Справа № 352/103/23
Провадження № 1-кп/352/134/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне прповадження з обвинувальним актом внесеним до ЄРДР за № 0000224 від 13.10.2022 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мшанець, Теребовлянського району, Тернопільської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неофіційно працюючого різноробочим на приватних новобудовах, одруженого, утриманця однієї малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, військовозобов`язаного, депутатом не обирався, не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України,

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_5 , ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Вказане кримінальне правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах:

статтею 65 Конституції України передбачається, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Статтею 17 Закону України «Про оборону України» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Абзацом 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного ( ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Так, 24.02.2022 р. Указом Президента України № 69/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п. п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України оголошено проведення мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Так, 31.08.2022 р. ОСОБА_5 взятий на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_4 як військовозобов`язаний і йому доведено вимоги законодавства України з питань оборони з офіційним застереженням про відповідальність за ухилення від військової служби.

22 вересня 2022 року військовозобов`язаний ОСОБА_5 за результатом проведеного медичного огляду військово-лікарською комісією (довідка №180/3997 від 22.09.2022) визнаний здоровим та на підставі графи ІІ Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. № 402, визнаний придатним до військової служби.

Після проходження медичного огляду, в кімнаті прийому громадян ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 належним чином оголошено зміст повістки про відправку до Збройних Сил України на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 р. «Про загальну мобілізацію», а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі відмови від проходження служби.

В подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою ухилення від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відкрито відмовився отримувати повістку на відправку, аргументуючи тим, що стан його здоров`я є незадовільним.

Проте, ОСОБА_5 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, Указу Президента України №69/2022 р. від 24 лютого 2022 року, з метою ухилення від призову за мобілізацією, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи відповідно до картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного та довідки №180/3997 від 22.09.2022 р. придатним за станом здоров`я до проходження військової служби та належним чином попередженим про необхідність прибуття на 10 год. 27.09.2022 р. до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 для відправки до Збройних Сил України, будучи при цьому повідомленим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин не прибув для відправки на проходження військової служби у лавах Збройних Сил України, тим самим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати його вкрай незадовільний стан здоров`я, як і те, що він являється утриманцем однієї малолітньої дитини.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 судовому засіданні свою вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ст. 336 КК України, так як він ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд також враховує і те, що останній негативно ставиться до вчиненого; має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується; раніше не судимий; одружений, являється утриманцем малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 ; працюючи хоч і неофіційно, проте займається суспільно-корисною працею; на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває; має незадовільний стан здоров`я тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має нерегулярний легальний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої протиправної поведінки останнього.

З врахуванням всіх вище перелічених пом`якшуючих обставин, даних про особу ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи основне покарання у виді позбавлення волі, суд застосовує щодо підсудного норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Питання щодо обрання чи заміни запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні заявлено не було.

Керуючись ст.ст. 342 - 376 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 : обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_5 прокласти на орган пробації за місцем проживання останнього.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався, як і підстави для його обрання останньому до вступу вироку в законну силу відсутні.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні заявлено не було.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно, після його проголошення.

Суддя Руслан Струтинський