Справа № 991/6082/23
Провадження 1-кс/991/6095/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000143 від 20.02.2019,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання від старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000143 від 20.02.2019.

Судові засідання здійснювались 17.07.2023, 07.08.2023.

17.07.2023 у судовому засіданні захисник підозрюваної ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про відкладення судового засідання, з огляду на те, що він, як захисник ОСОБА_7 , незважаючи на підтвердження стороні обвинувачення своїх повноважень, в порушення вимог ч.2 ст.184 КПК України не отримав копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, що є прямим порушенням права на захист. За наведеного, просив надати ОСОБА_7 та її захиснику ОСОБА_4 копію клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 разом із додатками.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення заявленого захисником клопотання заперечував, вважав відсутні підстави для його задоволення, оскільки закон не вимагає вручення копії клопотання захиснику.

19.07.2023 до суду надійшло клопотання від ст.детектива НАБУ ОСОБА_5 про долучення додаткових матеріалів.

У клопотанні ст.детектив, з метою підтвердження факту надіслання захиснику підозрюваної ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_4 копії вказаного клопотання та матеріалів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, просив долучити до матеріалів копію протоколу огляду від 17.07.2023, відповідно до якого детективом проведено огляд мобільного додатку «WhatsApp Messenger», в якому містяться повідомлення, надіслані на мобільний телефон, яким користується адвокат ОСОБА_4 , в яких детективом ОСОБА_5 повідомлено адвоката про те, що копія клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та копії матеріалів в 5 томах - завантажені на сервіс Google Drive, до якого адвокат має безперешкодний доступ за посиланням (зазначеним у повідомленні), на що у відповідь адвокат надіслав повідомлення, зі змісту якого вбачається, що посилання не працює та поряд з цим адвокатом зазначено про необхідність вручення копії клопотання стороні захисту. Окрім того, ст.детектив ОСОБА_5 просив долучити до матеріалів копію супровідного листа, адресованого адвокату ОСОБА_4 від 17.07.2023 №0434-252/21711, відповідно до якого ним надіслано на адресу адвоката ОСОБА_4 копію клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та матеріалів у 5 томах, які відскановані в форматі pdf та записані на оптичний диск.

07.08.2023 у судовому засіданні захисник ОСОБА_4 наголошував на необхідності виконання вимог ч.2 ст.184 КПК України та вручення йому копії клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та копій матеріалів, якими воно обґрунтовується, зауважив, що дійсно детективом надіслано диск адвокату, проте у адвоката немає технічної можливості здійснити зчитування оптичного диску, оскільки технічне обладнання адвокатського об`єднання не дозволяє зчитати такий диск. Додав, що таке надіслання не звільняє детектива від обов`язку виконати дії, передбачені нормами КПК України при зверненні із клопотанням про обрання запобіжного заходу до суду. Наголосив, що неодноразово звертався до детектива та прокурора і повідомляв, що він має бажання отримати копію клопотання та матеріалів, що додані до нього, у паперовому вигляді, для чого готовий прибути для його отримання, проте стороною обвинувачення не вжито жодних дій, направлених на виконання положень КПК України. У зв`язку з наведеним, заявив клопотання про повернення стороні обвинувачення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 для усунення недоліків, передбачених п.3 ч.3 ст.184 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо таких доводів захисника, вважав, що стороною обвинувачення дотримано вимог КПК України при зверненні до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тож відсутні підстави для його повернення.

Заслухавши думку прокурора, позицію сторони захисту, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Встановлено, що старший детектив Національного бюро Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000143 від 20.02.2019, в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи. Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу визначений ст.193 КПК України.

Частиною 6 статті 193 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Слідчий суддя звертає увагу на тотожність понять «обрання запобіжного заходу» та «застосування запобіжного заходу», так як розмежування понять «обрання» та «застосування» запобіжного заходу звужуватиме зміст процесуальних прав сторони захисту у кримінальному провадженні, що є неприйнятним.

Аналогічні висновки висвітлені в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.02.2022 (справа № 991/3440/20, провадження № 51-5359 кмо 21), де колегія суддів дійшла висновку, що законодавець дійсно ототожнює поняття «застосування запобіжного заходу» та «обрання запобіжного заходу», використовуючи їх як синонімічні. Поряд з цим Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду зроблено ще один висновок: що обрання та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має однакові правові наслідки.

Вимоги до клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжних заходів зазначені у ст.184 КПК України.

Так, положеннями ч.2 ст.184 КПК України встановлено, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Вказана вимога законодавця є обов`язковою.

Прокурор у судовому засіданні неодноразово зазначав, що положення КПК України не вимагають надання захиснику копії клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підозрюваній ОСОБА_7 були надіслані такі матеріали за допомогою месенджеру на мобільний телефон, яким користується підозрювана, з огляду на її відсутність на території України, а захиснику запропоновано надати копії таких матеріалів в електронному вигляді, хоча закон цього не вимагає від сторони обвинувачення. Тож на думку прокурора, вказані дії сторони захисту свідчать про небажання ознайомлюватися із такими матеріалами та є такою тактикою сторони захисту.

Захисник заперечував проти таких доводів, зауважив, що при спілкуванні з підозрюваною з`ясував, що вона не отримувала копії такого клопотання, ні вона особисто, ні будь-хто інший, замість неї.

Поряд з цим, відповідно до ч.3 ст.184 КПК України встановлено, що до клопотання додаються серед іншого і підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Згідно пояснень захисника в судовому засіданні, підозрювана не отримала таких матеріалів. Вказані твердження прокурором не спростовані.

Водночас слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій статті сьомій КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Сторона обвинувачення зобов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia), у відповідності до положень ч.2 ст.7 КПК України.

Права підозрюваного визначені ч.3 ст.42 КПК України, до яких серед іншого належить і право одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення.

Відповідно до ч.4 ст.46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

У той же час варто враховувати, що право на захист належить до загальновизнаних принципів міжнародного права і розглядається як необхідна умова забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Право на захист, яке знайшло своє закріплення у Конституції України, є однією з найважливіших державних гарантій забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Так, у ст. 63 Конституції України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист, а у ст.129 Конституції йдеться, що забезпечення обвинуваченому (підозрюваному) цього права є однією з основних засад судочинства поряд зі змагальністю сторін кримінального провадження та свободою в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зокрема гарантується рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Конституційний принцип забезпечення підозрюваному права на захист є важливою гарантією об`єктивного розслідування і справедливості судового розгляду справи та запобігання притягнення до кримінальної відповідальності невинуватих осіб.

Забезпечення обвинуваченому (підозрюваному) права на захист є самостійним принципом кримінального судочинства, який охоплює: 1) права, які підозрюваний (обвинувачений) може реалізувати власними діями шляхом надання усних або письмових пояснень із приводу підозри або обвинувачення, збирання і надання доказів, особистої участі у кримінальному провадженні, в тому числі участі в допитах інших підозрюваних (обвинувачених), потерпілих, свідків та експертів у суді, подачі скарг на дії і рішення слідчого, прокурора, слідчого судді й суду; 2) права, які можуть здійснюватися підозрюваним (обвинуваченим) за допомогою захисника й законного представника шляхом реалізації прав та обов`язків цих осіб; 3) наявність у слідчого, прокурора, слідчого судді й суду обов`язків сприяти підозрюваному (обвинуваченому) в реалізації його права на захист.

Захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження.

Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх (рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23 червня 1993 року).

З огляду на практику Європейського суду з прав людини застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на захист є абсолютним та однією з основоположних ознак справедливого судового розгляд.

Отже, клопотання, подане в порядку ч.6 ст.193 КПК України, не знімає зі сторони обвинувачення обов`язку виконання вимог закону, встановлених ч.2 ст.184 КПК України, оскільки право на захист має бути дотримане в повному обсязі.

За наведеного, посилання сторони обвинувачення в судовому засіданні на те, що копія клопотання разом з матеріалами були завантажені на сервіс Google Drive, тому адвокат міг ознайомитися із такими матеріалами, як і посилання на супровідний лист, відповідно до якого адвокату було надіслано диск із відсканованими матеріалами в форматі pdf, не можуть бути визнані належним виконанням вимог ч.2 ст.184 КПК України, з огляду на те, що захисник, за відсутності підозрюваної, беззаперечно має право на отримання від сторони обвинувачення копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 6 Конституції України закріплює положення, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

За наведених обставин, враховуючи категоричну позицію сторони обвинувачення щодо ненадання захиснику копії клопотання з додатками на виконання вимог ст.184 КПК України, що унеможливлює розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по суті, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність повернення клопотання старшому детективу без розгляду.

Керуючись статтями 7, 9, 20, 42, 46, 176-178,183-184,193, 309,376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Третього підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000143 від 20.02.2019, повернути без розгляду.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1