Справа № 372/3213/21
Провадження 1-кп-62/23
ухвала

17 серпня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

В С Т А Н О В И В :

На розгляді в суді перебуває вказана справа.

17.08.2023 року в судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 подав клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, яке обґрунтовує тим, що з моменту вчинення кримінального правопорушення пройшло три роки.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 клопотання захисника ОСОБА_5 підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в клопотанні.

Обвинувачений підтримав клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засідання заперечив проти клопотання захисника обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності за закриття провадження та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що під час судового розгляду обвинувачений оголошувався у розшук у зв`язку з чим також було зупинено провадження на час розшуку обвинуваченого.

Представника потерпілого заперечив проти клопотання про закриття кримінального провадження в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого, захисникІв, перевіривши та дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0001302 від 02.09.2020 року, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, суд приймає до уваги наступне.

Судом встановлено, що 02.09.2020 року за фактом заподіяння 15.08.2020 року необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 розпочато кримінальне провадження № 0001302 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Як вбачається зі змісту клопотання захисник обвинуваченого просить звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України та п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до санкції ст. 128 КК України за вчинення даного кримінального правопорушення передбачена відповідальність у карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України у редакції закону чинного на час скоєння кримінального правопорушення, злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Таким чином кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому на даний час кваліфікується, як кримінальний проступок (на час вчинення кваліфікувалось, як злочин невеликої тяжкості), за який передбачено найбільш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у редакції закону чинного на час вчиненне кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з тим слід також звернути увагу на наступні обставини.

Відповідно до наявних в матеріалах справи доказів вбачається наступне.

Згідно обвинувального акту від 25.08.2021 року, вбачається, що 15.08.2020 року обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження. 02.09.2020 року відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001302.

Разом з тим ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15.09.2022 року обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було оголошено розшук. Зупинено судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України до його розшуку.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 31.01.2023 року розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001302 від 02.09.2020 року, відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України поновлено та призначено судове засідання

Враховуючи обставини, викладені вище, з матеріалів справи вбачається що під судового розгляду обвинувачений оголошувався в розшук, у зв`язку з чим строк досудового розслідування було зупинено на понад 4 місяці тобто з 15.09.2022 року до 31.01.2023 року, а тому трирічний строк притягнення до кримінальної відповідальності не сплив, а підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відсутні.

Посилання на неправомірність винесених судом ухвал, зокрема щодо розшуку обвинуваченого, є юридично неспроможними і необґрунтованими, оскільки відповідні судові рішення є чинними, а зазначені в них обставини нічим не спростовані.

За таких обставин в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 42, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі статті 49 Кримінального кодексу України та закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1