Справа 681/1287/20
№ 1-кп/688/27/23
Ухвала

Іменем України

19 червня 2023 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівка кримінальне провадження № 0000187 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кустівці Полонського району Хмельницької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , непрацюючого, особи з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 310 КК України,

встановив:

В провадженні Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області знаходиться кримінальне провадження № 0000187 від 10.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 310 КК України.

За обвинувальним актом ОСОБА_7 обвинувачується в тому числі в тому, що 24 травня 2020 року близько 21 год 40 хв у подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , на грунті тривалих неприязних відносин, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , перебуваючи у подвір`ї вказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_5 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до потерпілої ОСОБА_10 та знаходячись в безпосередній близькості до останньої, тримаючи у правій руці ніж, який приніс із собою, приставив його з правого боку гострою частиною до шиї потерпілої та у рішучій формі усно висловив намір про вбивство, що за викладених обставин викликало у ОСОБА_9 реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, та яка в цей момент з метою необхідної оборони схопила до рук граблі та з прикладанням фізичної сили нанесла ними удар в ділянку кисті правої руки ОСОБА_7 , внаслідок чого вказаний ніж випав на землю, а ОСОБА_7 вступив у боротьбу із ОСОБА_11 .

При цьому, в цей ж день час та місці, почувши крики доньки, із будинку вийшла ОСОБА_5 та попросила ОСОБА_7 припинити незаконні дії щодо ОСОБА_9 , однак ОСОБА_7 , будучи обуреним такими висловлюваннями ОСОБА_5 , підняв з землі свого ножа та, утримуючи його у правій руці, наблизився до ОСОБА_5 , яка стояла на ґанку будинку поряд із вхідними дверима, приставив лезо даного ножа до живота потерпілої та у рішучій формі усно висловив намір про її вбивство, що за викладених обставин викликало у ОСОБА_5 реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, на що остання з метою уникнення небезпеки повернулась до будинку, зачинивши за собою вхідні двері.

Окрім того, ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, у цей же день, час та місці, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні та з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, після висловлення погрози вбивством ОСОБА_9 , вступив з останньою у боротьбу, в ході якої, із прикладанням фізичної сили, утримуючи своєю лівою рукою ліву руку потерпілої, кулаком правої руки умисно наніс щонайменше два удари в ділянку лівого плеча та один удар в ділянку лівого передпліччя, внаслідок чого спричинив потерпілій ОСОБА_9 тілесне ушкодження у вигляді часткового розриву сухожилки надостьового м`язу лівого плечового суглобу, яке за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, як таке, що спричиняє короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді двох синців на зовнішній поверхні лівого плеча, синця на задній поверхні лівого передпліччя, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування за вказаними епізодами кваліфіковано за ч. 1 ст. 129 КК Україня як погроза вбивством ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , у яких були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, та за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне спричинення для ОСОБА_9 легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_8 заявив клопотання, в якому просить звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до ст. 49 КК України та закрити кримінальне провадження відносно обвинуваченого в цій частині, цивільний позов залишити без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні підтримав заявлене захисником клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на те, що розуміє наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України, не заперечував, у вирішенні цивільного позову поклався на розсуд суду.

Представник потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання захисника заперечував, посилаючись на те, що обвинувачений не визнав вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вважає, що таке питання мало б вирішуватись на наслідками судового розгляду вцілому.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала думку свого представника.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, хоча про час, день та місце його проведення була повідомлена у встановленому законом порядку.

Заслухавши клопотання захисника, яке підтримав обвинувачений, з`ясувавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити заявлене клопотання та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом в зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 8 ст. 284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України та ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадках встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 статті 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України, при цьому суд має невідкладно розглянути таке клопотання, а тому заперечення представника потерпілих про необхідність розгляду такого клопотання за наслідками розгляду справи вцілому є безпідставними.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України, у вчиненні яких, в тому числі, обвинувачується ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків.

З обвинувального акту слідує, що з моменту вчинення кримінальних правопорушень, тобто з 24 травня 2020 року, минуло понад три роки.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано даних про ухилення обвинуваченого від слідства та суду, вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а так само відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинуваченому ОСОБА_7 роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та право на проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку. Дані обставини обвинуваченому ОСОБА_7 зрозумілі, він підтримує заявлене захисником клопотання.

За таких обставин, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження в цій частині.

Не заслуговують на увагу і заперечення представника потерпілих про неможливість звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 через невизнання вини останнім, оскільки згідно з усталеною практикою Верховного Суду невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності в передбачених законом випадках за умови роз`яснення йому судом суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в застосуванні інституту звільнення від кримінальної відповідальності за наявності для того обґрунтованих підстав.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.11.2022 року у справі № 554/2953/18 провадження № 51-6060 км 21.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Оскільки щодо ОСОБА_7 не ухвалювався обвинувальний вирок, а судом постановляється ухвала про закриття кримінального провадження в частині кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України та вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог не передбачено ст. 372 КПК України, суд вважає необхідним поданий потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов залишити без розгляду.

Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпіла не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.11.2019 року у справі № 345/2618/16-к провадження № 51-1491км19.

На підставі ст.ст. 12, 44, 49 КК України, керуючись ст.ст. 129, 284, 285, 286, 288, 372 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 у зв`язку із закінченням строків давності за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині задовольнити.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження в цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1