доходу не має, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, неодружена, на утриманні неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків. Достовірних відомостей щодо наявності в обвинуваченої місця проживання на підконтрольній території України матеріали провадження не містять та під час апеляційного розгляду не надано.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_8 , будучи обізнаною про суворість покарання, яке може бути їй призначено у разі визнання її винуватою, при цьому не маючи стримуючих факторів належної процесуальної поведінки, опинившись на волі, потенційно може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому районний суд правильно визначився з тим, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, є недостатнім, адже вони не здатні забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченої, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі.

Наведені вище обставини дали суду достатні підстави для висновку щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченої.

Між тим, колегія суддів вважає, що сама по собі тяжкість інкримінованого злочину не є достатньою підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, натомість судом першої інстанції враховано сукупність усіх встановлених у даній справі обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння, даним про особу обвинуваченої та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченої, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченій за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 12 травня 2023 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4