Справа № 195/886/22
Провадження № 1-і/333/94/23
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжі, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою в об`єднаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Комунарського районного суду міста Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у об`єднаному кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 липня 2021 року, близько 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, прийшли до огородженої парканом території домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить потерпілій ОСОБА_9 .

Перебуваючи біля території вказаного домоволодіння, попередньо домовившись про розподіл ролей між собою, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , реалізуючи раніше виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, перелізли через паркан, таким чином потрапивши на територію домоволодіння, де через незачинені вхідні двері проникли всередину будинку.

Перебуваючи всередині будинку, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, реалізуючи вищевказаний умисел ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, таємно, повторно викрали належні потерпілій ОСОБА_9 акустичні колонки марки Sony, модель SS-RSX77D, у корпусі сірого кольору, вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №21 від 13.08.2021, 1200 гривень, телевізор марки Philips, модель 42PFL5405H/12, у корпусі чорного кольору, вартістю, згідно висновку судово- товарознавчої експертизи №21 від 13.08.2021, 7800 гривень, мобільний телефон марки ZTE, у корпусі темно-синього кольору, ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №21 від 13.08.2021, 1049 гривень 50 копійок, в якому були вставлені сім-картами «Life» № НОМЕР_3 та «Київстар» № НОМЕР_4 , які для потерпілої не представляють майнової цінності.

У подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 10049 гривень 50 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у таємному викраденні чужого майні (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, із проникненням у житло, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. З ст. 185 КК України.

Окрім цього, 08 листопада 2021 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись неподалік від будинку АДРЕСА_2 помітив раніше не знайомого йому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав у руці належний йому на праві власності мобільний телефон марки «ZTE» моделі «Blade 20 Smart», об`ємом пам`яті «128 Gb», в корпусі чорного кольору, який перебував у силіконовому чохлі, чорного кольору.

В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на повторне відкріте викрадення чужого майна з метою реалізації якого останній, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахую чужого майна, підійшов до ОСОБА_11 та попрохав у потерпілого цигарку. В момент виконання потерпілим його прохання ОСОБА_5 застосував до нього насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я, а саме тримаючи у руці заздалегідь підготовлений газові балончик «ПЕРЕЦЬ-4» розпилив ОСОБА_11 сльозоточивий газ в обличчя, тим самим дезорієнтував його та спричинив останньому фізичний біль та тимчасове погіршення зору.

В подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, без розриву в часі, відкрито витягнув із правої кишені джинсових брюк потерпілого мобільний телефон «ZTE» модель «Blade 20 Smart», об`ємом пам`яті «128 Gb», в корпусі чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_5 , ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 , вартістю 4000 гривні 00 копійок, з сім- картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» на якій мається напис у вигляді номеру: « НОМЕР_8 », сім-картою оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл» на якій мається напис у вигляді номеру: « НОМЕР_9 », які для потерпілого не становлять матеріальної цінності.

Одразу після цього, без розриву в часі, відкрито витягнув з правої кишені куртки ОСОБА_11 грошові кошти у вигляді однієї купюри номіналом 500 гривень.

Після чого, ОСОБА_10 , утримуючи при собі викрадене майно, залишив місце вчиненого кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду у розмірі 4598 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у відкритому викраденні чужого не майна (грабіж), вчинене повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

29 листопада 2021 року слідчим суддею Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області застосовано запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.03.2023 року продовжено строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою до 28.05.2023 року (включно).

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.09.2022 року №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Наразі термін запобіжного заходу спливає, а тому сторона обвинувачення вважає за необхідне звернутися до суду з таким клопотанням посилаючись на наступне.

ОСОБА_5 , будучи раніше не одноразово судимою особою за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років, є достатні підстави вважати, що обвинувачений, з метою ухилення від покарання за вчинений ним злочин, буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню. На це також вказують ті обставини, що ОСОБА_5 , на момент затримання офіційно не працював, та не мав міцних соціальних зв`язків.

Окрім того, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних корисливих тяжких злочинів, злочини вчинив, будучи особою раніше неодноразово судимою за вчинення інших умисних злочинів проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, що свідчить про те, що на шлях виправлення він не став, що дає підстави вважати, що ОСОБА_5 в подальшому може вчинити нове кримінальне правопорушення.

Також, оскільки на теперішній час, відповідно до встановленого порядку залишилось допитати свідків сторони обвинувачення, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Таким чином, вважаю, що існують наступні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав: при обранні особистого зобов`язання або домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи особистість ОСОБА_5 , який будучи раніше неодноразово судимим, вчинив новий тяжкий умисний корисливий злочин, з метою уникнення відповідальності та покарання, враховуючи що останній зареєстрований та проживав, на момент затримання, на тимчасово окупованій території може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватися від органів досудового слідства та суду, вчинити інші кримінальне правопорушення, а тому, обрання відносно нього вказаних запобіжних заходів неможливе:

- особи, які заслуговують на довіру та поручаться за виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні. Відсутність таких осіб, а також достатнього рівня доходів унеможливлює також застосування відносно нього запобіжних заходів у вигляді особистої поруки;

- запобіжний захід у вигляді застави судом може не встановлюватися щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, що, з урахуванням відсутності у підозрюваного будь-яких джерел постійного доходу, унеможливлює застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави.

Викладене свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, при застосуванні до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що матеріали справи на теперішній час перебувають на тимчасово окупованій території, обвинувачений не може впливати на свідків та потерпілих. Таким чином, оскільки на теперішній час справу розглянути не можливо, через втрату матеріалів кримінального провадження, просить звільнити обвинуваченого з під варти та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, або домашній арешт.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника, просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов наступного.

За положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі інші обставини.

До обвинуваченого ОСОБА_12 застосовано запобіжний захід у виді триманні під вартою, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.

Згідно з матеріалами, доданими до клопотання, ОСОБА_12 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

При цьому, суд вважає, що приймаючи до уваги суворість покарання, яке передбачено за вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_12 може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватися від суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності з призначенням відповідного покарання.

Крім того, суд вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений матиме змогу незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, виходячи з того, що останньому відомі прізвища свідків, їх місце проживання.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК України показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо у судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки судовий розгляд, зі слів прокурора, ще не завершено, свідки в судовому засіданні ще не допитані, то залишається існувати ризик незаконного впливу обвинуваченого на свідків, який, на переконання суду, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є суттєвим.

Те, що ОСОБА_5 неодноразово судимий, свідчить про можливість останнього, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги наявність трьох ризиків, а також відсутність будь - яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його тримання під вартою на цей час, суд вважає за необхідне клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та продовжити ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці, з урахуванням положень ст. 315 КПК України.

Необхідність арешту обвинуваченого, що обмежує його особисту недоторканість, відносно ОСОБА_12 не буде суперечити нормі ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, в ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою в об`єднаному кримінальному проваджені № відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченогоу вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2ст. 186 КК України - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 23 липня 2023 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали надіслати обвинуваченому, адвокату та начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд міста Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 26 травня 2023 року

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1