Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

27 квітня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000212 від 04.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року задоволено клопотання прокурора Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_5 та накладено арешт на автомобіль марки «Ford Fiesta», д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , а керував ОСОБА_7 , який знаходиться на території спеціального майданчика для затриманих транспортних засобів, встановивши заборону власникам автомобіля чи будь-якій іншій особі, за винятком експертів, якими будуть проводитися відповідні експертні дослідження в рамках кримінального провадження, розпоряджатися чи вчиняти будь-які інші дії із вищевказаним автомобілем до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що накладення арешту на вказаний транспортний засіб порушує права власника та орендаря автомобіль. В доповненнях до апеляційної скарги вказує, що прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він посилався у клопотання про арешт майна, а слідчий суддя належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Звертає увагу колегії суддів на те, що арешт на транспортний засіб накладався з грубим порушенням норм КПК України, оскільки прокурор звернувся з клопотанням до слідчого судді після спливу 48 годин, визначених законодавством.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на вказаний автомобіль.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст.ст.94, 132, 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст.170-174 КПК України, а згідно ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч.1 ст.98 КПК України.

Перевіряючи законність прийнятого судового рішення про арешт майна в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів вважає, що при вирішенні питання щодо накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні слідчим суддею вищезазначені вимоги було дотримано повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що в СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000212 від 04.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України.

05.04.2023 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

В рамках даного кримінального провадження 04 квітня 2023 року о 12 годині на автомобільній заправці «WOG» було зупинено автомобіль марки «FORD» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 . При поверхневому огляді автомобіля виявлено психотропні речовини у поліетиленовому пакеті. 04.04.2023 року вході проведення обшуку автомобіля марки «FORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було виявлено та вилучено порошкоподібні та кристалічні речовини, які обмотані ізоляційними стрічками різних кольорів. Досудовим слідством встановлено, що автомобіль марки «FORD» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , належить громадянці ОСОБА_9 . Враховуючи, що легковий автомобіль автомобіль марки «FORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить громадянці ОСОБА_9 , являється речовим доказом у кримінальному провадженні, про що слідчим 04.04.2023 року винесена постанова про визнання його речовим доказом, оскільки є необхідність у встановленні заборони власнику автомобіля будь-яким чином розпоряджатися та використовувати його з метою уникнення ризиків продажу чи вчинення будь-яких інших дій із даним автомобілем (ремонт, переобладнання, вивіз за межі території України), які можуть призвести до втрати чи пошкодження транспортного засобу та знищення слідів вчинення даного кримінального правопорушення, тому прокурор звернувся з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на вказане майно.

За наслідками розгляду зазначеного клопотання, слідчим суддею було прийнято рішення про його задоволення, оскільки зазначені у клопотанні дані відповідають критеріям, визначеним ст.8 КПК України, тому накладено арешт з метою збереження речового доказу, запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, перетворення до його скасування у визначеному КПК України порядку.

Апеляційним переглядом встановлено, що з метою досягнення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні, а також з метою проведення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування, встановлення винних осіб та притягнення їх до кримінальної відповідальності, виявлення, вилучення, збереження предметів злочинної діяльності, а також речових доказів, які самі по собі, або в сукупності з іншими речовими доказам можуть відігравати важливе значення під час проведення подальшого досудового розслідування слідчим суддею цілком законно та обґрунтовано в даному випадку було задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно.

Колегія суддів цілком погоджується з висновком слідчого судді про накладення арешту на даний транспортний засіб та приходить до висновку, що хоча вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, він також є найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного автомобіля, недопущення його приховування, відчуження, перетворення, пересування, зникнення неможливо, у зв`язку з чим застосування такого заходу дійсно важливе для забезпечення збереження речових доказів.

На переконання колегії суддів, вилучення в ході проведення обшуку автомобіля відповідало умовам, визначеним ч.2 ст.168 КПК України, тому, вказаний транспортний засіб тимчасово вилучений органом досудового розслідування у ОСОБА_7 на законних підставах та у відповідності до вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційний суд вважає, що арештоване майно має суттєве значення в кримінальному провадженні як речовий доказ, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, необхідно провести додаткові слідчі дії з останнім, а також на ньому могли залишитися сліди скоєного правопорушення, які можуть мати доказове значення для даного кримінального провадження. Додані до клопотання прокурора матеріали свідчать про наявність правових підстав для накладення арешту, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів для запобігання можливості їх знищення або приховування.

Крім того, під час апеляційного розгляду прокурор та слідчий вказали, що власник майна ОСОБА_9 не зверталася до будь-якого органу про скасування арешту, накладеного слідчим суддею на автомобіль, та не просила його повернути чи надати в користування.

Посилання захисника на той факт, що прокурором пропущено строк на подачу клопотання про арешт майна не заслуговує на увагу, оскільки вилучено майно було 04.04.2023 року, а клопотання прокурором подано 05.04.2023 року, тобто протягом 48 годин після його вилучення, що відповідає кримінальному процесуальному законодавству. Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна, зазначені адвокатом у поданій до суду апеляційній скарзі також не спростовують висновків слідчого судді. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна його власником чи користувачем не надано та колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене підстав для задоволення апеляційної скарги захисника на даному етапі досудового розслідування не вбачається. Проте, у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст.28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, заявник не позбавлений права ініціювати в порядку ст.174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 06 квітня 2023 року про задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000212 від 04.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3