Справа № 755/5612/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" травня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000883 від 07.03.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця Краснодарського краю РФ, українця, громадянина України, із середньою освітою, працюючого не офіційно, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України призначено покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 05.03.2023 року приблизно о 09:00, перебуваючи неподалік кінотеатру «Дніпро», розташованого за адресою: м. Київ, просп. Юрія Гагаріна, 7, знайшов банківську картку «Монобанк» чорного кольору з безконтактною технологією проведення платежів, випущену в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» за № НОМЕР_1 (номер рахунку НОМЕР_2 ), що належить потерпілій ОСОБА_5 та була нею втрачена.

У відповідності Закону України «Про інформацію», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», висновків Верховного суду, викладених у постанові від 14.02.2019 № 545/420/17, а також примітки до ст. 358 КК України, платіжні банківські картки є електронним платіжним документом.

Знайшовши вказану банківську картку, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння вказаним вище офіційним документом, шляхом її привласнення з корисливого мотиву, а саме розрахунку наявними на банківській картці грошовими коштами за придбані товари.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто у привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів.

Крім того, станом на 05.03.2023 року на території України діяв воєнний стан, який введено в дію Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення военного стану в Україні» із 05:30 24.02.2022 року, та неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України з подальшим затвердженням законами України.

Маючи у своєму розпорядженні привласнену у протиправний спосіб банківську картку «Монобанк» чорного кольору з безконтактною технологією проведення платежів, випущену в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» за № НОМЕР_1 (номер рахунку НОМЕР_2 ), що належить потерпілій ОСОБА_5 , у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на таємне заволодіння грошовими коштами, що перебували на рахунку вказаної картки на невизначену суму.

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння грошовими коштами, що перебували на банківській картці потерпілої ОСОБА_5 , 05.03.2023 року приблизно о 12:08, тобто у період дії воєнного стану, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні торгівельного павільйону ТОВ «Фірмова мережа «Київхліб», за адресою: м. Київ, просп Соборності, 4, маючи при собі привласнену у протиправний спосіб банківську картку «Монобанк», передбачаючи, що на карті встановлений ліміт транзакції. що не потребував підтвердження PIN-кодом, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення здійснив розрахунок цією картою за придбання товару, шляхом безконтактного розрахунку за товари через POS-термінал, внаслідок чого з розрахункового рахунку НОМЕР_2 , що належить потерпілій ОСОБА_5 списано грошові кошти у сумі 443 грн, чим спричинив останній матеріальних збитків на вищевказану суму.

Крім того, 05.03.2023 року у період часу з 12:20 по 12:27, тобто у період дії воєнного стану, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «KAKNAPILIS», за адресою: м. Київ, просп. Соборності, 1, маючи при собі привласнену у протиправний спосіб банківську картку «Монобанк», передбачаючи, що на карті встановлений ліміт транзакції, що не потребував підтвердження PIN-кодом, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення здійснив розрахунок цією картою за придбання товарів, шляхом безконтактного розрахунку за них через POS-термінал, шляхом проведення п`яти транзакцій, внаслідок чого з розрахункового рахунку НОМЕР_2 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , списано грошові кошти у сумі 1076 грн 70 коп., чим спричинив останній матеріальних збитків на вищевказану суму.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне заволодіння грошовими коштами, що перебували на банківській картці потерпілої ОСОБА_5 , 05.03.2023 року у період часу з 12:40 по 12:47, тобто у період дії воєнного стану, ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину «Табакерка», за адресою: м. Київ, просп. Соборності, 2/1, маючи при собі привласнену у протиправний спосіб банківську картку «Монобанк», передбачаючи, що на карті встановлений ліміт транзакції, що не потребував підтвердження PIN-кодом, діючи з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення здійснив розрахунок цією картою за придбання товарів, шляхом безконтактного розрахунку за них через POS-термінал, шляхом проведення шести транзакцій, внаслідок чого з розрахункового рахунку НОМЕР_2 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , списано грошові кошти у сумі 3255 грн 99 коп., чим спричинив останній матеріальних збитків на вищевказану суму.

Отже, в результаті своїх умисних дій, ОСОБА_3 переслідуючи мету незаконного збагачення, протиправно, з корисливих мотивів, використовуючи привласнену у протиправний спосіб банківську картку «Монобанк» чорного кольору з безконтактною технологією проведення платежів, випущену в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» за № НОМЕР_1 (номер рахунку НОМЕР_2 ), що належить потерпілій ОСОБА_5 у період дії воєнного часу, 05.03.2023 року з 12:08 по 12:47 шляхом розрахунку за придбані товари викрав з її рахунку грошові кошти на загальну суму 4775 грн 69 коп., спричинивши потерпілій матеріальних збитків на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану. Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказані кримінальні правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що дійсно 05.03.2023 року близько о 09:00 перебував за адресою: м. Київ, пр-т Ю. Гагаріна, 7, де знайшов банківську картку «Монобанк» та привласнив її. Крім того, 05.03.2023 року близько 12:10, перебуваючи у павільйоні ТОВ «ФМ «Київхліб», який розташований за адресою: м. Київ, пр-т Соборності, 4, здійснив розрахунок за товари через POS-терміналу даною карткою на суму 443 грн. Крім того, 05.03.2023 року близько 12:30, перебуваючи у приміщенні магазину «Kaknapilis», який розташований за адресою: м. Київ, пр-т Соборності, 1, здійснив розрахунок за товари через POS-терміналу даною карткою на суму 1076 грн 70 коп. Крім того, 05.03.2023 року близько 12:50, перебуваючи у приміщенні магазину «Табакерка», який розташований за адресою: м. Київ, пр-т Соборності, 2/1, здійснив розрахунок за товари через POS-терміналу даною карткою на суму 3255 грн 99 коп. Щиро розкаявся у вчиненому та зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час, місце вчинення ним кримінальних правопорушень відповідають дійсності, розуміє, що його дії були умисними та корисливими, вчинені під час дії воєнного стану в державі. Зокрема, пояснив, що жалкує про скоєне, відшкодував потерпілій шкоду повністю та обіцяє у майбутньому нічого протиправного не вчиняти.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу. Винуватість ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи у вчиненні інкримінованих йому злочинів, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

З огляду на наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 357 КК України як привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, та за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 357 КК України та за ч. 4 ст. 185 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком та тяжким злочином відповідно; конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого - вину визнав повністю, повністю відшкодував шкоду потерпілій, щиро каявся у вчиненому; дані про його особу, зокрема: не одружений, має дитину 2 років; на час розгляду кримінального провадження не працює; під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше судимий; вчинив корисливі кримінальні правопорушення під час іспитового строку; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, із урахуванням ст. 70 КК України остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та врахувати вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2022 року із застосуванням ст. 71 КК України. Також суд враховує заяви потерпілої від 23 та 25 травня 2023 року, в яких вказано, що будь-яких претензій матеріального та морального характеру вона до обвинуваченого не має, матеріальний збиток ОСОБА_3 відшкодував у повному обсязі, цивільний позов подавати не буде, просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, у виді обмеження волі, та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, із урахуванням положень ч. 1 ст. 70 указаного Кодексу, оскільки його перевиховання та виправлення можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства. Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України або ж застосування ст. 69 КК України до обвинуваченого суд не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2022 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік. Зважаючи на те, що дані кримінальні правопорушення ОСОБА_3 вчинив після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, тому остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначати за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2022 року. Приймаючи таке рішення без участі потерпілої, суд врахував її заяву від 23.05.2023 року та виходить з засад ч. 5 ст. 28 КПК України, не допускаючи зайвого формалізму, оскільки кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без зміни. Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік; за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.10.2022 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) день.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без зміни. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні. Речові докази у кримінальному провадженні: - комп`ютерні лазерні диски - залишити в матеріалах провадження; - чеки на суми 443 грн 00 коп. (ПН:64), 415 грн 00 коп. (ІД 41), 240 грн 00 коп. (ІД 41), 457 грн 99 коп. (ІД 41), 999 грн 00 коп. (ІД 41), 145 грн 00 коп. (ІД 41) - залишити в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору та обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1