Номер провадження:1-кс/521/2092/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 з секретарем ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000016 від 16.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси звернувся прокурор з клопотанням, про накладення арешту на майно.

З клопотання вбачається, що на території Малиновського району особи з числа, що засуджені до позбавлення волі та відбувають покарання, організували сталий канал постачання наркотичних засобів до ДУ «Одеська виправна колонія № 14». До протиправної діяльності використовують мобільні телефони та залучили осіб, які перебувають на волі.

Так, встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в ДУ «Одеська виправна колонія № 14» та для своєї протиправної діяльності використовує мобільний термінал з сім-картою мобільного оператора ПрАТ «Водафон» НОМЕР_1 .

Крім того, 06.06.2023, в порядку ст. ст. 36, 41 КПК України надано доручення начальнику ДУ «Одеська виправна колонія № 14», з метою надання на адресу Малиновської окружної прокуратури міста Одеси матеріалів, які складалися під час вилучення у ОСОБА_4 заборонених речей.

Так, 06.06.2023 від ДУ «Одеська виправна колонія № 14» надійшли наступні речі та документи, а саме: мобільний телефон марки «HUAWEI», чорного кольору з сім-картами мобільного оператора ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «Водафон» НОМЕР_1 , який перебуває у робочому стані, однак заблокований паролем, ІМЕІ встановити не вдалось, що було вилучено у ОСОБА_4 .

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебувають речі, документи, грошові кошти, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасово вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення тих речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених із обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Згідно з п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди є предметом кримінального правопорушення.

Майно вилучене 11.04.2023 повністю відповідає вимогам ст. 98 КПК України та обґрунтовано визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, про що винесена відповідна постанова.

Згідно ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існують підстави ризику, що вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «HUAWEI», чорного кольору з сім-картами мобільного оператора ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «Водафон» НОМЕР_1 , можуть бути зіпсовані, знищені, перетворені, втрачені особою яка ним володіє, та вказані предмети мають доказове значення у вказаному кримінальному провадженні.

Накладення арешту на вилучені речі є необхідним для забезпечення та збереження у якості речових доказів та запобіганню можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та для подальшого проведення відповідних експертиз, та заходів забезпечення, які мають істотне значення для досудового розслідування.

У даному випадку підставою для накладення арешту на майно, яке вилучено є ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів.

Завданням арешту майна в даному випадку, у відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, є запобігання можливості його відчувати, розпоряджатися та користуватися цим майном до скасування арешту, для збереження речових доказів, проведення судових експертиз та заходів забезпечення.

Так, на тимчасово вилучене майно, яке вилучене, необхідно накласти арешт, тобто тимчасово позбавити можливості володіти, розпоряджатися та користуватися цим майном до скасування арешту, у зв`язку з тим, що існує реальна загроза знищення вказаного майна.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 170 КПК України, у кримінальному провадженні встановлено необхідність накладення на речові докази у кримінального провадженні, які вилучено 11.04.2023 під час проведення огляду, у зв`язку з необхідністю забезпечення та збереження у якості речових доказів та запобіганню можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та подальшого проведення судових експертиз.

Слідчий у судове засідання не з`явилась, надала заяву в якій підтримала клопотання, та вважає, що є всі законні підстави для задоволення клопотання, з підстав які викладені в ньому, просила проводити розгляд клопотання без її участі.

Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, оскільки органом досудового розслідування доведена необхідність застосування арешту означеного майна, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 167 КПК України, встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.2 ст.167 КПК України - підставою тимчасово вилученого майна є: п.1. підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; п.3. є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; п.4. одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона розпоряджатися та використовувати майно, на яке накладено арешт може бути застосована лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати чи пошкодження відповідного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей якщо є достатні підстави вважити, що вони зберегли на собі сліди злочину чи є предметом кримінального правопорушення. Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, у даному випадку, враховуючи обставини злочину, слідчий суддя вважає, що є всі законі підстави вважати, що означені в клопотанні предмети підпадають під ознаки тимчасово вилученого майна, та з метою недопущення зникнення вилученого майна, втрати або його пошкодження, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати арешт вказаного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 107, 170 - 173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0000016 від 16.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «HUAWEI», чорного кольору з сім-картами мобільного оператора ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «Водафон» НОМЕР_1 , який 09.06.2023 надійшов від ДУ «Одеська виправна колонія № 14», заборонивши володіти, користуватись, розпоряджатись цими предметами будь-яким особам.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1