Справа № 509/330/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілої - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт.Овідіополь кримінальне провадження №0000126 від 16 вересня 2021 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеси, громадянки США, освіта вища, не заміжня, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України,

а також цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 31850 грн. та моральної у розмірі 500000 грн., витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 49000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2022 приблизно о 20 год. 00 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуваючи за адресою: Одеська область, Одеський район, с.Молодіжне, біля садового товариства «Ветеран» (згідно сервісу пошуку Гугл-карти: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ), будучи власником, згідно сертифіката про вакцини ветеринарного медичного центру штату Мічіган США, собаки породи Тер`єр американський стафордширський на прізвисько « ОСОБА_7 », світло бежевого окрасу, віком - 3 роки 8 місяців, яка, відповідно до Переліку небезпечних порід собак, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України №1164 від 10.11.2021 віднесена до такої категорії собак, проявивши злочини) недбалість, яка виразилась у тому, що під час супроводження вкачаної собаки у місці загального користування, не передбачаючи суспільно-небезпечних наслідків своїх дій у вигляді спричинення шкоди здоров`ю іншій особі, хоча повинна була і могла їх передбачити згідно вимог ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006 № 3447-ІУ, згідно якої особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити: безпеку оточуючих людей І тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; наявність повідка для здійснення вигулу собак та інших домашніх тварин, які можуть становити небезпеку для життя чи здоров`я людини, поза місцем постійного утримання таких тварин, а також намордника на собаках порід, що включені до Переліку небезпечних порід собак, що затверджується Кабінетом Міністрів України, не забезпечила наявність повідка та намордника для здійснення вигулу собак поза місцем її постійного утримання, залишила її без нагляду, внаслідок чого вищевказана собака, власницею якою є ОСОБА_5 , здійснила напад на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: укушеної рани тильної поверхні правої кисті, в проекції V-го пальця; укушеної рани IV пальця правої кісті, основної фаланги, бокової поверхні; три укушені рани тильної поверхні правої кісті, в проекції основи II і III пальців; укушеної рани III пальця лівої кисті основної фаланги бокової поверхні; укушеної рани V-го пальця лівої кисті, зовнішньої поверхні, основної фаланги; садна навколо-пупкової ділянки зліва.

Укушені рани та садно утворилися від впливу зубів тварини, і утворилися при укусі різцями та іклами собаки, спричинивши розлад здоров`я тривалістю понад 21 день, тому за цим критерієм відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Обвинувачена ОСОБА_8 вину визнала у повному обсягу та не заперечує щодо обставин, які були встановлені під час кримінального провадження, та пояснила, що іі собака породи ОСОБА_9 американський стафордширський на прізвисько « ОСОБА_7 » покусала ОСОБА_6 .

Як роз`яснено в п.26 Постанови ВС "Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я людини" №1 від 1 квітня 1994, у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст.119 чи ст.128 КК.

Суд зазначає, що шкідливість тварини визначається тим, що вона як представник живої природи володіє природними особливостями, а її поведінка підкоряється законам біології, що створює об`єктивну підвищену небезпеку заподіяння шкоди оточуючим.

Відповідно до чинного в Україні законодавства собаки є об`єктом права власності і тому власники мають нести за них весь тягар відповідальності. Тобто будь-який власник собаки зобов`язаний усвідомлювати той факт, що вона є джерелом небезпеки, й передбачати можливість наслідків небезпечної поведінки собаки, а утримання собак бійцівських порід створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Внаслідок необережної недбалості ОСОБА_8 її собака заподіяла середньої тяжкості тілесне ушкодження гр. ОСОБА_6 , а тому кримінальну відповідальність ОСОБА_8 повинна нести за ст.128 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного нею кримінального правопорушення - дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків, особу винної - особа раніше несудима, сімейний стан - неодружений, характеристику, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, вік.

Обставин, які обтяжують вину підсудного, немає.

Обставиною, яка пом`якшує вину підсудного, є щире каяття.

З урахуванням усіх обставин, суд приходить до висновку про те, що покарання ОСОБА_8 повинно бути призначено у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, зі застосуванням ст.ст.75,76 КК України, оскільки її виправлення можливе без ізоляції від суспільства, що відповідає загальним вимогам призначення покарання.

Згідно з ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Потерпілою ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов, у якому вона просить стягнути з обвинуваченої матеріальної шкоди у розмірі 31850 грн. та моральної у розмірі 500000 грн., посилаючись на те, що пошкодженням здоров`я, внаслідок множинних укусів собакою їй завдано моральну шкоду, оскільки погіршився стан її здоров`я, що є для неї незворотною втратою, спричиняє і буде спричиняти їй довготривалі страждання. У зв`язку з вчиненим злочином вона вимушена довгий час проходити курс лікування, відчуває фізичний біль, їй та її родині доводиться витрачати значні кошти для придбання медикаментів, що призвело до психологічних переживань, порушення їх нормальних життєвих зв`язків, потреби додаткових зусиль для організації свого життя, з`явилося постійне почуття тривоги. У зв`язку з пошкодженням функції руки вона відчуває себе особою з обмеженими можливостями , яка не може забезпечити собі нормальне існування, самостійно заробляти на життя. За нею доглядають родичі, що додає їй особливих душевних страждань та дискомфорту.

Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» дозволяється утримувати домашніх тварин - у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Щодо визначення розміру відшкодування потерпілій моральної шкоди, то в цьому випадку суд бере до уваги роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.02.1995 №4, який зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації…».

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує, що неправомірною бездіяльністю ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_10 було завдано моральні страждання, пов`язані з отриманням середньої тяжкості тілесних ушкоджень, характер та обсяг його страждань, які є довготривалими, для відновлення стану здоров`я та психологічного стану потрібно багато часу, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, та, з урахуванням вимог розумності і справедливості, вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 100000 грн. В частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки розмір шкоди повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження. Також підлягають стягненню витрати понесені потерпілою на надання їй правничої допомоги, які підтверджуються матеріалами кримінального провадження, у розмірі 49000 грн.

Керуючись ст.ст.369,373-376 КПК України, ст.ст.23,1167,1187 ЦК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України і призначити їй покарання, у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

У відповідності до ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбуття покарання, якщо вона протягом одного року іспитового строку не скоїть іншого злочину і виконає покладені на неї обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; пповідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 31850 грн. та моральної у розмірі 500000 грн., витрат на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 49000 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 31850 (тридцять одну тисячу вісімсот п`ятдесят) гривень та моральну шкоду в сумі 100000 (сто тисяч) гривень, витрати на отримання професійної правничої допомоги у розмірі 49000 (сорок дев`ять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений до палати по кримінальним справам Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції на протязі 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1