УХВАЛА

24 липня 2023 року

м. Київ

справа № 676/7835/19

провадження № 51-4393ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Прокурор звернулася до суду з касаційною скаргою на указане вище судове рішення щодо виправданого ОСОБА_4 , де ставить питання про його скасування з підстав, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та оцінка доказів на предмет їх достовірності та належності, про що, серед іншого, йдеться у касаційній скарзі, не є предметом перегляду судом касаційної інстанції, а відноситься до компетенції перевірки апеляційного суду.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції може ухвалити рішення про погіршення становища засудженого не тільки за наявності таких вимог в касаційній скарзі, а й відповідних обґрунтованих доводів учасника кримінального провадження, змістом яких охоплюються належні підстави для такого рішення, оскільки, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 26 КПК, Суд не може на власний розсуд відшуковувати в оскарженому рішенні відповідні підґрунтя для цього.

Натомість, стверджуючи в касаційній скарзі про необґрунтованість висновків апеляційного суду про недопустимість як доказу результатів НСРД аудіо-, відеоконтролю за підозрюваним, прокурор залишає поза увагою переважну частину тих мотивів, якими керувався цей суд під час постановлення відповідного рішення, зокрема, із урахуванням практики ЄСПЛ у подібних правовідносинах. Прокурор не ставить під сумнів обґрунтованість висновку суду апеляційної інстанції в цій частині, отже, фактично не заперечує правильність його рішення.

Крім того, за оскарженим рішенням йдеться про визнання недопустимим доказом висновку судово-психологічної експертизи із використанням поліграфу, де наведені відповідні мотиви, якими керувався суд, натомість в касаційній скарзі прокурор, не навівши обґрунтування до спростування вказаного висновку, стверджує про те, що висновок експерта доводить винуватість виправданого і посилається на нього в обґрунтування спростованої судами попередніх інстанцій версії подій.

Прокурор також стверджує про недотримання апеляційним судом положень ст. 94 КПК щодо оцінки доказів у кримінальному провадженні під час апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції і не погоджується із висновками щодо оцінки висновків судово-біологічної експертизи, проте не вказує яких правил недотримався апеляційний суд щодо перевірки версії сторони обвинувачення.

Касаційна скарга позбавлена також належних мотивів до спростування висновків апеляційного суду стосовно оцінки фактичних даних, відображених як у протоколі слідчого експерименту, так і показаннях виправданого під час судового розгляду і апеляційного перегляду, у їх взаємозв`язку між собою, зокрема, з огляду на те, що прокурор, враховуючи відомості, отримані із показань ОСОБА_4 , звернувся до уповноваженого органу в порядку ст. 214 КПК з метою проведення їх належної перевірки, яка, як вказує прокурор не завершена на цей час, отже, сам прокурор вважав заяву виправданого про застосування заборонених методів розслідування небезпідставною.

Доводи про незастосування судом закону про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню, прокурору необхідно викласти в касаційній скарзі з урахуванням повноважень суду касаційної інстанції, отже, відобразити в доводах не аналіз доказів на предмет їх достовірності, а спростування висновків суду апеляційної інстанції в контексті істотного порушення вимог КПК та неправильного застосування КК. Натомість, на спростування висновків, викладених в ухвалі апеляційного суду, в касаційній скарзі не наведено відповідного обгрунтування.

З огляду на положення статей 433, 437 КПК, наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження та в подальшому прийняття одного з рішень, передбачених ст. 436 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 вказаного Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3