Справа № 569/4895/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області, в особі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження №0000100 від 13 грудня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зеблази, Кременецького району, Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, військовослужбовця призваного під час мобілізації, на особливий період, робітника підсобного 1 відділення 3 взводу забезпечення роти забезпечення військової частини НОМЕР_1 , солдата, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

розгляд кримінального провадження відбувся за участю сторін кримінального провадження: прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ч.1 ст.1, ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, за відсутності причин поважного характеру, 25.11.2022 не пізніше 08 год. 00 хв. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 в пункті постійного дислокації за адресою: АДРЕСА_2 відправившись за місцем фактичного проживання що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував до 12 год. 00 хв. 18.01.2023 після чого самостійно прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Своїми умисними діями, які виразилися у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні дав показання, що 25.11.2022 не пізніше 08 год. 00 хв. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 в пункті постійного дислокації за адресою: АДРЕСА_2 відправившись за місцем фактичного проживання що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував до 12 год. 00 хв. 18.01.2023 після чого самостійно прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 .

Просив суд не призначити покарання пов`язане з відбуванням у кримінально - виконавчій установі.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд за клопотанням учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо всіх обставин, тому що вони ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання, суд враховує положення статті 65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, відсутність обставин, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, обставину, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання - щире каяття, з урахуванням особи винного, який відповідно до службової характеристики до виконання службових обов`язків відноситься добросовісно, має охайний зовнішній вигляд, накази виконує добросовісно та своєчасно, на пропозиції керівництва реагує адекватно, раніше не судимий, призначаючи покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, суд приходить до висновку про призначення покарання, за вчинений злочин, позбавлення волі та можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та призначити іспитовий строк - 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

27 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022 (далі Закон № 2839-IX).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною другою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Поскільки вказаний закон вступив у дію 27 січня 2023 року, обвинувачений 12 год. 00 хв. 18.01.2023 самостійно прибув до пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , тому відповідно до статті 5 КК України суд має право застосувати положення статті 75 КК України.

Речові докази по справі відсутні.

Витрати на експертні дослідження відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк терміном у 1 (один) рік.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації, повідомляти про зміну місця проживання, проходження військової службикомандиру військової частини, а у випадку звільнення його з військової служби на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1