Справа № 639/6296/13-к
Провадження №1-кп/639/29/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР 29 травня 2013 року за №0000155 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, який займав посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінального розшуку Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу т.в.о. начальника ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5 №45о/с від 12.09.2011 року, ОСОБА_4 призначений на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінального розшуку Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

Відповідно до ст.ст.1, 20 Закону України «Про міліцію», працівник міліції є представником державного озброєного органу виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно ст.ст.4, 6, 7, 10, 11, 12 Закону України «Про правила етичної поведінки», посадові особи органів внутрішніх справ зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, представляючи інтереси держави у відносинах з іншими особами, діяти виключно в її інтересах, об`єктивно, сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконувати службові повноваження, рішення та доручення органів і осіб, яким вони підпорядковані, підзвітні або підконтрольні, не допускаючи зловживань, а також забезпечувати позитивну репутацію органів державної влади, всіляко сприяти зміцненню довіри громадян до влади, утверджувати чесність, неупередженість та ефективність влади.

Поряд з обов`язками, закріпленими Законом України «Про міліцію» та іншими, в тому числі відомчими, нормативно-правовими актами України, для будь-якої службової особи міліції, на ОСОБА_4 згідно функціональних обов`язків, затверджених начальником Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, покладені наступні обов`язки: приймати участь в розкритті злочинів проти особи на території оперативного обслуговування, здійснювати контроль за членами групи, розподіляти обов`язки по розкриттю злочинів; здійснювати виконання доручень слідчих в повному об`ємі, в установлені законами строки, контролювати виконання доручень іншими співробітниками групи; дотримуватися та виконувати профілактичні дії щодо протидії корупції та дотримання законності, недопущенню порушення прав людини особисто, та здійснювати контроль за членами своєї групи.

Відповідно до даних Журналу обліку доручень слідчих СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області (інв.№1474-12р.), виконання доручення слідчого СВ Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_6 від 30.04.2013 року за №65/1020, наданого у кримінальному провадженні №0001230 від 24.04.2013 року, за фактом крадіжки у домоволодінні АДРЕСА_3 , щодо встановлення осіб, причетних до скоєння злочину, доручено старшому оперуповноваженому СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4 . Під час виконання вказаного доручення ОСОБА_4 та іншими співробітниками СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, які перебувають з ним у одній групі, було встановлено, що до вчинення вказаної крадіжки та інших епізодів злочинів причетні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

24.05.2013 року приблизно о 14 15 год. 00 хв. ОСОБА_4 зустрівся з ОСОБА_10 неподалік адміністративної будівлі Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, розташованої за адресою: м. Харків, просп. Постишева, 45. Під час розмови вказаних осіб ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_10 , що він з колегами шукає його знайомого ОСОБА_9 за вчинення ним крадіжки з приватного домоволодіння, а також сказав, що питання у нього є й до ОСОБА_10 з приводу купівлі краденого майна, а саме: газових горілок. Також ОСОБА_4 повідомив, що знайомий ОСОБА_9 - ОСОБА_11 вже знаходиться в СІЗО за вчинення крадіжки, вимагав зустрічі з ОСОБА_12 та повідомив, що у разі, якщо йому доведеться самостійно шукати останнього, то йому під час затримання можуть завдати тілесних ушкоджень. За вирішення питання щодо не притягнення ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до відповідальності, ОСОБА_4 запропонував передати йому 2500 доларів США.

За результатами попередньої домовленості 31.05.2013 року о 14 год. 56 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в автомобілі «Аudi А-6», державний номер НОМЕР_1 , неподалік від будинку АДРЕСА_4 , діючи умисно, в особистих корисливих інтересах, використовуючи своє службове становище, маючи намір на отримання неправомірної вигоди, отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США, що складає 15986,00 грн. (згідно офіційного курсу НБУ на 31.05.2013 року 7,993 грн. за 1 долар США), за невжиття передбачених законодавством заходів реагування до ОСОБА_10 та його знайомого ОСОБА_9 за вчинення крадіжки та скупки краденого майна.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.368 КК України тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої йому влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та зазначив, що своїм клопотанням останній надав згоду на закриття кримінального провадження відповідно до п.4 ч.1 ст.49 КК України.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм наслідки закриття провадження за вказаних обставин, приходить до наступних висновків.

29.01.2016 вироком Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.368 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 2 (два) роки.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23.06.2016 апеляційні скарги захисника ОСОБА_13 та прокурора у кримінальному провадженні залишено без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 січня 2016 року, щодо ОСОБА_4 без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.09.2017 касаційну скаргу прокурора задоволено частково. Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 23 червня 2016 року щодо засудженого ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.03.2018 апеляційну скаргу прокурора задоволено, адвоката ОСОБА_13 залишено без задоволення. Вирок Жовтневого районного суду міста Харкова від 29 січня 2016 року щодо ОСОБА_4 скасовано та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 дане кримінальне провадження надійшло 04.04.2018.

Згідно приписів ч.ч. 2,3 ст. 4, ч. 1 ст. 5 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За умовами ч. 4 ст. 368 КК України (у редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 24.05.2013 року) одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої йому влади та службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди - карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Згідно до ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбаченийст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як підозрюваного/обвинуваченого; згода підозрюваного/обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту початком перебігу строку давності є 24 травня 2013 року.

З огляду на наведене, з часу вчинення злочину минуло більше 10 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п.4 ч.1 ст.49 України,

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Також дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За умовами ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, розглянувши справу №345/2618/16-к, у Постанові від 19 листопада 2019 року зазначив, що звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з огляду на те, що з моменту скоєння останнім кримінального проступку минуло більше десяти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання обвинуваченого та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження за ч.4 ст. 368 КК України.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.

Судові витрати на проведення експертизи віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 284, 288, 369-372 КПК України, п.4 ч.1 ст.49 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження і звільнення останнього від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.368 КК України в зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст. 368 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000155 від 29.05.2013 року - закрити.

Судові витрати на проведення експертизи віднести на рахунок держави.

Речові докази, а саме:

- грошові кошти в сумі 2000 доларів США, які передано на зберігання до ХОУ «Державний ощадний банк України» - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як законному володільцю;

- грошові кошти в сумі 16210 грн., які передано на зберігання до ХОУ «Державний ощадний банк України» - після набрання вироком законної сили повернути відділенню №329 ПАТ «ІМЕКСБАНК» у м. Харкові;

- CD-R диск, на якому міститься деталізація трафіку телефонних з`єднань користувачів мобільних телефонів зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- контрольний ватний тампон; ватні тампони зі змивами з правої та лівої долонь рук ОСОБА_4 ; аркуш паперу зі зразком спеціальної хімічної речовини; карту пам`яті «Good Ram micro SD HC 16 GB»; карту пам`яті «Transcend micro SD 1 GB»; диски для лазерних систем зчитування «LPRO CD-R», CD-R диск RFD80M-80144; флеш-карту чорного кольору «Good Ram 4 GB»; флеш-карту червоно-білого кольору з написом: «Apacer»; флеш-карту білого кольору з написом «Transcend 4 GB»; карту пам`яті «micro SD HC» з надписом «5530.05.13»; карту пам`яті «micro SD HC» з надписом «5630.05.13», які зберігаються в канцелярії Жовтневого районного суду м. Харкова залишити зберігатись при матеріалах кримінального провадження;

- журнал обліку доручень слідчих СКР Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області інв.№1474-12р. після набрання ухвалою законної сили повернути до Жовтневого ВП Ленінського ВП ГУНП в Харківській області.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1