Справа № 720/1276/23
Провадження:1-кп/720/118/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в

м. Новоселиця кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Мартинівка Бердичівського району,

Житомірської області, зарєстрований по

АДРЕСА_1 , проживає

АДРЕСА_2 , розлучений, раніше не

судимий, працює інспектором прикордонної служби відділення

інспекторів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 »,

громадянин України,

зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань України за № 000006 від 12.01.2023 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.27. ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.263 КК України, суд, -

встановив:

Старший сержант ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» уклав контракт про проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в подальшому, будучи призначеним на посаду в зазначеному підрозділі, розпочав проходження військової служби за контрактом.

Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ДПСУ № 47?ОС від 16.02.2022 старшого сержанта ОСОБА_5 , призначено на посаду молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - кулеметника 2 групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип В), відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б).

Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

В свою чергу, згідно ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», органи охорони державного кордону є правоохоронним органом.

Згідно вступних частин Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та Дисциплінарного статуту Збройних Сил України вбачається, що дія цих Статутів поширюється, окрім інших, на військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старший сержант ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Вимогами ст. 19 Конституції України, передбачено, що посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 року № 340, передбачено умови та підстави видачі посвідчення водія, а також те, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії.

Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Згідно з пп. а, п. 2, ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.10.1998 №637/3077, боєприпаси - це спеціально виготовлені вироби одноразового використання, які призначені забезпечити ураження цілей в умовах збройної боротьби, самооборони, полювання, спорту. До бойових припасів належать патрони до нарізної вогнепальної зброї різних калібрів, а також заряджені патрони до гладкоствольних мисливських рушниць, мисливський порох і капсулі.

Пунктом 4 та пунктом 15 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, право на володіння вогнепальною зброєю посадовими особами та громадянами і умови її застосування визначаються в порядку, встановленому законодавством України, а посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Натомість, ОСОБА_5 в порушення вище вказаного законодавства вчинив кримінальні правопорушення проти авторитету органів державної влади та проти громадської безпеки, за наступних обставин.

Так, у березні 2022 року, більш точні дата і час органом досудового розслідування не встановлені у ОСОБА_5 , який не отримував у встановленому законодавством порядку посвідчення водія на керування транспортним засобом виник злочинний умисел, спрямований на виготовлення такого посвідчення, категорії «В», з метою його використання під час керування автомобілем. З цією метою, в мережі Інтернет він знайшов оголошення про виготовлення посвідчення водія. В телефонній розмові з невстановленим чоловіком, номер якого був вказаний в оголошенні ОСОБА_5 дізнався, що послуги з виготовлення і передачі йому підробленого посвідчення водія категорії «В» коштують 6000 грн., а також для цього необхідно, в електронному вигляді, в додатку «Інстаграм», надіслати невідомому чоловіку, фотознімок встановленого зразка та зразок підпису.

Погодившись на умови невстановленого стороною обвинувачення чоловіка, ОСОБА_5 вчинив дії, спрямовані на пособництво у виготовленні підробленого документа, зокрема останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючи, що посвідчення водія є офіційним документом який у визначеному законодавством порядку видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає право на керування транспортними засобами, з метою виготовлення та подальшого використання підробленого документа, а саме посвідчення водія категорії «В», перерахував на картковий банківський рахунок, вказаний невстановленим чоловіком грошові кошти в сумі 6000 грн., а також надіслав фотознімок свого обличчя та зразок особистого підпису.

У подальшому ОСОБА_5 у відділенні №1 ТОВ «Нова Пошта» в м. Новоселиця, Чернівецького району, Чернівецької області, отримав поштове відправлення в якому знаходилося підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії «В», видане на його ім`я, яке не відповідає встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України, що надає право останньому керувати транспортними засобами категорії «В», яке він мав намір в подальшому використовувати під час безпідставного керування транспортними засобами відповідної категорії.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

В подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що посвідчення водія НОМЕР_2 на його ім`я є підробленим, 12.01.2023 близько 15.24 год., керуючи автомобілем ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_3 по вул. Центральній в с. Маршинці, Чернівецького району, Чернівецької області, будучи зупиненим працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП №6 (м. Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області за порушення Правил дорожнього руху на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», з метою підтвердження права на керування вищевказаним транспортним засобом, під час перевірки документів, пред`явив поліцейським завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на своє ім`я, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Крім цього, в червні 2022 року під час несення військової служби та виконання бойових завдань в районі населеного пункту Солодке, Донецької області ОСОБА_5 знайшов гранату РГД-5 та запал дистанційної дії до неї, які вирішив привласнити.

Порушуючи військову дисципліну та нормативно-правові акти, які регулюють порядок законного поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, ОСОБА_5 , всупереч інтересам служби та громадської безпеки, усвідомлюючи, що знайдене ним є вибуховими пристроями щодо обігу яких встановлені законодавчі обмеження і заборони, діючи умисно, придбав їх, шляхом привласнення знайденого, розпочав їх незаконне зберігання та носіння без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, знайдене, ОСОБА_5 перевіз до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та зберігав в речовому відділі, навпроти переднього пасажирського сидіння (бардачку) автомобіля ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_3 , який перебуває в його користуванні, до моменту виявлення і вилучення працівниками правоохоронних органів.

Так, 22.01.2023 близько 15.24 год., ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_3 , був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП №6 (м. Новоселиця) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області за порушення Правил дорожнього руху.

Під час поверхневої перевірки транспортного засобу яким керував ОСОБА_5 , в речовому відділі, що навпроти переднього пасажирського сидіння було виявлено та в подальшому вилучено предмети, схожі на гранату РГД-5 та запал до неї дистанційної дії, які ОСОБА_5 придбав, носив та зберігав не маючи на те передбаченого законом дозволу.

Досудовим розслідуванням встановлено, що виявлені в автомобілі яким керував ОСОБА_5 предмети поєднуються конструктивно між собою, утворюючи при цьому ручну осколкову гранату РГД-5, яка відноситься до вибухових пристроїв та придатна для здійснення вибуху.

Надані на дослідження предмети були виготовлені промисловим способом.

Таким чином ОСОБА_5 , обвинувачується в придбанні, зберіганні та носінні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

12 липня 2023 року між прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим у цьому провадженні - ОСОБА_5 за власною ініціативою з іншого боку та з участю захисника - адвоката ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, за умовами яких обвинувачений ОСОБА_5 , повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, не оспорює викладених вище фактичних обставин кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому, дійсно та відверто визнає свою провину, ставиться критично до вчиненого, а також готовності нести кримінальну відповідальність. При цьому, ОСОБА_5 не викликає сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції, всебічно сприяє судовому провадженню та з`ясуванню всіх фактичних обставин для встановлення істини і зобов`язується, повністю та беззастережно визнати свою винуватість в судовому провадженні у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення та сприяти у проведенні кримінального провадження щодо нього, в тому числі у формі надання детальних показань щодо фактичних обставин кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому сторони досягли порозуміння, щодо призначення обвинуваченим покарання за вчинення кримінального правопорушення, Враховуючи наведене, та положення статей 50-53, 65, 75 КК України, сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_5 та погодили призначити останньому за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, та призначити ОСОБА_5 покарання, визначене санкцією даної статті, а саме у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумив доходів громадян, що становить 10200 грн.;

- ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використанні завідомо підробленого документа, та призначити ОСОБА_5 покарання, визначене санкцією даної статті, а саме у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумив доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумив доходів громадян, що становить 10200 грн.;

- ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбанні, зберіганні та носінні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, та призначити ОСОБА_5 покарання, визначене санкцією даної статті, а саме позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України сторони пропонують суду встановити іспитовий строк тривалістю на 1 (однин) рік.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно положень ч. 3 ст. 76 КК України, враховуючи, що ОСОБА_5 являється військовослужбовцем сторони пропонують суду нагляд за поведінкою останнього покласти на командира військової частини (начальника загону), де він проходить військову службу, а у разі його звільнення із військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно погоджується на призначення йому обумовленого сторонами угоди вищевказаного покарання.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою вину у вчинених ним кримінального правопорушення та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки затвердження даної угоди, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Прокурор у судовому засіданні вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, оскільки вказана угода відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ст. 468 КПК України слідує, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просять затвердити угоду про визнання винуватості, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання ними винуватості з наступних підстав.

Згідно обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_5 пред`явлене обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27. ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.263 КК України, які враховуючи положення ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину.

Так, суд приходить до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч.5 ст.27. ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.263 КК України

З наведеного, суд вважає, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, з участю його захисника, відповідає вимогам ст. ст. 472, 473 КПК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, судом визнаються, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вид та міра кримінального покарання узгоджена сторонами угоди про визнання винуватості відповідає санкції ч.5 ст.27. ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.263 КК України укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а тому суд вважає за можливе затвердити вказану угоду про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої в угоді виду і міри кримінального покарання.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Матеріальну шкоду в даному кримінальному провадженні не завдано.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 468, 469, 472-476 КПК України , ст.ст.50, 51, 53, 65-67, 358 КК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12 липня 2023 року по кримінальному провадженню зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000006 від 12.01.2023 року укладену між прокурором Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченим у цьому провадженні - ОСОБА_5 за власною ініціативою з іншого боку та з участю захисника - адвоката ОСОБА_4 ..

Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27. ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому за:

- ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України покарання, у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумив доходів громадян, що становить 10200 грн.;

- ч. 4 ст. 358 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумив доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.;

- за ч. 1 ст. 263 КК України, призначити покарання, у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно ст.70 КК Укроаїни та ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та покарання у виді позбавленн волі виконати самостійно.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю на 1 (однин) рік.

Відповідно до п. п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно положень ч. 4 ст. 76 КК України, враховуючи, що ОСОБА_5 являється військовослужбовцем нагляд за поведінкою останнього покласти на командира військової частини (начальника загону), де він проходить військову службу, а у разі його звільнення із військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Судові витрати у розмірі 8403 грн. 12 коп. стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави.

Речовий доказ посвідчення водія НОМЕР_2 від 22.02.2022 року на ім`я ОСОБА_5 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1