Справа № 521/9856/23
Номер провадження:1-в/521/517/23
У Х В А Л А

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

07 червня 2023 року

Малиновський районний суд м. Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії виконання судових рішень, розглянув клопотання засудженого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Червоний Лиман, Донецької області, громадянина України, раніше судимого, засудженого вироком Селедівського міського суду Донецької області від 30.09.2020 року за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Сторони, які приймали участь, з боку обвинувачення: прокурорка ОСОБА_4 , з боку захисту: засуджений ОСОБА_3 , захисник-адвокатка ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Судом проводився розгляд клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування до нього умовно дострокового звільнення від відбування покарання.

Клопотання розглядалось за ініціативою засудженого ОСОБА_3 .

2.Встановлені судом обставини із посиланням на докази.

З клопотання встановлено, що ОСОБА_3 відбуває покарання в ДУ «ОВК (№14)» за вироком Селедівського міського суду Донецької області від 30.09.2020 року за ч.3 ст. 185, 71 КК до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Відбув 2/3 строку покарання. Характеризується посередньо, має 1 стягнення та 2 заохочення. Вину у скоєному визнає.

На підставі викладеного, просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

3.Позиції сторін.

Прокурорка заперечувала проти задоволення клопотання вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення. Надала додатково постанову від 26.05.2023 року про накладення стягнення на засудженого ОСОБА_3 у вигляді «догана».

Захисник-адвокатка підтримала клопотання засудженого ОСОБА_3 та просила застосувати до нього ст. 81 КК, звільнивши умовно-достроково від відбування покарання.

Засуджений просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

4.Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, мотиви неврахування окремих доказів, положення закону яким керувався суд.

Суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання, з наступних підстав.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення /ч. 2 ст. 81 КК/.

Закон пов`язує умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з двома обов`язковими елементами: 1) доведення засудженим свого виправлення та 2) фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного строку покарання.

Під час розгляду клопотання, судом встановлено, що засуджений формально підпадає під умовно-дострокове звільнення, оскільки відбув більше двох третин строку покарання, призначеного вироком суду.

Разом з тим, суд вважає, що особа засудженого, а також тяжкість покарання, свідчать про необхідність залишення засудженого у місці позбавлення волі.

Покарання, є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами /ч. ч. 1, 2 ст. 50 КК/.

Тобто мета покарання це те, чого прагне досягти держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила злочин. Застосовуючи покарання, суд має на меті покарати винного, що необхідно для захисту суспільства і для задоволення почуття обурення і справедливості потерпілого, його близьких та суспільства в цілому.

ОСОБА_3 засуджений за скоєння злочинів, що відносяться до категорії тяжких злочинів проти власності. Дієвість покарання станом на день звернення до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення на думку суду не досягнута. Мета покарання не реалізована.

Даючи оцінку сумлінній поведінці засудженого, судом встановлено наступне.

З характеристики на засудженого, наданої адміністрацією колонії та в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Селедівського міського суду Донецької області від 30.09.2020 року за ч.3 ст. 185, із застосуванням ст. 71 КК до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

За період відбуття покарання ОСОБА_3 мав 1 порушення встановленого порядку виконання та відбування покарання та 26.05.2023 накладено ще одне стягнення у вигляді «догана». Має 2 заохочення за період 2021 року.

Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Має охайний зовнішній вигляд. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться байдуже. Участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає.

Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Окрім того, 12.03.2019 року засуджений звільнявся умовно-достроково на 1 рік 5 днів та вчинив новий злочин у період умовно-дострокового звільнення, що дає суду право недовіряти новим обіцянкам засудженого. Оскільки довіра вважається основою всіх соціальних інститутів, є очевидним, що рівень довіри залежить від ступеню дотримання обумовлених правил, а також від уміння правильно діяти, досягаючи визначеної мети. У даному випадку, ОСОБА_3 мав можливість реалізувати себе, як людини, яка заслуговує на довіру. Натомість він знехтував такою довірою до себе та вчинив новий злочин.

Таким чином, у даному випадку не можна казати, що до ОСОБА_3 з боку держави, не була проявлена певна поблажливість та розумна довіра, як до людини, яка можливо оступилася і в теперішній час потребує певної допомоги. Навпаки, ОСОБА_3 довів, що відвертість, порядність, доброзичливість не є тими чеснотами, які супроводжують його у житті.

Викладені встановлені обставини, надають право суду стверджувати, що підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 в теперішній час не має, оскільки засуджений не довів своє виправлення та таке звільнення не тільки не буде відповідати меті покарання, але й не буде відповідати завданням кримінальної відповідальності. Відповідно у задоволені клопотання засудженого необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу, суд керується ч. ч. 2, 3 ст. 81 КК, ст. ст. 537, 539 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Висновки суду.

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

2.Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

С У Д Д Я: ОСОБА_1