Справа № 393/230/23
пров. 1-кп/393/69/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2023 року смт Новгородка

Новгородківський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Новгородка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000064 від 20.01.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Новгородківському районному суді Кіровоградської області знаходиться вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України.

02.08.2023р. до Новгородківського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання прокурора, в якому прокурор просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому до 2-х місяців. Прокурор обґрунтовує подане клопотання наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема обвинувачений може: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризики, які були на момент застосування та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися. На думку прокурора, враховуючи особу обвинуваченого, до останнього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, так як інший запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор у судовому засіданні підтримав вказане клопотання.

Обвинувачений у судовому засіданні просив суд застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Захисник у судовому засіданні також просила суд застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином не повідомлений.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 06.04.2023р. застосовано до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12:00 год. 30.05.2023р., без визначення розміру застави.

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 17.05.2023р. продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 15.07.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 03.07.2023р. продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 31.08.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Судом встановлено, що підставою для обрання та продовження обвинуваченому зазначеного запобіжного заходу слугувала наявність пред`явленого обвинувачення останньому у вчиненні інкримінованого злочину, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілого; вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

У справі ''Воляник проти України'' від 02.10.2014 року Європейський суд з прав людини вказав, що допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз,як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину.

У справі ''Москаленко проти України'' від 20.05.2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті суд нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також суд визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, обставини даного кримінального провадження, зокрема те, що обвинувачений обвинувачується у вчиненні умисного тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (ч.1 ст.121 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років), та особу обвинуваченого, який раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків та осіб на утриманні, не працює.

Суд вважає, що ризики переховування обвинуваченого від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілого, а також можливого вчинення нових кримінальних правопорушень продовжують існувати та є реальними. Обвинувачений на даному етапі має можливість їх реалізації за умови незастосування відповідного запобіжного заходу.

Зокрема, ризик переховування від суду залишається реальним з огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , суворістю можливого покарання, пов`язаними із цим негативними для особи наслідками.

Окрім цього, суд вважає доведеним існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого.Так, показання свідків і потерпілого отримуються судом усно шляхом допиту особи безпосередньо в судовому засіданні. А отже, за відсутності дієвого запобіжного заходу такий ризик є реальним, так як вказані особи судом ще не допитувались.

Доведеним є і ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення, так обвинувачений раніше судимий, а також враховуючи те, що окрім даного кримінального провадження на розгляді в суді перебуває ще й інше кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, суд вважає, що наявні ризики того, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків, потерпілого, а також може вчиняти нові кримінальні правопорушення, тобто заявлені ризики, які передбаченні пунктами 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та які були на момент застосування і продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати.

Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може бути застосований до обвинуваченого, так як він не забезпечить уникнення наведених ризиків та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого з огляду на особу останнього.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, які зазначені у даному клопотанні прокурора, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Згідно ч.3 ст.115 КПК України при обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Оскільки, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного з насильством, то в силу положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України підстави для визначення розміру застави відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.177-178, 183, 196, 197, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12.10.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали вручити (направити) обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілому та ДУ ''Кропивницький слідчий ізолятор''.

Суддя ОСОБА_6