ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 621/562/23

Провадження 1-кп/621/173/23

22 травня 2023 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_4 (не з`явився)

обвинувачений - ОСОБА_5

захисники - адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу №621/562/23 (провадження ЄРДР № 0000172 від 06.07.2022), стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харків, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 статті 121 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2022 року, близько 23:00 години, ОСОБА_5 знаходився в приміщенні кухні за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де разом розпивали спиртні напої. В цей же день і час, між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 виникла сварка на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході якої у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості.

Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно та проявляючи агресію, в той же день і час, ОСОБА_5 , в приміщенні кухні за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільну небезпеку та передбачаючи можливість настання наслідків у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, з силою наніс не менше десяти ударів кулаками лівої та правої руки в область голови ОСОБА_10 , спричинивши тим самим останньому, згідно висновку експерта № 12-17/334-ОКБ/2022 від 29.08.2022 року, закриту черепно-мозкову травму у виді двох забитих ран в потиличній ділянці зліва; забиту рану у центрі лобної ділянки; крововиливи у м`які покрови голови зі сторони внутрішньої поверхні у лобно-скронево- тім`яній ділянці справа; крововиливи у підм`які мозкові оболонки та у речовину головного мозку з вогневиками забою речовини у лобно-скронево- тім`яній ділянці справа, з ознаками запалення твердої мозкової оболонки; закритий перелом потиличної кістки зліва. Спричинена закрита черепно-мозкова травма має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя згідно пункту 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року.

Після цього, вважаючи всі необхідні дії для доведення свого злочинного умислу виконаними, ОСОБА_5 припинив спричинення тілесних ушкоджень та покинув місце події. 06.07.2022 року, о 02:30 годині, ОСОБА_10 був госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства «Харківська обласна клінічна лікарня швидкої невідкладної медичної допомоги ім..проф.О.І.Мещанінова», де ІНФОРМАЦІЯ_5 , о 21:30 годині, він помер від отриманих тілесних ушкоджень. Причиною смерті ОСОБА_10 стала закрита черепно-мозкова травма у виді вище зазначених тілесних ушкоджень, які ускладнилися порушенням мозкового кровообігу, що стало безпосередньою причиною смерті та знаходиться у причинному зв`язку із спричиненими тілесними ушкодженнями.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, в зв`язку з чим учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в яких просив розглянути кримінальну справу без його участі.

З урахуванням засад змагальності й диспозитивності кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності позиції учасників справи, суд, на підставі ч.3 статті 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_5 пояснив, що зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю, неповнолітнім сином від першого шлюбу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також з цивільною дружиною ОСОБА_12 та двома спільними неповнолітніми дітьми: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , а також неповнолітньою донькою дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

05 липня 2022 року до них додому прийшли знайомі його матері: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Оскільки в цей день був його день народження, вони всі разом його вирішили відсвяткувати. Під час вечері вони вживали спиртні напої, і близько 22.30-23.00 між ним та ОСОБА_10 виникла сварка з незначного приводу. Про що сварилися, він не пам`ятає, однак дуже розізлився, через що підійшов до потерпілого і зі значною силою почав наносити йому удари кулаками в область голови. Ударів було не менше 10, і ОСОБА_10 впав на підлогу в приміщенні кухні, а потім почав хрипіти. Він, ОСОБА_5 , одразу ж припинив свої дії, ніхто з присутніх його під час бійки не зупиняв. Як тільки потерпілий почав хрипіти, його мати й дружина намагалися привести його до тями, однак той в свідомість не приходив, після чого викликали швидку допомогу. Після того, як ОСОБА_17 потрапив до лікарні, мати ОСОБА_5 купувала ліки за його гроші, намагалися допомогти у лікування, оскільки жодного наміру позбавити життя людину в нього не було. Такі агресивні дії були викликані через злість, і не заперечує, що смерть ОСОБА_18 настала внаслідок його ударів. Щиро розкаюється у вчиненому, просив суворо не карати.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення, пояснюють мотиви його вчинення. Підстав для самообмови судом не встановлено.

Європейський Суд з прав людини у справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї" від 06 грудня 1998 року зазначив, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою".

За таких обставин суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у спричиненні потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Разом з ним також проживала співмешканка ОСОБА_12 та двоє її неповнолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, в силу статті 89 Кримінального кодексу не судимий.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до статті 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.5 статті 12 Кримінального кодексу України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 статті 121 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень статті 67 КК України, судом не встановлено.

Прокурор в судовому засіданні, з огляду на обставини справи та особу обвинуваченого, просив призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Обвинувачений ОСОБА_21 просив суворо не карати та призначити мінімальне покарання.

Оскільки санкцією інкримінованої обвинуваченому статті передбачено безальтернативний вид покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 20.02.2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З метою забезпечення виконання вироку належить залишити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" до набрання ним законної сили.

За правилами ч.5 ст.72 КК України в строк відбування покарання обвинуваченим підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Початок відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме - з 20 лютого 2023 року.

Зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 20.02.2023 року до набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - тримання під вартою у ДУ «Харківській слідчий ізолятор», продовживши дію такого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок складено і проголошено 22.05.2023

Суддя ОСОБА_22