Єдиний унікальний номер судової справи 712/6710/23
Провадження №1-кс/712/3128/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2023 року м. Черкаси

Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 м. Черкаси справу за скаргою ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 27.06.2023 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000689 від 26.05.2023 за ст. 356 КК України,

В С Т А Н О В И В :

05.07.2023 до Соснівського районного суду м. Черкаси звернувся ОСОБА_3 з вказаною вище скаргою на постанову дізнавача СД Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 27.06.2023 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000689 від 26.05.2023 за ст. 356 КК України, посилаючись на те, що вказане кримінальне провадження розпочато за його заявою від 25.05.2023, 04.07.2023 дізнавач ОСОБА_4 надав постанову про відмову у визнанні його потерпілим. На думку заявника, дана постанова є необгрунтованою і порушує його права як потерпілого у справі, тому він звернувся до суду зі скаргою і просить скасувати вказану постанову дізнавача та зобов`язати останнього продовжити розслідування у справі.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, вказуючи на доводи, викладені у ній, та просив задовольнити.

Прокурор і дізнавач у судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку повідомлялися про дату, час і місце проведення судового засідання.

Будь-яких заяв, клопотань, заперечень проти скарги до суду не надали.

Кримінальний процесуальний кодекс однаково зобов`язує усіх учасників кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу, вимог інших актів законодавства.

Так, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ч.2, 3 ст. 306 КПК України скарги на бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються слідчим суддею за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, слідчого, дізнавача чи прокурора, бездіяльність яких оскаржується, не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги.

Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи це, а також неповідомлення дізнавачем, прокурором причин неявки, з метою дотримання встановленого строку для розгляду справи даної категорії, слідчий суддя вважає можливим провести судове засідання без участі не з`явившихся учасників процесу по наданим суду доказам.

Перевіривши матеріали скарги, заслухавши думку заявника, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.5 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1 ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Нормами ст. 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, дізнавач, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст. 84 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 2ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

У ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні СД Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000689 від 26.05.2023 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.

27 червня 2023 року дізнавачем СД Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 прийнято постанову, якою було відмовлено заявнику ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, мотивуючи її не наданням заявником доказів на підтвердження своєї заяви та не встановлення на даному етапі досудового розслідування завдання йому істотної шкоди.

У описовій частині постанови вказано, що заявник був допитаний в якості свідка. Про проведення будь-яких інших слідчих дій, направлених на збирання доказів та про їх наявність у постанові не зазначено та відповідно, відсутня їх належна оцінка.

За змістом ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий, або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5 ст. 55 КПК України).

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності з нормами Особливої частини КК України , наслідки злочинного діяння можуть відображатися у тій чи іншій сфері фізичного стану людини, зокрема у вигляді заподіяння смерті, шкоди здоров`ю (тяжкої, середньої чи легкої тяжкості тілесних ушкоджень), фізичного болю. За такого, фізична шкода, як вид шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, представляє собою сукупність змін, які об`єктивно відбулися у стані людини як фізичної істоти (тілесні ушкодження, розлад здоров`я, біль), тобто це фізичні страждання людини, фізичний біль, функціональний розлад організму, інші відхилення від звичайного стану здоров`я , а також смерть, спричинені людині внаслідок кримінального правопорушення, що посягає на немайнові або майнові права громадянина, та внаслідок рішень чи дій (бездіяльності) правоохоронного або судового органу.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не погоджується з постановою дізнавача, оскільки ним належним чином не було перевірено факту спричинення скаржнику шкоди. При цьому, у постанові не вказано, які саме дії проведено по встановленню виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відсутні посилання на матеріали досудового розслідування, які б давали підстави прийти до висновку про існування очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до кримінального провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди зазначеної в ст. 55 КПК України.

Пункти 1,11,13,14, частини 1 ст. 56 КПК України передбачають, що протягом кримінального провадження потерпілий має право: бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом; знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження; одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом; користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Стаття 307 КПК України визначає, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Окрім того, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що за ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.06.2023 скарга ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Черкаського РУП ОСОБА_4 про відмову у визнанні заявника потерпілим по даному ж кримінальному провадженню від 14.06.2023 була задоволена та постанова дізнавача скасована.

В ухвалі слідчим суддею наголошувалося на необхідності проведення слідчих дій для встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та перевірки факту спричинення заявнику шкоди кримінальним правопорушенням.

Разом з тим, дізнавач, не провівши належних слідчих дій, на проведенні яких наголошував слідчий суддя у попередній ухвалі від 26.06.2023, які законодавством визначені як обов`язкові, та не дочекавшись їх результатів, не проаналізувавши докази у їх сукупності, повторно 27.06.2023 (на наступний день після ухвали слідчого судді) прийняв постанову, якою відмовив ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, що є неприпустимим.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, у відповідності до ст. 307 КПК України, слідчим суддею постановляється ухвала про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 27.06.2023 про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000689 від 26.05.2023 за ст. 356 КК України задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 27.06.2023 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим по кримінальному провадженню, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000689 від 26.05.2023 за ст. 356 КК України.

Зобов`язати дізнавача СД Черкаського РУП ГУ НП в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про вручення йому пам`ятки потерпілого та проведення його допиту в якості потерпілого у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000689 від 26.05.2023 за ст. 356 КК України, відповідно до ст. 220 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 12.07.2023 о 08:10 год.

Слідчий суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси ОСОБА_1