Справа № 463/3618/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/623/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження № 463/3618/22 щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 367 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2023 року кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, закрито у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

На ухвалу суду прокурори ОСОБА_9 , ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Прокурор ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду від 24 травня 2023 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор ОСОБА_9 звертає увагу, що оскаржуване рішення суду є невмотивованим та необґрунтованим. Зазначає, що в ухвалі суд лише виклав відомості щодо руху кримінального провадження та процитував норми КПК України, не провівши при цьому логічного зв`язку між вказаними нормами та перерахованими обставинами.

При цьому, на думку прокурора ОСОБА_9 , ухвала суду не містить правового обґрунтування висновків суду з посиланням на конкретні докази, прийняті судом.

Окрім цього, апелянт вказує, що судом не надано жодної оцінки доводам та запереченням сторони обвинувачення. Вважає, що викладення у рішення лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Вважає, що до кримінального провадження № 0000471 від 07.10.2015, усіх досудових розслідувань, які виділені в окреме провадження з цього провадження, а також зареєстрованих пізніше та об`єднаних з цим провадженням не може бути застосовано положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки у вказаному випадку зазначений пункт ст. 284 КПК України не існував на момент реєстрації кримінального провадження № 0000471.

Прокурор ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор ОСОБА_7 зазначає, що судом у мотивувальній частині не наведено встановлених судом обставин з посиланням на докази, а лише перераховано дати прийняття процесуальних рішень у провадженні.

Вказує, що судом не взято до уваги обставин справи, зокрема, з матеріалів провадження вбачається, що у межах досудового розслідування 08 листопада 2021 року у кримінальному провадженні за № 0000471 від 07.10.2015 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

07.02.2022 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000471 від 07.10.2015 продовжено до 6 місяців, тобто до 07.05.2022. При цьому, 27.04.2022 матеріали досудового розслідування щодо інших осіб у вищевказаному кримінальному провадженні виділені в окреме кримінальне провадження № 000221 від 27.04.2022 та обвинувальний акт направлений для розгляду до Личаківського районного суду м. Львова.

Окрім цього, апелянт вказує, що 27.04.2022 прокурором другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування щодо ОСОБА_5 з кримінального провадження № 0000471 від 07.10.2015, в окреме провадження, якому присвоєно номер № 000219 від 27.04.2022. У подальшому, 29.04.2022 прокурором підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику скеровано повідомлення про завершення досудового розслідування у провадженні та надано доступ до матеріалів досудового розслідування та після виконання вимог ст. 290 КПК України, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000219 від 27.04.2022 стосовно ОСОБА_5 скеровано для розгляду до Личаківського районного суду м. Львова.

Звертає увагу, що Законом України від 03.10.2017 p. N 2147-VIII, встановлено, що зміни, внесені підпунктом 22 пункту 7 параграфа 1 розділу 4 Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, зокрема зміни в частині редакції статті 294 КПК України, щодо суб`єкта, який наділений правом продовжувати строк досудового розслідування, не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр Досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Тобто, на думку прокурора, відомості про кримінальні правопорушення, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000471 внесені до ЄРДР 07.10.2015, тобто до внесення змін в редакцію статті 294 КПК України, а відтак останні не мають зворотної дії в часі, у зв`язку з чим постанова Першого заступника Генерального прокурора від 07.02.2022 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000471 до 6 (шести) місяців, в повному обсязі відповідає вимогам КПК України.

Крім того, апелянт акцентує увагу апеляційного суду на тому, що на стадії досудового розслідування адвокатом ОСОБА_10 уже подавалось клопотання щодо закриття кримінального провадження № 000219 від 27.04.2022 щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування та постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань, нагляду за його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 від 06.05.2022 у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Вказане рішення стороною захисту не оскаржувалося.

Таким чином, прокурор вважає, що вищевказане судове рішення не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, прийнятим судом з порушенням норм матеріального і процесуального права та з формальних підстав, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора з приводу доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_8 , які вважають ухвалу суду законною та обґрунтованою, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_7 підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України, вказаних вимог закону не дотримався.

Кримінальний процесуальний закон визначає чіткі вимоги щодо змісту ухвали та дає вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені у такому судовому рішенні (ст. 372 КПК України).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 372 КПК України ухвала суду складається, у тому числі, з мотивувальної частини із зазначенням встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Натомість, суд в порушення вищевказаних норм кримінального процесуального закону не обґрунтував належним чином свою позицію, а лише обмежився перерахуванням відомостей щодо руху кримінального провадження та цитуванням норм кримінального процесуального закону.

Також, суд першої інстанції, відхиляючи доводи сторони обвинувачення, не надав їм жодної оцінки, вказавши лише, що прокурор заперечував проти клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання захисника ОСОБА_8 , суд першої інстанції зазначив, що постанова прокурора від 27.04.2022 про виділення із матеріалів кримінального провадження № 0000471 від 07.10.2015 матеріалів досудового розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів провадження, складання та затвердження обвинувального акту здійснювалося за межами строків досудового розслідування, передбачених ч. 3 ст. 219 КПК України, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на наступне.

У клопотанні про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України, з яким погодився суд першої інстанції, захисник ОСОБА_8 стверджує, що оскільки строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000471 від 07.10.2015 було продовжено постановою Першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_11 від 07 лютого 2022 року до шести місяців, вказане не узгоджується з вимогами ст. 294 КПК України, оскільки на момент повідомлення ОСОБА_5 підозри за ч. 2 ст. 367 КК України (08 листопада 2021 року) право вирішення питання про продовження строку досудового розслідування на строк більше трьох місяців покладалося виключно на слідчих суддів (Закон України № 2147-VIII від 03.10.2017).

У цьому аспекті колегія суддів звертає увагу на таке.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000471 від 07.10.2015 щодо ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_13 за ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України, Куська за ч. 2 ст. 367 КК України, ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 367 КК України.

08 листопада 2021 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 08.11.2021 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Постановою Першого заступника Генерального прокурора від 28.12.2021 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000471 до 3-х місяців.

07.02.2022 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000471 від 07.10.2015 продовжено до 6 місяців, тобто до 07.05.2022. При цьому, 27.04.2022 матеріали досудового розслідування щодо інших осіб у вищевказаному кримінальному провадженні виділені в окреме кримінальне провадження № 000221 від 27.04.2022 та обвинувальний акт направлений для розгляду до Личаківського районного суду м. Львова.

Окрім цього, апелянт вказує, що 27.04.2022 прокурором другого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва у кримінальних провадженнях органів Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням органів Державного бюро розслідувань та нагляду за його оперативними підрозділами Офісу Генерального прокурора винесено постанову про виділення матеріалів досудового розслідування щодо ОСОБА_5 з кримінального провадження № 0000471 від 07.10.2015, в окреме провадження, якому присвоєно номер № 000219 від 27.04.2022.

У редакції Закону № 1697-VII, що діяла до 16 березня 2018 року, продовження строку досудового розслідування належало до повноважень прокурора.

Законом № 2147-VIII, яким внесено зміни до ст. 294 КПК, було визначено, що якщо подано клопотання про продовження строку досудового розслідування до 6 чи до 12 місяців, то це питання вирішує слідчий суддя.

Водночас Прикінцеві положення Закону № 2147-VIII містять застереження щодо застосування правил продовження строку досудового розслідування та передбачають, що зазначені зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін (тобто з 16 березня 2018 року).

Аналіз вказаних змін до порядку продовження строків досудового розслідування свідчить, що повноваження слідчого судді щодо продовження цих строків однозначно поширюються на провадження, які розпочаті з 16 березня 2018 року.

Разом з тим, законодавець визначив, що зміни до ст. 294 КПК в редакції Закону № 2147-VIII не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, в яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін (тобто з 16 березня 2018 року).

Фактично таке застереження у прикінцевих положеннях вищевказаного закону Закону є винятком з правила і законодавець не випадково встановив дію цього правила у часі. В даному випадку він поширив дію положень ст. 294 КПК в редакції Закону № 2147-VIII лише на кримінальні провадження, відомості про які внесені до ЄРДР після 16 березня 2018 року, тим самим обумовив особливості їхнього застосування.

Законодавець вказівкою на те, що на «старі» провадження (внесені до 16 березня 2018 року) не поширюються нові положення про визначення строків досудового розслідування, в т. ч. і про продовження строків досудового розслідування, фактично надав старій редакції ст. 294 КПК переживаючу дію. Адже ці «старі» положення за законодавчим формулюванням поширюються на ті провадження, відомості про які були внесені до 16 березня 2018 року.

З вищенаведеного випливає, що у провадженнях, що внесені до ЄРДР до 16 березня 2018 року строки досудового розслідування уповноважений продовжувати саме прокурор.

При цьому таке правило має поширюватися і на ті провадження, які об`єднані з кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР до 16 березня 2018 року, оскільки правовий режим в об`єднаному кримінальному провадженні прямо пов`язаний із тим правовим режимом, який діяв у тому провадженні, що було внесено до ЄРДР раніше. Такий висновок безпосередньо слідує із положень ч. 7 ст. 217 КПК.

Тобто, до усіх досудових розслідувань, які виділені в окреме провадження з кримінального провадження № 0000471 від 07.10.2015, а також зареєстрованих пізніше та об`єднаних з кримінальним провадженням застосовується правовий режим, який діяв станом на 07.10.2015.

Однак судом першої інстанції зазначені обставини не взято до уваги та не перевірено під час судового розгляду, а тому суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

За таких обставин, оскаржувана ухвала, яка не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підлягає безумовному скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому апеляційний суд наголошує, що завданням будь-якого кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_7 підлягають задоволенню, а ухвала - скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними та не можуть бути усунені судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 23 травня 2023 рокущодо ОСОБА_5 скасувати та призначити в Личаківському районному суді м. Львова новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 367 КК України зі стадії підготовчого судового засідання іншим складом суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4