УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002379 від 18 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002379 від 18 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: Чорну кепку з написом СК; Футболку білого кольору; Зубну щітку синього кольору; Синю бритву з написом Gillette; Різнокольорову бритва з написом Gillette; Мобільний телефон марки Леново ІМЕІ НОМЕР_1 ; Диплом свідоцтва на ім`я ОСОБА_5 серія НОМЕР_2 , яке було вилучене 29.05.2023 в період часу з 21 год. 42 хв. до 22 год. 52 хв., слідчими СУ ГУНП у м. Києві, під час проведення обшуку, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає про те, що у провадженні ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002379 від 18 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ході досудового розслідування встановлено, що 29.05.2023 о 15 год. 10 хв. ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою, скориставшись тимчасовим вимкненням електропостачання, у зв`язку з чим не працюючим був магнітний замок вхідних дверей до під`їзду, шляхом вільного доступу пройшли до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , та сходами піднялися на 8-ий поверх. Знаходячись на 8-му поверсі у під`їзді № 3 будинку АДРЕСА_2 , поки ОСОБА_6 стояв на сходинковому марші та слідкував, щоб ніхто постороній не помітив їх незаконних дій, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з останнім, переконавшись, що у квартирі АДРЕСА_3 нікого немає, з допомогою заздалегідь підготовленої викрутки та відрізків фольги, які були у нього при собі, відчинив верхній та нижній замикаючі пристрої у вигляді врізних замків вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_3 . Відразу за ОСОБА_7 , близько 15 год. 59 хв., до квартири пройшов і ОСОБА_6 . З метою особистого збагачення, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_4 , до якої незаконно проникли, умисно таємно виклали майно, що належить власнику житла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме грошові кошти у сумі 2000 грн. 2 купюри номінальною вартістю по 500 грн. та 5 купюр номінальною вартістю по 200 грн., чим спричинили останньому майнової шкоди.

Крім того, знаходячись у квартирі АДРЕСА_4 , до якої незаконно проникли, ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, умисно таємно викрали майно дружини власника житла - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: мобільний телефон марки Samsung Galaxy A11 білого кольору ІМЕІ-1: НОМЕР_3 , ІМЕІ-2: НОМЕР_4 вартістю 2000 грн., мобільний телефон марки Huawei Honor 8Х чорного кольору вартістю 3500 грн., укомплектований сім-картою оператора мобільного зв`язку Vodafone номер НОМЕР_5 , яка матеріальної цінності для потерпілої не становить, біжутерію у вигляді ланцюжка з металу жовтого кольору з підвіскою у формі англійської літери «V» вартістю 500 грн., ланцюжка з металу білого кольору з підвіскою у формі метелика вартістю 500 грн., пару сережок з металу жовтого кольору у формі кілець вартістю 400 грн., каблучки з металу жовтого кольору у формі блискавки вартістю 500 грн., срібну жіночу каблучку у формі листків дерева вартістю 1500 грн., пану срібних жіночих сережок у формі листків дерева вартістю 3000 грн., парфумовану воду MarryMe об`ємом 30 мл вартістю 1000 грн., чим спричинили останній матеріальну шкоду на загальну суму 12900 грн..

Слідчий вказує, що 29.05.2023 в період часу з 21 год. 42 хв. до 22 год. 52 хв. в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчими СУ ГУНП у м. Києві, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході обшуку було вилучено:

Чорну кепку з написом СК

Футболку білого кольору

Зубну щітку синього кольору

Синю бритву з написом Gillette,

Різнокольорова бритва з написом Gillette,

Мобільний телефон марки Леново ІМЕІ НОМЕР_1

Диплом свідоцтва на ім`я ОСОБА_5 серія НОМЕР_2

29.05.2023, вилучене майно постановою слідчого у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами в порядку ст. 98 КПК України.

Слідчий вказує, що з метою збереження майна, яке на даний час вважається тимчасово вилученим, виникла необхідність у накладенні арешту. Зазначені речі є процесуальним джерелом фактичних даних (доказів), на підставі яких можуть бути встановлені факти та обставини, що мають значення для цього кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 будучи належним чином повідомлений по час та дату судового розгляду, в судове засідання не прибув. Разом з тим, до початку судового розгляду подав до суду заяву в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності, вказував що клопотання підтримує і просить задовольнити. Крім того, до заяви слідчого було долучено ухвалу про відмову у задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення даного обшуку. Також слідчий надав суду заяву, в якій зазначив, що ним повідомлено власників вилученого майна про час та дату судового розгляду даного клопотання.

Від власника вилученого майна жодних заяв або клопотань, в тому числі і про відкладення, не надходило.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про можливість розгляду клопотання про арешт майна у відсутність слідчого та власника вилученого майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У провадженні ГУНП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002379 від 18 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а тому суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У свою чергу, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи постановлення судом незаконного рішення, тоді як ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Як вбачається зі змісту клопотання та долучених до нього документів, 29.05.2023 в період часу з 21 год. 42 хв. до 22 год. 52 хв. в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчими СУ ГУНП у м. Києві, було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході обшуку було вилучено:

Чорну кепку з написом СК

Футболку білого кольору

Зубну щітку синього кольору

Синю бритву з написом Gillette,

Різнокольорова бритва з написом Gillette,

Мобільний телефон марки Леново ІМЕІ НОМЕР_1

Диплом свідоцтва на ім`я ОСОБА_5 серія НОМЕР_2 .

При цьому, відповідно до вимог ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися зокрема під час обшуку.

При вирішенні питання про арешт, слідчий суддя зобов`язаний виходити із засад розумності, співмірності та доведенні обставин поза розумним сумнівом.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 233 КПК України ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

При цьому, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до змісту наданої слідчим ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2023, слідчий слідчого управління ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_3 , в межах даного кримінального провадження, звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про надання дозволу на проведення обшуку. Ухвалою слідчого судді від 06 червня 2023 року у задоволенні такого клопотання слідчому було відмовлено.

Так, стаття 22 КПК України визначає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності; сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, предмет клопотання про арешт майна повинен враховувати положення ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, за яким, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону та навести достатні підстави для обмеження такого права

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Приймаючи до уваги вищевикладене слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002379 від 18 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке було виявлено та вилучено 29.05.2023 в період часу з 21 год. 42 хв. до 22 год. 52 хв., слідчими СУ ГУНП у м. Києві, під час проведення обшуку, в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не ґрунтується на вимогах закону та не підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

У задоволенні слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002379 від 18 серпня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1