Справа № 308/4527/13-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та клопотання третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт ОСОБА_5 про скасування арешту майна в об`єднаному кримінальному провадженні №308/4527/13-к внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 та № 0000115 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358 ч. 2, 358 ч. 3, 190 ч. 4, 209 ч. 1 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 27 ч. 5 - 190 ч. 4, 358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України -

в с т а н о в и в:

19.02.2021 захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням про скасування арешту та заборони, накладених постановою старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області від 19.09.2011, на відчуження та проведення будь-яких нотаріальних дій щодо квартири АДРЕСА_1 та на об`єкт незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 .

Клопотання мотивоване тим, що постановою слідчого від 19.09.2011 р. у кримінальній справі № 1103911 було накладено заборону на відчуження та проведення будь-яких нотаріальних дій щодо квартири АДРЕСА_1 та на об`єкт незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 . Інформаційна довідка підтверджує існування вказаного обтяження. Ухвалою суду від 16.02.2021 року кримінальне провадження було закрито, однак не вирішено питання щодо скасування арешту накладеного постановою слідчого від 19.09.2011.

19.02.2021 власник майна ОСОБА_5 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду із клопотанням про скасування арешту та заборони, накладених постановою старшого слідчого слідчого відділу Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області від 19.09.2011 на відчуження та проведення будь-яких нотаріальних дій щодо квартири АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що постановою слідчого від 19.09.2011 р. у кримінальній справі № 1103911 було накладено заборону на відчуження та проведення будь-яких нотаріальних дій щодо квартири АДРЕСА_1 . Інформаційна довідка підтверджує існування вказаного обтяження. Ухвалою суду від 16.02.2021 кримінальне провадження було закрито, однак не вирішено питання щодо скасування арешту накладеного постановою слідчого від 19.09.2011.

Ухвалою колегії суддів Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2021 клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_7 та клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна в об`єднаному кримінальному провадженні №308/4527/13-к повернуто заявникам.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21.06.2023 апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 та третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт - ОСОБА_5 задоволено частково, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2021, якою повернуто заявнику клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в об`єднаному кримінальному проваджені №308/4527/13-к щодо обвинуваченої за ч.ч. 2,3 ст.358, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України ОСОБА_4 та обвинуваченої за ч.5 ст.27 ч.4 ст.190, ч.ч. 2,3 ст.358 КК України ОСОБА_6 скасовано та справу передано на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 07.08.2023 визначено склад колегії суддів: ОСОБА_8 (суддя-доповідач), судді: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду №152 від 10.08.2023 матеріали справи підлягають повторному автоматизованому перерозподілу у зв`язку з тим, що справу №308/4527/13 було помилково розподілено на колегію суддів у складі ОСОБА_8 (суддя-доповідач), судді: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , оскільки згідно з ч.2 ст.31 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08..2023 головуючим суддею по справі визначено суддю ОСОБА_1 .

15.08.2023 захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 подав доповнення до клопотання, в яких зазначив, що 19.05.2005 ОСОБА_4 на підставі довіреності від власника квартири (своєї матері ОСОБА_11 ) продала, а позивач купила квартиру АДРЕСА_1 .

20.01.2011 була порушена кримінальна справа № 1103911 про те, що ОСОБА_12 відчужила 19.05.2005 вказану квартиру на підставі нібито підробленої довіреності.

15.04.2011 постановою старшого дізнавача ВД Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_13 у кримінальній справі № 1103911 з посиланням на ст. 130 КПК 1960 р. було накладено заборону на відчуження об`єкту незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 , до вирішення кримінальної справи по суті. Постанова є матеріалах КП № 0000058 у справі № 308/4527/13-к.

19.09.2011 постановою слідчого у кримінальній справі № 1103911 з посиланням на ст. 125, 126 КПК 1960 року було накладено заборону на відчуження та проведення будь-яких нотаріальних дій щодо об`єкту незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 . Інформаційна довідка підтверджує існування вказаного обтяження. Постанова та інформаційна довідка є в кримінальній справі № 308/4527/13-к.

18.03.2013 щодо ОСОБА_4 складено обвинувальний акт та 19.03.2013 подано його до суду.

16.02.2021 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/4527/13- к кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_14 було закрито. Ухвала суду набула законної сили 18.02.2021.

25.05.2021 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/4527/13-к клопотання обвинуваченої як власника майна було повернуто заявнику і роз`яснено, що останній слід звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства.

Вказує, що зняття арешту з майна обвинуваченої слід розглядати у кримінальному судочинстві, а не в цивільному. Аналогічні висновки наведено у постанові ВП ВС від 23.05.2018 у справі № 569/4374/16-ц.

Крім того зазначає, що постанова старшого дізнавача ВД Ужгородського МУ УМВС України в Закарпатській області від 15.04.2011 ОСОБА_13 у кримінальній справі № 1103911, якою накладено заборону на відчуження нерухомого майна обвинуваченої, є незаконною, оскільки ст. 125, 125 КПК України 1960 року передбачали такий захід забезпечення цивільного позову та/або можливої конфіскації майна як накладення арешту на майно, а не заборону на відчуження майна.

Водночас, станом на 15.04.2011 кримінальна справа № 1103911 розслідувалася за ч. 1 ст. 358 КК України, яка не передбачала такого покарання як конфіскацію майна, цивільний позов потерпілою заявлений ще не був, а підозрюваних у справі не було.

У самій постанові було зазначено, що причиною накладення заборони на відчуження нерухомого майна ОСОБА_12 є недопущення вчинити перешкоду можливого в майбутньому накладенню арешту на майно ОСОБА_12 , водночас КПК України 1960 року не передбачав такої підстави для обтяження майна та ще й майна особи, яка не є підозрюваною/обвинуваченою. Єдиною перешкодою для накладення арешту на майно може бути лише відсутність самого майна, а не ризик відчуження майна.

Постанова старшого слідчого відділу Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області від 19.09.2011 ОСОБА_15 , на відчуження та проведення будь-яких нотаріальних дій щодо нерухомості ОСОБА_12 є незаконною, оскільки КПК України не передбачав повторне тотожне обтяження майна та ще у спосіб, не передбачений ст. 125, 125 КПК України 1960 року (передбачено лише арешт), та ще й майна особи, яка немає статус підозрюваної/обвинуваченої.

В судове засідання захисник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не з`явилися, про час і місце розгляду клопотання належним чином повідомлявся. В прохальній частині додаткових пояснень до клопотання захисник просив розглядати клопотання за їх відсутності.

Третя особа, щодо майна якої вирішено питання про арешт ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду клопотання належним чином повідомлялася.

В судове засідання прокурор не з`явився, про час і місце розгляду клопотання належним чином повідомлявся, через засоби електронного зв`язку подав заяву про розгляд справи без його участі.

На підставі ч. 1 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали поданого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2021 клопотання обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката - ОСОБА_16 про звільнення від кримінальної відповідальності задоволено та звільнено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від кримінальної відповідальності за вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 27 ч. 5 - 190 ч. 4, 358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України ( в редакції статті 2001 року , яка діяла до внесення змін 07.04.2011 до КК України), на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисників адвокатів - ОСОБА_17 , ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності задоволено та звільнено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинені нею кримінальні правопорушення передбачені ст.ст. 358 ч. 2, 358 ч.3 КК України ( в редакції статті 2001 року , яка діяла до внесення змін 07.04.2011 року до КК України), 190 ч. 4, 209 ч. 1 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 та № 0000115 закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвалою колегії суддів Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2021 клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 ОСОБА_7 та клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна в об`єднаному кримінальному провадженні №308/4527/13-к повернуто заявникам.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21.06.2023 апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 та третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт - ОСОБА_5 задоволено частково, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2021, якою повернуто заявнику клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна в об`єднаному кримінальному проваджені №308/4527/13-к щодо обвинуваченої за ч.ч. 2,3 ст.358, ч.4 ст.190, ч.1 ст.209 КК України ОСОБА_4 та обвинуваченої за ч.5 ст.27 ч.4 ст.190, ч.ч. 2,3 ст.358 КК України ОСОБА_6 скасовано та справу передано на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Вищевказану ухвалу колегія суддів мотивувала тим, що суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про те, що заявлені вимоги підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки спірне питання має розглядатися в порядку, визначеному КПК України та прийшов до передчасного висновку про необхідність повернення клопотань заявникам.

Арешт на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 та на об`єкт незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Водночас, справа №308/4527/13-к надійшла до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 19.03.2013, тобто після набрання чинності КПК України 2012 року, та була розглянута за правилами чинного на момент розгляду справи кримінального процесуального закону - Кримінального процесуального кодексу України від 13.04.2013.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.4 вищевказаної статті суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України).

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт підлягав скасуванню органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям нині чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження.

Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Після припинення кримінальної справи відповідне втручання у право власності фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Такі правомірні очікування ґрунтуються на закріпленому у статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції головному обов`язку держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність, утверджувати й забезпечувати права і свободи та надавати людині ефективний засіб їх юридичного захисту.

Положеннями ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 20.03.1952 року встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

За таких обставин, враховуючи розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, беручи до уваги той факт, що кримінальне провадження, в межах якого накладено арешт, закрите, накладення арешту на майно, належне ОСОБА_18 та ОСОБА_5 , створює обмеження у реалізації основоположних прав та свобод, які гарантуються Конституцією України та є найвищою соціальною цінністю, суд приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 532 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та клопотання третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт ОСОБА_5 про скасування арешту майна в об`єднаному кримінальному провадженні №308/4527/13-к внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 та № 0000115 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 358 ч. 2, 358 ч. 3, 190 ч. 4, 209 ч. 1 КК України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 27 ч. 5 - 190 ч. 4, 358 ч. 2, 358 ч. 3 КК України задовольнити.

Скасувати заборону, накладену постановою старшого слідчого СВ Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_15 від 19.09.2011 на відчуження та проведення будь-яких нотаріальних дій щодо об`єкту незавершеного будівництва за адресою АДРЕСА_2 .

Скасувати заборону, накладену постановою старшого слідчого СВ Ужгородського міського управління УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_15 від 19.09.2011 на відчуження та проведення будь-яких нотаріальних дій щодо квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя ОСОБА_1