печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Про Танос Трейдер», ТОВ «Партнер Опт Груп», ТОВ «Омега Гурт 044», ТОВ «Глобал Трейд Юкрейн Лімітед», ТОВ «ФОТОН-ЮГ ТД», ТОВ «Сапфір Експо» про скасування арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Про Танос Трейдер», ТОВ «Партнер Опт Груп», ТОВ «Омега Гурт 044», ТОВ «Глобал Трейд Юкрейн Лімітед», ТОВ «ФОТОН-ЮГ ТД», ТОВ «Сапфір Експо» звернулася до суду з клопотанням в порядку ст.ст. 170, 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.06.2023 у справі №757/24379/23-к, на майно, а саме: грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках, відкритих у відповідних банківських установах, в рамках кримінального провадження № 0001294 від 20.09.2022.

В обґрунтування доводів клопотання зазначила, що арешт накладено безпідставно та необґрунтовано. Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14.06.2023 у справі № 757/24379/23-к арешт на майно платника податків накладено з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні. Однак, безготівкові грошові кошти не можуть бути речовими доказами, оскільки не є матеріальними об`єктами, а є виключно записами на рахунках у банках. Крім того. Безготівкові кошти не є індивідуалізованими матеріальними об`єктами, відповідно режим поводження з ними не може бути аналогічний тому, який запроваджений до речових доказів. Тому накладення арешту на грошові кошти, що обліковуються на рахунках, враховуючи їх нематеріальний і не індивідуалізований характер, не узгоджується з заявленою метою - збереження речових доказів, адже їх неможливо використати як доказ у кримінальному провадженні. Більше того, суб`єкти господарювання або його службові особи, про майно яких йдеться в клопотанні, не перебувають у статусі підозрюваного, обвинуваченого та не є особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

В судове засідання адвокат не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

У судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце проведення розгляду повідомлявся належним чином, подав письмові заперечення.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши клопотання, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ГСУ НП України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 20.09.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, під № 0001294, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.

В ухвалі слідчого судді Печерського районного суду від 14.06.2023 зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що службовими особами суб`єктів господарювання приватного права вносяться до документів бухгалтерського та податкового обліку недостовірні відомості щодо реальності проведення господарської діяльності, які, у подальшому, подаються до податкових органів. При цьому, службові особи податкових органів, усвідомлюючи недостовірність складеної документації представниками юридичних осіб, не вживають належних заходів по запобіганню формуванню та використанню відповідного податкового кредиту платниками податків, що спричинює недоотримання державним бюджетом обов`язкових платежів.

Постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу зорганізованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 від 12.06.2023 розрахункові рахунки юридичних осіб визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001294.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14.06.2023 клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора задоволено, накладено арешт на розрахункові рахунки юридичних осіб, зазначені у даній ухвалі.

Згідно положень ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на положення п. 1 ч.ч 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя на даній стадії провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Слідчий суддя звертає увагу, що досудовим розслідуванням встановлено, що грошові кошти розміщені на вищевказаних розрахункових рахунках юридичних осіб є предметом вчинення кримінального правопорушення. Крім того, з протоколів допитів керівників юридичних осіб вбачається, що будь-якого відношення до господарської діяльності останніх вони не мають.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, надходить до висновку, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах не було доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба та, що арешт накладено необґрунтовано.

Доводи, викладені в клопотанні про скасування арешту не містять, і слідчим суддею при його розгляді, не встановлено належних та допустимих доказів для протилежного висновку.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «Про Танос Трейдер», ТОВ «Партнер Опт Груп», ТОВ «Омега Гурт 044», ТОВ «Глобал Трейд Юкрейн Лімітед», ТОВ «ФОТОН-ЮГ ТД», ТОВ «Сапфір Експо» про скасування арешту - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1