Справа № 308/1749/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про накладення арешту на майно

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вказаним клопотанням у якому зазначає, що СВ Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000681 від 02.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 368, ч. 3 ст. 332 КК України, у якому ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів, групою осіб вчиненому з корисливих мотивів.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання слідчий зазначає, що 20.06.2023 в ході обшуку квартириза адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 було виявлено та вилучено: коробку з під планшета марки «iPad mini» з серійним номером : DF9292K7NM; коробку з під телефона марки «iPhone 8» з серійним номером: НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 ; коробку з під телефона марки «iPhone 13 pro max» з серійним номером: НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 ; коробку з під телефона марки «iPhone 14 pro max» з серійним номером: НОМЕР_5 , IMEI НОМЕР_6 ; коробку з під телефона марки «iPhone 12 pro» з серійним номером: НОМЕР_7 , IMEI НОМЕР_8 ; коробку з під телефона марки «iPhone 13 pro max» з серійним номером: НОМЕР_9 , IMEI НОМЕР_10 ; коробку з під телефона марки «iPhone 14 pro max» з серійним номером: НОМЕР_11 , IMEI НОМЕР_12 , які упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP4013868; лист паперу з наявними написами «1302400 (37000$)», який упаковано до спец. пакету НПУ СУ PSP2348094.

Слідчий вказує, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вилучені у ході вказаного обшуку речі відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, а саме є предметом кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди злочину, а також є об`єктом дослідження відповідних судових експертиз, а тому з метою забезпечення збереження речових доказів та спеціальної конфіскації, просить накласти арешт на вищезазначені речі.

Слідчий на розгляд клопотання не з`явився, хоча про час та місце розгляду такого був повідомлений. Подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, у якому зазначив, що подане клопотання підтримує та просить задовольнити клопотання.

ОСОБА_4 та його захисник на розгляд клопотання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду такого були повідомлені.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У клопотанні слідчий зазначає, що метою накладення арешту на майно є збереження речових доказів та забезпечення спеціальної конфіскації.

До клопотання слідчим долучено постанову слідчого від 20.06.2023 року про визнання вищеперерахованих речей речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000681 від 02.12.2022 року.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Однак, слідчому судді не надано будь-яких доказів, які б доводили, що зазначені у клопотанні речі, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, зокрема, що вони є предметом кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди злочину, є необхідними для дослідження відповідних судових експертиз, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

Вказані речі не мають матеріальної цінності, а тому посилання слідчого про необхідність накладення на них арешту з метою забезпечення спеціальної конфіскації є безпідставним.

У постанові про визнання вказаних предмметів речовими доказами відсутнє будь-яке обгрунтування за якими критеріями вказані речі віднесені до речових доказів. Вказана постанова містить тільки виклад фактичних обставин встановлених у ході досудового розслідування та дані щодо проведення обшуку і вилучені речі. Останній абзац мотивувальної частини постанови взагалі суперечить обставинам справи, оскільки у такому йдеться про невідомий один відеозапис, відкопійований на односторонній оптичний диск CD-R марки verbatim

Окрім того, у ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що обшук квартириза адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , проводився на підставі ч.3 ст. 233 КПК України.

Водночас, згідно ухвали слідчого судді від 29.06.2023 року у задоволені клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку квартириза адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , який фактично проведено 20.06.2023 року та в ході якого були вилучені зазначені в клопотанні речі - слідчим суддею відмовлено.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати серед іншого правову підставу для арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.

За положенням ч. 2 ст. 233 КПК України, якщо слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

За ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

За ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В силу положень ч. 2 ст. 233 КПК України, вилучені під час обшуку від 20.06.2023 року, предмети, є недопустимими доказами, оскільки їх вилучення відбулося під час слідчої (розшукової) дії, проведеної з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, і відповідно законні підстави для накладення арешту на майно (збереження речових доказів) у слідчого судді відсутні.

Враховуючи викладене, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про накладення арешту, у зв`язку з відсутністю правових підстав, передбачених ст.ст. 170-173 КПК України, для накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні клопотання або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000681 від 02.12.2022 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1