У Х В А Л А

Іменем України

13 червня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 311 КК України,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді у Житомирському районному суді перебуває вказане кримінальне провадження.

Відповідно до ст. 314 КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні має право, серед іншого, прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, але за умови, що цей акт не відповідатиме ст. 291 КПК України.

Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження визначені ст. 291 КПК України.

За приписами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Фактичні обставини кримінального провадження представляють собою сукупність фактичних даних, що характеризують обставини діяння, яке є предметом судового розгляду, а також систему доказів наданих суду та досліджених ним на підтвердження наявності чи відсутності таких обставин.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення це точна кримінально-правова оцінка, конкретної небезпечної дії в суспільстві. Вона полягає у встановленій відповідності між ознаками абсолютної небезпечно-суспільної дії й ознаками, передбаченого в нормах кримінального закону. Результати кваліфікації закріплюються в процесуальних документах, зокрема, в обвинувальному акті.

Верховний Суд України у своїй постанові по справі №5-328кс-16 від 24.11.2016, вказує, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті таких трьох складових як фактичні обставини кримінального правопорушення, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення.

При цьому, як зазначено у вказаній постанові, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Так, формулювання обвинувачення, як складова частина обвинувального акта, має визначатись у логічному зв`язку з положеннями ст. 374 КПК України, які встановлюють вимоги до змісту вироку та оперують поняттям формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Пунктом 2 ч. 3 згаданої статті встановлено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Таким чином, на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення зміст формулювання обвинувачення, як складової частини обвинувального акта, яке буде підлягати доведенню під час судового розгляду, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини й мотивів його вчинення.

Як убачається зі змісту висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, останньому інкримінують незаконне придбання та зберігання без мети збуту прекурсору 1-феніл-2-нітропропену у великих розмірах.

Водночас диспозиція ст. 311 КК передбачає кримінальну відповідальність за незаконні операції з прекурсорами (у тому числі за придбання та зберігання) з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин. Таким чином, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 311 КК, є спеціальна мета незаконні дії з прекурсорами вчиняються з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин.

Проте в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, яке б містило посилання на вищевказану спеціальну мету.

У свою чергу, відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення свідчить про його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Також слід зазначити, що відсутність названої спеціальної мети виключає склад кримінального правопорушення, передбаченого будь-якою частиною ст. 311 КК України, а незаконні операції з прекурсорами (зокрема, їх придбання та зберігання) не є кримінально караним діянням, а тому не можуть утворювати складу кримінального правопорушення.

Окрім того, суд не погоджується з доводами прокурора про те, що він під час судового розгляду у порядку ст. 337 КПК України може змінити пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення або висунути додаткове обвинувачення.

Отже, прокурор вважає, що він може інкримінувати особі будь-які дії та кваліфікувати їх без формулювання обвинувачення. Інакше кажучи за думкою останнього, сторона обвинувачення може звинувачувати особу у вчиненні дій, які не передбачені чинним Кримінальним кодексом України.

У п. 10 постанови Пленум Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» №8 від 24.10.2003 та у рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000 у справі «Маттоціа проти Італії» вказано, що обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення, а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.

На переконання суду відсутність формулювання обвинувачення є очевидною невідповідністю обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України та істотним порушенням прав обвинуваченого.

За таких обставин суд вважає, що вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 291, 314-317, 372 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000088 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 310, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 311 КК України прокурору Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: