Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/429/22
Провадження № 1-кп/945/330/23
ВИРОК

Іменем України

11 липня 2023 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

прокурора ОСОБА_3 ;

захисника ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 квітня 2022 року за № 0000119 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ольшанське Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, освіта неповна середня, неодруженого, раніше судимого:

21 лютого 2023 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_5 23.04.2022 об 11 годині, в умовах воєного стану, з дозволу власника перебував у приміщенні літньої кухні, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне збагачення шляхом заволодіння будь-яким майном, що належить ОСОБА_6 з метою його подальшого обернення на свою користь. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету власного незаконного збагачення ОСОБА_5 , вийшов на подвір`я з кухні та скористався тим, що ОСОБА_6 залишився у кухні, через незачинені двері, проник до будинку, розташованого на території двору зазначеного вище домоволодіння, звідки, повторно, таємно викрав бензинову газонокосарку марки «WINZOR», вартістю 1725 гривень. Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився ним на власний розсуд. Вказаними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1725 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєного стану, поєднана з проникнення до житла.

У кримінальному провадженні № 0000119 між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою вину в обсязі пред`явленого обвинувачення. При цьому, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, частково приєднати невідбуту частину покарання за виркоом Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21.02.2023 (5 років 4 місяці позбавлення волі), шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначити покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 просили затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Розглядаючи в порядку ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Так, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав свою вину, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, а також особи ОСОБА_5 , який за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлено.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_3 повністю усвідомлюють зміст угоди про визнання винуватості, наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_5 кваліфіковані вірно, покарання узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

За вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України обвинувачений ОСОБА_5 підлягає покаранню, яке узгоджене сторонами в угоді про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів на суму 1372 грн. 96 коп., які підтверджені документально та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Заходи забезпечення цього кримінального провадження не застосовувались.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази у кримінальному провадженні слід вважати повернутими власнику.

Керуючись ч. 1 ст. 369, ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні № 0000119, між прокурором Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, ОСОБА_5 визначити покарання шляхом частково складання призначених покарань, за цим вироком та за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 лютого 2023 року та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 26 жовтня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів на суму 1372 грн. 96 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- бензинову газонокосарку марки «WINZOR», - вважати повернутим ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Миколаївського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

11.07.2023