Справа №: 486/1299/23 Провадження № 1-кп/486/187/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000204 від 18.08.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Солдатське, Великописарівського району, Сумської області; українцю, громадянину України, який не працює, розлученому, що має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , 2015 року народження; зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ; що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; в силу ст. 89 КК України раніше несудимому;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24 серпня 2023 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000204 від 18.08.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 307 КК України.

Підготовче судове засідання 28.08.2023 було відкладено у зв`язку з клопотанням захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_8 про відкладення розгляду справи для надання часу на ознайомлення з матеріалами справи.

Прокурор просив суд продовжити розгляд клопотань про продовження запобіжних заходів обвинуваченим, термін яких спливає.

В судовому засіданні було узгоджено дату розгляду клопотання на 12 годину 00 хвилин 29.08.2023.

29.08.2023 у судове засідання з`явився прокурор ОСОБА_3 , який відповідно до постанови про заміну групи прокурорів від 10 квітня 2023 року входить до складу групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, направлене старшим групи прокурорів - прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу.

Клопотання про продовження запобіжного заходу старший групи прокурорів ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 29.08.2023, проте завершити судовий розгляд до вказаного строку об`єктивно не передбачається можливим.

Посилається на те, що продовжують існувати передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики щодо дій вказаної особи.

Вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, адже він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Інкриміновані злочини, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 , у складі організованої групи, повторно, із чітким розподілом ролей та функцій учасників, із корисливим мотивом, із застосуванням засобів конспірації.

Крім того, ОСОБА_4 ні офіційного, ні тимчасового місця роботи не має, єдиним джерелом його доходу слугувала діяльність, пов`язана із незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням та перевезенням з метою збуту та збутом наркотичних засобів та психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинених у складі організованої групи.

У зв`язку з цим, обвинувачений ОСОБА_4 може вдатись до втечі та переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчиненні ним кримінальні правопорушення як за межі України, так і на непідконтрольні на даний час Україні території під час воєнного стану.

Такі підстави свідчать про відсутність в обвинуваченого ОСОБА_4 міцних та стійких соціальних зв`язків, а, отже, немає чинників, які б могли утримати його від залишення місця свого фактичного проживання з метою ухилення від суду.

Разом з цим, перебуваючи поза межами ізоляції, обвинувачений ОСОБА_4 може вжити заходів щодо створення штучного алібі, а також заходів, спрямованих на затягування судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні.

Перебуваючи в місцях, не пов`язаних з триманням під вартою, з метою уникнення кримінальної відповідальності він може незаконно впливати на інших обвинувачених у зазначеному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як обвинуваченого, а тому наявні ризики, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, так як він систематично вдавався до вчинення злочинних дій в сфері незаконного обігу наркотичних засобів з метою отримання незаконного прибутку. Інших джерел доходу, окрім протиправних та отриманих внаслідок незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, обвинувачений ОСОБА_4 не має.

Крім того, органами досудового слідства встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 підтримує зв`язки та спілкується з особами, що ведуть антисоціальний спосіб життя, займаються незаконною діяльністю, пов`язаною з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, що дає підстави обґрунтовано припускати, що і в подальшому обвинувачений продовжить займатися злочинною діяльністю.

За таких обставин, перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, а тому наявні ризики, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 будь-яких соціальних зв`язків не зменшує заявлених ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України, наявних у кримінальному провадженні і не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу з огляду на характер, вид та обставини вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Прокурор посилається на тяжкість злочину, а також існування високої ймовірності настання зазначених ризиків, що може призвести до уникнення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальної відповідальності. Тому прокурор просить застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, посилався на тяжкість злочину, воєний стан, та на те, що ризики на час розгляду клопотання продовжують існувати. Заперечував проти доводів обвинуваченого та його захисника щодо недолучення прокурором доказів до клопотання, так як вважає, що матеріали досудового слідства не можуть бути відкриті суду до початку розгляду справи по суті. Просив суд задовольнити клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні при розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Підтримав клопотання, яке направив через канцелярію суду, та в якому він зазначив, що він не погоджується з аргументами прокурора, які викладені у клопотанні. Пояснив, що до матеріалів клопотання не додано жодного документа, який би підтверджував існування ризиків, передбачених КПК України. Аргумент, що він може переховуватсь від органів досудового розслідування та суду, є лише припущенням прокурора та не підтверджується документами, що він переховується, намагався переховуватись від органів досудового розслідування чи перебував у розшуку. Вважає, що припущенням також є те, що він може незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених. На його думку, ні чим не доведений аргумент про те, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому є також припущенням прокурора. Посилання на відсутність у нього постійного місця роботи нічого не доводить, оскільки в країні триває війна, тому йому складно знайти роботу. З огляду на це, вважає, що немає підстав на сьогодні стверджувати про існування всіх ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Посилався на призумцію невинуватості, гарантовану ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також на право на особисту недоторканість, передбачену ч. 2 ст. 29 Конституції України. Просив суд звернути увагу на те, що на момент затримання він проживав з бабусею, яка виховувала його та його молодшого брата з сестрою і була їх опікуном. На сьогодні його брат ОСОБА_9 захищає країну в лавах ЗСУ та не може фізично допомагати бабусі, яка потребує допомоги, оскільки хворіє. Крім того, він має неповнолітнього сина ОСОБА_7 , 2015 року народження, який проживає зі своєю матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . З колишньою дружиною він має гарні стосунки. Він допомагав їй фінансово за їх домовленістю. В силу ст. 89 КК України він раніше не судимий. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував свою причетність до вживання наркотичних засобів. Також не заперечував той факт, що він був затриманий службою безпеки разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , на дачі останнього. На його думку, це кримінальне провадження сфальсифіковане, так як ОСОБА_11 та ОСОБА_13 є обвинуваченими у справі, що розглядалась судом на час їх затримання і розглядається досьогодні. Крім того, йому відомо, що ОСОБА_11 уклав угоду про визнання винуватості з прокурором, що підтверджує факт того, що ОСОБА_11 співпрацював з органами досудового слідства на час їх затримання. Він усвідомлює ступінь своєї вини, але не за ч. 3 ст. 307 КК України, оскільки не має ніякого відношення до неї. Він спілкувався з ОСОБА_12 , який запрошував його на дачу для вживання наркотичних засобів. Інколи він платив за це, а інколи ОСОБА_12 його пригощав. На дачу він приходив лише 3 рази, та бачив, як виготовляють наркотики, але до їх виготовлення та реалізації він не причетний. З більшістю людей, які входять до організованої групи, він малознайомий. Обвинувачену ОСОБА_13 він вперше побачив на обранні запобіжного заходу. Органи досудового слідства за допомогою ОСОБА_11 проводили відеозапис, який приривається там, де має бути чітко знята кількість вилучених наркотиків. Його дивує, що ОСОБА_11 не входить в організовану групу в цьому кримінальному провадженні. Крім того, якщо органи досудового слідства і кваліфікують цей злочин в складі організованої групи, то організатором був не ОСОБА_10 , а ОСОБА_11 . Пояснив, що він готовий нести відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. Виїжджати за кордон він не планує, оскільки має обов`язки перед своєю бабусею та сином. Переконував суд, що за викликом буде з`являтись у судові засідання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, так як воно є необгрунтованим. Прокурор не надав будь-яких доказів на підтвердження своїх аргументів, щодо доцільності тримання ОСОБА_4 під вартою.

Суд, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, враховує ухвалу про застосування запобіжного заходу та попередні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого; перевіряє строки їх дії та обставини, які існували під час прийняття попередніх рішень.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Підставою продовження строку тримання під вартою є оформлене відповідно до закону клопотання слідчого, прокурора. Обов`язок та тягар доведення клопотання покладається на органи досудового слідства. Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу, в якому використав шаблонні фрази та аргументи ризиків, на які він раніше посилався при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому, та не назвав нових аргументів та доказів в обґрунтування клопотання.

Слушними є доводи обвинуваченого та його захисника, що суду слід відмовити в продовженні строку відповідного запобіжного заходу у зв`язку з тим, що прокурор не довів наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Прокурором не доведено, що зазначені ним аргументи виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Також прокурором не наведені нові ризики, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_4 .

Суд звертає увагу, що будь-які матеріали, які б підтверджували обгрунтування клопотання прокурора, відсутні.

Звертаючи із зазначеним клопотанням до суду старший групи прокурорів не звернув увагу на те, що суд продовжив запобіжний захід на вісім днів. Не зважаючи на це, прокурор направив до суду аналогічне клопотання з посиланням на ті самі аргументи з неповними анкетними даними обвинуваченого щодо його сімейного стану, місця проживання, наявності сім`ї та неповнолітнього сина, що суттєво впливає на прийняття рішення судом про продовження запобіжного заходу.

Суд не має права самостійно відшукувати докази, які підтверджують аргументи прокурора. Діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Продовження строку тримання під вартою вимагає від органів досудового слідства навести відповідні та достатні підстави для його продовження. Наявність розумної умови є умовою як для початкового затримання так, і для подальшого тримання. Однак через певний проміжок часу цього не достатньо, на що в своїх рішення неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини - "Таран проти України" п. 69 - "що обґрунтування строку тримання під вартою незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи "за" і "проти" звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення" (див. Рішення "Бекчєв проти Молдови"). Окрім того, важлими з цього приводу є рішення Європейського суду з прав людини: "Харченко проти України", "Микола Кучеренко проти України", "Цигоній проти України".

Керуючись статтями 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та статтями 12, 110, 131, 132, 176-178, 183, 199, 202 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000204 від 18.08.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_1