Справа № 489/1080/18
Провадження № 1-кп/489/254/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

12 липня 2023 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження №0000281 від 21.01.2018 та №0001323 від 02.04.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна та у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 статті 185 КК України, за таких обставин:

20.01.2018 близько 22:00 год. ОСОБА_3 , знаходячись біля будинку № 40 на просп. Миру в м. Миколаєві, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, під приводом перевірки документів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав майно ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон «LG» з сім-карткою НОМЕР_1 , які для потерпілого матеріальної цінності не становлять; мобільний телефон «Huawei Y511», вартістю 2998,98 грн, з сім-карткою НОМЕР_2 , яка матеріальної цінності для потерпілого не становить; грошові кошти в сумі 200 грн; кредитну картку ПАТ «Державний Ощадний банк України», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить; кредитну картку ПАТ «Альфа-Банк», яка матеріальної цінності для потерпілого не становить, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 3198,98 грн.

01.04.2018 в період часу з 10.00 до 18.20 годин (точний час не встановлений) ОСОБА_3 , діючи повторно, шляхом вільного доступу викрав з території домоволодіння по АДРЕСА_1 майно ОСОБА_6 , а саме: металеву каструлю об`ємом 40 л вартістю 200 грн; електричну циркулярну пилку вартістю 500 грн; саморобну тачку вартістю 300 грн. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

В ході судового розгляду обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, при цьому зазначив, що не вчиняв інших кримінальних правопорушень та не ухилявся від явки до суду, оскільки 15.04.2022 виїхав за межі України і тому не був обізнаний про дати та час виклику до суду. Наміру на ухилення від явки до суду не мав та після телефонного дзвінка з поліції та спілкування із секретарем судового засідання одразу прибув до суду.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_6 надіслала суду заяву, в якій не заперечувала проти закриття кримінального провадження за закінченням строків давності.

Потерпілий ОСОБА_5 повідомив суду про своє заперечення проти закриття кримінального провадження за закінченням строків давності.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України та ч. 1 ст. 44 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 284, ч. 1 ст. 286 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За положеннями пунктів 2 та 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на час вчинення інкримінованих особі діянь), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно до п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

За змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст. 49 цього Кодексу строків не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні 20.01.2018 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) відноситься до кримінальних проступків та карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років; а також у вчиненні 01.04.2018 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року) відноситься до нетяжких злочинів та карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

При цьому відповідно до висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 у справі № 328/1109/19, після внесення змін до вказаних статей 12 та 49 КК України Законом № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року мало місце поліпшення становища особи порівняно із попередніми редакціями ст. 12 КК та ст. 49 КК, що були чинними на час скоєння кримінального правопорушення, у зв`язку з цим у кримінальному провадженні є підстави для застосування положень ч. 1 ст. 5 КК щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Крім того, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, станом на час його вчинення відповідно до ст. 12 КК України належало до категорії злочинів невеликої тяжкості та каралося штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, станом на час його вчинення відповідно до ст. 12 КК України належало до категорії злочинів середньої тяжкості та каралося арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, і положення п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на час їх вчинення) також передбачали строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за їх вчинення три роки та п`ять років відповідно з дня вчинення злочинів і до дня набрання вироком законної сили.

Згідно з дослідженими судом відомостями щодо судимостей встановлено, що після 02.04.2018 відносно ОСОБА_3 жодне кримінальне провадження не реєструвалося та він не вчиняв інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, на даний час минули встановлені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний та п`ятирічний строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України відповідно. Протягом вказаного строку обвинувачений не вчинив нового кримінального правопорушення та не ухилявся від досудового слідства і суду, а також згоден на звільнення його від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності.

З постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 у справі № 328/1109/19 слідує, що відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Крім того, відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №598/1781/17 (провадження №13-47кс20), звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування особою шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Не змінює висновків суду про сплив строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності факт оголошення його судом у розшук ухвалою суду від 06.04.2023, оскільки, по-перше, строк давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності сплив 01.04.2023, тобто до оголошення його судом у розшук, та на час спливу вказаного строку останній не ухилявся від явки до суду.

По-друге, підставою оголошення обвинуваченого у розшук стало те, що останній не з`являвся за викликом до суду та не було встановлене місце його проживання. Однак при проведенні органами Національної поліції розшукових заходів, направлених на встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 , було встановлено, що останній станом на час оголошення його судом у розшук тимчасово мешкав за межами України в Швейцарії, куди виїхав через загрозу життю та здоров`ю, викликану військовою агресією російської федерації проти України. Вказане, у свою чергу, свідчить про те, що ОСОБА_3 не ухилявся від явки до суду, оскільки фактично не мав можливості прибути до суду, оскільки не був повідомлений про дату та час судових засідань, а також був відсутній за межами України.

За правилами частини 2 статті 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування статті 49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду особи, належно повідомленої, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Особою, яка ухиляється від слідства або суду, визнається відома цим органам особа як така, що вчинила певне кримінальне правопорушення і здійснила дії з метою переховування місця свого перебування від досудового розслідування або суду.

При з`ясуванні, які дії особи мають визнаватись юридично значущими для встановлення факту ухилення від досудового розслідування або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально процесуальний статус особи, що вчинила кримінальне правопорушення. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним або обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтись до правозастосовних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї виник юридичний обов`язок постати перед органом досудового розслідування або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

При цьому оголошення особи у розшук може відбуватися як у випадку ухилення особи від слідства, так і з інших об`єктивних причин, не пов`язаних із вчиненням такою особою дій умисного характеру задля встановлення її місцезнаходження.

Відтак сама по собі наявність у кримінальному провадженні ухвали суду про оголошення обвинуваченого у розшук не свідчить про безальтернативну необхідність застосування положень частини 2 статті 49 КК. Вказані обставини підлягають з`ясуванню у кожному конкретному кримінальному провадженні.

З ухвали суду від 06.04.2023 вбачається, що підставою для зупинення судового провадження та оголошення обвинуваченого у розшук стало те, що 06.02.2023 та 06.04.2023 останній не з`явився в судові засідання, встановити зв`язок з останнім та встановити його місцезнаходження не виявилося можливим.

Проте суду не було надано доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до суду, не з`явився без поважних причин.

При цьому обвинувачений зазначив, що не ухилявся від явки до суду, оскільки перебував у вказаний період за кордоном у зв`язку із повномасштабним вторгненням російської федерації в Україну та не був повідомлений про дату та час судових засідань.

Вказані твердження підтверджуються копіями наданих обвинуваченим паспорту громадянина України для виїзду за кордон, на якому наявні відтиски штампу про те, що останній виїхав за межі України 15.04.2022, та посвідчень особи для проживання за кордоном, термін дії якого становить до 31.05.2024.

Також необхідно відмітити, що у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 запобіжний захід, порушення якого могло б свідчити про ухилення від суду, станом на час розгляду справи в суді застосований не був.

Таким чином, встановлені судом обставини є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, оскільки з дня вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 185 КК України, минули встановлені п. 2 та п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності та протягом вказаного строку обвинувачений не вчинив нового кримінального правопорушення та не ухилявся від досудового слідства і суду.

Цивільні позови не заявлялися.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

У кримінальному провадженні відсутні витрати на залучення експертів.

Заходи забезпечення криміналь ного провадження не застосовувалися.

Керуючись статтями 284, 286, 288, 370, 374 КПК України, суд

постановив:

Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальні провадження №0000281 від 21.01.2018 та №0001323 від 02.04.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, - закрити.

Речові докази: металеву каструлю, електричну циркулярну пилу та господарську металеву тачку вважати повернутими власнику ОСОБА_6 .

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Миколаєва.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1