Житомирський апеляційний суд
Справа №760/8184/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

01 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27 квітня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його скарги щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до порядку, який встановлений ст. 35 КПК України, визначений такий склад апеляційного суду для розгляду скарги ОСОБА_6 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань: суддя-доповідач ОСОБА_2 , судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

01 червня 2023 року на адресу Житомирського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_6 про відвід суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Свою заяву обґрунтовує тим, що суддя ОСОБА_2 приймав участь у складі колегії суддів у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_6 по справі №760/5013/21 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 05.03.2021 р., якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Вказана апеляційна скарга була залишена без задоволення.

Суддя ОСОБА_4 , як головуючий суддя, приймав участь у розгляді апеляційної скарги ОСОБА_6 по справі №760/34640/21 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м.Києва від 10.01.2022 р., якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 24.12.2021 року. Під час розгляду вказаною скарги, суддя ОСОБА_4 заявив самовідвід, який був задоволений.

Крім цього, скаржник зазначив про те, що він звернувся до правоохоронних органів і Вищої ради правосуддя з приводу винесення суддями завідомо неправосудного рішення вважає, що вказані судді не мають права брати участі в цьому провадженні, оскільки ці обставини викликають сумніви у їх неупередженості.

Доводи скаржника про ухвалення неправосудного рішення колегією суддів по справі № 760/5013/21, в складі якої приймав участь суддя ОСОБА_2 , а також звернення ОСОБА_6 із заявою до правоохоронних органів і Вищої ради правосуддя щодо дій судді ОСОБА_2 не дають підстав для відводу судді.

Твердження ОСОБА_6 , що суддя ОСОБА_2 заявляв самовідвід, який було задоволено є надуманим, оскільки суддею ОСОБА_2 не заявлялося жодних самовідводів, а також і не задовольнялися відводи в інших провадженнях щодо розгляду скарг ОСОБА_6 .

Одночасно апеляційний суд вказує, що відведення судді ОСОБА_7 від розгляду вказаного кримінального провадження, не дає підстав для відводу судді ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК підставою для відводу судді є наявність інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Такі обставини мають створювати сумніви у неупередженості суддів, тоді як сама незгода з рішенням, постановленим в іншому провадженні, не свідчить сама по собі про існування таких обставин та не є підставою для відводу суддів та виключення їх участі у провадженні.

Отже, незгода ОСОБА_6 з постановленими в інших провадженнях не є підставою для відводу суддів у цьому провадженні.

ОСОБА_6 свою вимогу про відвід судді ОСОБА_2 обґрунтовує виключно на суб`єктивних припущеннях, підстав, які на його думку виключають участь судді у кримінальному провадженні не вказує, а голослівно, без надання будь-яких обґрунтувань та доказів стверджує, що суддя виніс неправосудну ухвалу, вчинив кримінальні правопорушення та допустив дисціплінарне порушення, оскільки рішень судів та рішень інших компетентних органів, якими встановлено такі обставини не існує.

В п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, висловлено правову позицію відповідно до якої процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отож незгода заявників з правовою позицією судді при прийнятті відповідних рішень та їх обґрунтуванням сама по собі за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість судді у результатах розгляду справи, не може бути достатньою підставою для сумнівів в неупередженості судді. Натомість, у випадках передбачених законом, така незгода може бути підставою для оскарження рішення судді. Заявлений з цих підстав відвід фактично є виявом незгоди заявника, як сторони з процесуальними рішеннями суду, оцінку якому не має повноважень надавати суд під час розгляду заяви про відвід та не вправі аналізувати мотиви прийняття судом, оскільки розгляд здійснювався колегією суддів спірного на думку заявника судового рішення.

Верховний суд 13 травня 2021 року у справі N 565/347/17 провадження N 61-5940ск21 вказав, що незгода заявника із процесуальним рішенням судді, не є підставою для відводу судді.

Визначення складу суду для розгляду конкретної справи здійснюється не за бажанням учасників справи, а в порядку передбаченому законодавством. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді справи є порушенням права на справедливий суд.

Аналогічна позиція ВС висловлена у справі № 826/11409/17 де зокрема суд висловився, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Слід також зазначити, що заявлений судді відвід з підстави подання на нього скарги до ВРП, не свідчить про упередженість даного судді під час розгляду справи, а тому не може бути підставою для відводу, оскільки заявлення відводу судді є процесуальним правом учасників справи і така позиція відповідає рішенню Ради суддів України від 08.06.2017 року № 34, яке встановлює, що наявність скарги щодо судді у провадженні ВРП не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи.

В прецедентній практиці Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти, суб`єктивний відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, а об`єктивний визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

При цьому щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Стосовно об`єктивної складової неупередженості суддів, то у справі "Фей проти Австрії" Суд вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Враховуючи, що заява ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_2 не мотивована, правові підстави для відводу відповідно до ст.ст. 75, 76 КПК України відсутні, а суддя не вправі з надуманих мотивів усуватися від здійснення розгляду справи колегія суддів не знаходить підстав для задоволення заяви в цій частині, а вважає, що вона є необґрунтованою.

Доводи ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_4 колегія суддів вважає слушними, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України ухвалою Житомирського апеляційного суду від 22.05.2023 р. було задоволено його самовідвід в іншому провадженні під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 за висновками якого судді висловилися про наявність сумнівів щодо їх неупередженості.

Враховуючи, що існує таке судове рішення, яким визначено, що суддя ОСОБА_4 з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо можливої упередженості, заява про відвід судді ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Враховуючи наведені обставини, з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо можливої упередженості суддів, заява про відвід судді ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, а судді ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 75, 81 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Задовольнити заяву ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_4 .

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_2 .

Матеріали кримінального провадження №760/8184/21 за заявою ОСОБА_6 направити на повторний автоматизований розподіл справ між суддями Житомирського апеляційного суду.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: