Справа № 164/101/23 Провадження №11-кп/802/476/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000221 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 18 травня 2023 року щодо неї,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Маневицького районного суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000221, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

В судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , строком на 60 днів. Клопотання мотивовано тим, що на даний час провадження по суті не розглянуто, ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме можливість обвинуваченої переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжують існувати.

Ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 18 травня 2023 року клопотання прокурора у кримінальному провадженні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 задоволено, продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16 липня 2023 року включно. Розмір застави залишено раніше визначений.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що судове провадження не завершено до спливу строку тримання під вартою, докази в повному обсязі ще не досліджені, визначені ст.177 КПК України ризики, які були підставами для обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду кримінального провадження не відпали.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 вважає ухвалу суду необґрунтованою. Посилається на те, що зазначені в клопотанні прокурора ризики, нічим не підтверджуються. Посилається на те, що вона одружена, проживає разом з чоловіком. Крім того, зобов`язується дотримуватись покладених на неї обов`язків, у випадку зміни запобіжного заходу. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким обрати їй запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідача, який виклав суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинувачену та її захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу суду і застосувати щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, міркування прокурора, яка заперечила доводи апеляційної скарги і просила ухвалу суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно положень ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Вимоги ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку апеляційного суду, місцевий суд відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового і сімейного стану ОСОБА_7 міцності її соціальних зв`язків, інших даних про її особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно продовжив обвинуваченій запобіжний захід у вигляді строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Судом першої інстанції у достатній мірі встановлені підстави для продовження обвинуваченій виняткового запобіжного заходу, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Як встановлено місцевим судом, судове провадження не завершено до спливу строку тримання під вартою, докази в повному обсязі ще не досліджені, визначені ст.177 КПК України ризики, які були підставами для обрання обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час розгляду кримінального провадження не відпали.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання сторони обвинувачення в даному провадженні, не змінилися обставини, які стали підставою для застосування щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку в даний час вже обвинуваченої, зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України.

Так, наведені стороною обвинувачення у клопотанні та судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому є доведений ризик, який слугував підставою для застосування запобіжного заходу, на даний час не втратив свою актуальність та не змінився.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_7 неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності, в переважній більшості за вчинення корисливих злочинів. В даний час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

На даний час в рамках кримінального провадження триває судовий розгляд.

Тому, на переконання апеляційного суду, заявлені прокурором ризики продовжують існувати.

Апеляційний суд вважає, що продовжуючи ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід, суд першої інстанції врахував як обставини, передбачені ст.184 КПК України, так і обставини, визначені ст.199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту не наведено жодних обґрунтувань, які могли стати підставами для зменшення розміру застави, визначено в даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченої ОСОБА_7 ..

Таким чином твердження обвинуваченої про можливість зменшення розміру застави є голослівними і тому не беруться апеляційним судом до уваги.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Маневицького районного суду Волинської області від 18 травня 2023 року щодо неї без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: