Провадження №11-кп/801/636/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

та їх захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 та захисника обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Вінниця, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України з призначенням йому покарання:

за ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 342 КК України у вигляді одного року позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 345 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено остаточне покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Донецьк, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 1 ст. 28 ч. 2 ст. 342 КК України з призначенням йому покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання,

в с т а н о в и в :

За вироком суду ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнані винними у наступному.

08.06.2020 року близько 18:13 год. поліцейський взводу № 1 роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_12 та поліцейський взводу № 1 роти ТОР БУПП у Вінницькій області ДПП ОСОБА_13 в складі екіпажу «Юнкер - 106» несли службу по вулиці Стрілецька, 107 в м. Вінниці, де здійснювали опрацювання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулась в дворі будинку за вказаною адресою за участю транспортних засобів марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , та «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , з вини водія автомобіля марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 .

ОСОБА_12 підійшов до автомобіля марки «Volkswagen Transporter», з метою перевірки документів та встановлення особи водія. Далі ОСОБА_12 представився водію та показав йому своє службове посвідчення. Водієм даного автомобіля виявився ОСОБА_7 , а пасажиром - ОСОБА_8 . Під час спілкування з ОСОБА_7 , ОСОБА_12 виявив в нього ознаки алкогольного сп`яніння. На законні вимоги ОСОБА_12 до ОСОБА_7 пройти освідування на стан алкогольного сп`яніння останній не реагував. Після цього ОСОБА_14 підійшов до поліцейського ОСОБА_12 та своєю правою рукою здійснив поштовх останнього у праве плече. Працівник поліції ОСОБА_12 , для забезпечення особистої безпеки, застосував фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби, та повалив ОСОБА_15 на землю. В цей час ОСОБА_14 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, почав чинити активну фізичну протидію виконанню працівником правоохоронного органу своїх службових обов`язків, а саме - намагався вирватися від поліцейського ОСОБА_12 , заподіяти останньому тілесні ушкодження, шарпав його за одяг, зривав цей одяг з ОСОБА_12 та зірвав з нього боді-камеру.

Побачивши ситуацію, яка склалася, співробітник поліції ОСОБА_13 прийшов на допомогу напарнику та спільно з ОСОБА_12 , застосовуючи фізичну силу, здійснювали затримання ОСОБА_15 для забезпечення особистої безпеки та припинення правопорушення.

В цей момент ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи без попередньої змови з ОСОБА_16 , однак, приєднуючись до його неправомірних дій, які полягали в активній фізичній протидії виконанню поліцейськими службових обов`язків, вирішив допомогти визволитись ОСОБА_8 від поліцейських. Підбігши до ОСОБА_13 , ОСОБА_7 своєю правою рукою наніс йому один удар в область грудей. У відповідь на це, працівник поліції ОСОБА_13 , за допомогою сторонніх осіб, застосував до ОСОБА_7 спеціальний засіб - кайданки, затримавши його таким чином.

У цей же час ОСОБА_14 , продовжуючи свої протиправні дії, з метою перешкодити відео фіксації своєї протиправної поведінки, вдарив рукою по раніше зірваній ним боді-камері поліцейського ОСОБА_12 . В подальшому, ОСОБА_8 також затримали за допомогою кайданок.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 589 від 15.06.2020 року, в ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці на передній поверхні грудної клітини ліворуч, в ділянці проекції лівого ліктьового суглобу, на лівому передпліччі, на лівій листі, в ділянці проекції лівого колінного суглобу. Вказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , не оспорюючи правильності кваліфікації дій обвинувачених та доведеності їх винуватості, просить змінити вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, доповнивши його резолютивну частину вказівкою про зарахування в строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 терміну попереднього ув`язнення з 8 червня 2020 року до 11 червня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі та початок іспитового строку обвинуваченим обраховувати з дня ухвалення вироку, тобто з 11.04.2023.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачених було затримано 08.06.2020 і поміщено до ІТТ №1, в подальшому їх було доставлено до суду та 11.06.2020 їм обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, однак цей строк у вироці не був зарахований у строк відбутого покарання. Крім того, ухваливши обвинувальний вирок, суд першої інстанції не зазначив про початок іспитового строку, що суперечить вимогам ст. 374 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, а провадження у справі закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що вирок суду ухвалений з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, судовий розгляд проведено неповно, необ`єктивно та з обвинувальним нахилом, висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, зазначає, що ОСОБА_7 не чинив будь-якого опору працівникам поліції, проте на нього надягнули кайданки, а ОСОБА_8 пручався та на нього кайданки вдягнули насильно. Свідок ОСОБА_17 повідомив, що підстав для таких дій у поліцейських не було, оскільки обвинувачені не порушували громадського порядку та не вчиняли будь -яких протиправних дій.

На відеозаписах із бодікамер поліцейських видно, як працівники поліції, прибувши на місце, не представившись і не надавши своїх документів в грубій формі почали вимагати в ОСОБА_7 надати їм посвідчення водія, один поліцейський грубо штовхнув та силою вирвав посвідчення водія з рук ОСОБА_7 . Потім, забравши посвідчення водія, поліцейські почали в грубій формі пропонували ОСОБА_7 пройти тест на алкоголь. Твердження суду про те, що обвинувачені чинили супротив працівникам поліції та нанесли їм тілесні ушкодження спростовуються дослідженими по справі доказами.

Також посилається на Закон України «Про національну поліцію», а саме на вимогу, що поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про намір застосувати фізичну силу і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, якщо поліцейський застосовує силу без попередження. Суд має визначити чи не зумовлені дії особи інстинктивною реакцією на несподіване для неї насильство і намагання відвернути небезпеку для життя і здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисника ОСОБА_9 , які підтримали свою апеляційну скаргу та щодо апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні покладались на розсуду суду, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та заперечив щодо задоволення апеляційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного зокрема, у вчинених ними кримінальних правопорушень при викладених у вироку обставинах, доведена зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини у вчинених кримінальних правопорушеннях, їх вина підтверджується:

Показами потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 06.08.2020 року близько 18 год. по спец лінії «102» на його робочий планшет надійшло повідомлення про те, що на вул. Стрілецька, 107 відбулося ДТП за участі двох автомобілів марок «BMW» та «VW». Він запропонував водію автомобіля марки «VW» ОСОБА_7 пройти освідування з допомогою пристрою «Драгер», однак той не погодився. Після такої відмови він запросив двох свідків та дістав «Драгер». Він тричі пропонував ОСОБА_7 пройти огляд на стан сп`яніння. ОСОБА_7 і ОСОБА_8 заперечували те, що вони їхали на вказаному автомобілі, вели себе неадекватно. ОСОБА_7 відмовлявся проходити освідування.

В подальшому пасажир вказаного автомобіля - ОСОБА_8 штовхнув його у ліве плече і сказав, що ОСОБА_7 проходити освідування не буде. Він схопив ОСОБА_8 за руку і повідомив йому, що зараз відбудеться його затримання. В цей час ОСОБА_13 почав затримувати ОСОБА_7 . В ході затримання обоє обвинувачених чинили їм опір.

Під час затримання ОСОБА_8 , він повалив останнього на землю, в цей час ОСОБА_8 ударив його рукою в груди. На землі між ними була боротьба - ОСОБА_8 пручався.

Між ОСОБА_13 та ОСОБА_7 теж відбувалася боротьба, вони знаходилися на відстані близько трьох метрів від нього, лежачи на землі. ОСОБА_7 наніс ОСОБА_13 удар в груди, після чого почав його затримувати.

Вони застосовували до обвинувачених кайданки, під час цього здійснювалася фіксація на їх боді-камери.

ОСОБА_7 і ОСОБА_8 перебували в стані алкогольного сп`яніння, мали запах алкоголю з порожнини рота, нечітку ходу.

На місці події вони склали два протоколи за ст. 124 та ст. 130 КУпАП.

В судовому засіданні суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_13 пояснив, що 08.06.2020 року на службовий планшет надійшло повідомлення по настання події ДТП. На місці події водій автомобіля марки «BMW» повідомив їм, що водій автомобіля марки «VW» скоїв зіткнення з його автомобілем. Водій автомобіля «VW» - ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння, мав запах алкоголю з ротової порожнини, нестійку ходу. Він запросив двох свідків та запропонував ОСОБА_7 пройти освідування за допомогою пристрою Драгер. На це ОСОБА_7 відмовився.

В цей час ОСОБА_8 став перешкоджати затриманню ОСОБА_7 , спочатку словесно, а потім своїм корпусом намагався відсторонити їх від ОСОБА_7 . Після цього, останній також почав пручатися.

В якийсь момент ОСОБА_7 підбіг до нього і вдарив його кулаком в груди, від чого він упав. Коли він намагався затримати ОСОБА_7 , останній порвав на ньому службовий одяг і жилет. Він попереджав ОСОБА_8 , що до нього буде застосовано спецзасоби та фізичну силу.

Він бачив, як ОСОБА_8 ударив ОСОБА_12 кулаком в груди.

В результаті на ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вони одягли кайданки, коли ті лежали на землі.

Внаслідок того, що ОСОБА_7 наніс йому удар, в нього був забій грудної клітини.

Вина обвинувачених у вчинених кримінальних правопорушеннях підтверджується також і письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні суду першої інстанції, зокрема, виписка № 7518 від 08.06.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_12 встановлено діагноз: забій лівої половини грудної клітини, забій обох костей рук, садна, садно лівого колінного суглобу; виписка з медичної карти від 08.06.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_13 встановлено діагноз: забій м`яких тканин правої половини грудної клітини, забій лівого передпліччя; протокол пред`явлення особи для впізнання від 09.06.2020 року за участю свідка ОСОБА_18 , відповідно до якого остання упізнала особу на фото № 1, як ту, що 08.06.2020 року близько 18 год. по вул. Стрілецька, 107 в м. Вінниця чинила активний опір працівникам поліції; довідка до вказаного протоколу, відповідно до якої на фото № 1 зображений ОСОБА_8 ; протокол пред`явлення особи для впізнання від 09.06.2020 року за участю свідка ОСОБА_18 , відповідно до якого остання упізнала особу на фото № 1, як ту, що 08.06.2020 року близько 18 год. по вул. Стрілецька, 107 в м. Вінниця чинила активний опір працівникам поліції; довідка до вказаного протоколу, відповідно до якої на фото № 1 зображений ОСОБА_7 ; висновок експерта № 589 від 15.06.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження: синці на передній поверхні грудної клітини ліворуч, в ділянці проекції лівого ліктьового суглобу, на лівому передпліччі; садна в ділянці проекції лівого ліктьового суглобу, на лівому передпліччі, на лівій кисті, в ділянці проекції лівого колінного суглобу. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_12 за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), за давністю утворення, можливо, в строк - 08.06.2020 року; висновок експерта № 590 від 15.06.2020 року, відповідно до якого у ОСОБА_13 виявлено тілесні ушкодження: синці на передній поверхні шиї праворуч, в ділянці правої ключиці, на передній поверхні грудної клітини праворуч та ліворуч, на лівому передпліччі. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_13 за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), за давністю утворення, можливо, в строк - 08.06.2020 року; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 08.07.2020 року, відповідно до якого слідчий отримав доступ до відеозапису з нагрудних камер ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; протокол огляду документу від 08.07.2020 року, відповідно до якого слідчий переглянув відеозапис з нагрудних камер поліцейських ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ; виписка № 11773 від 08.06.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_7 встановлено діагноз: множинні садна лівого колінного суглобу; виписка № 11774 від 08.06.2020 року, відповідно до якої ОСОБА_8 встановлено діагноз: множинні садна обох ліктьових суглобів та передпліччя, забій правої половини грудної клітки.

Окрім цього, в судовому засіданні суду першої інстанції був переглянутий відеозапис з нагрудних камер працівників поліції від 08.06.2020, на якому видно, як ОСОБА_8 підходить до працівника поліції та штовхає його рукою в плече, також видно та чути, як ОСОБА_8 виражається до працівників поліції нецензурною лайкою. При цьому поліцейська боді-камера лежить на землі, а потім ОСОБА_8 відкидає її рукою вгору.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_17 фактично підтвердили факт опору працівникам поліції з боку обвинувачених, оскільки вони бачили, що між поліцейськими та обвинуваченими відбулась штовханина, обвинувачені пручались під час затримання.

Не заслуговують на увагу твердження апеляційної скарги сторони захисту про те, що ОСОБА_7 не чинив будь-якого опору працівникам поліції, проте на нього надягнули кайданки, а ОСОБА_8 пручався та на нього кайданки вдягнули насильно. Такі покази обвинувачених суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив, як такі, що надані з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Також пояснення свідка ОСОБА_17 в частині того, що обвинувачені не порушували громадського порядку та не вчиняли будь -яких протиправних дій, на що звертає увагу у своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , суперечать його ж поясненням, у яких він визнав, що ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до поліцейського та поклав свою руку на його плече, також коли затримували ОСОБА_8 , останній пручався та кричав.

Порушення поліцейськими, що є потерпілими у кримінальному провадженні, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 Закону України «Про Національну поліцію», про що стверджує в апеляційній скарзі захисник, не знайшло свого підтвердження.

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожного зокрема, у вчинених кримінальних правопорушеннях.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 28 ч.2 ст. 342 КК України як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, вчинений групою осіб та за ч.2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, є вірною.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 28 ч.2 ст. 342 КК України як опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, вчинений групою осіб, є вірною.

З урахуванням викладеного безпідставними є доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 за ч.1 ст. 28 ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України та обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 28 ч.2 ст. 342 КК України.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченим суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи обвинувачених, обставини, що обтяжують покарання та відсутність обставин, що його пом`якшують.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд врахував його особу, а саме те, що він є раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компроментуючих даних на нього не надходило, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставину, яка його обтяжує - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував його особу, а саме те, що він в силу ст. 89 КК України є раніше не судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, відсутність обставин, які пом`якшують покарання та обставину, яка його обтяжує - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Також судом було враховано думки потерпілих, які при призначенні обвинуваченим покарання, не наполягали на його суворості.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість виправлення обвинувачених без відбування покарання із випробуванням - із встановленням іспитового строку відповідно до вимог ст. 75 КК України, з покладенням на них обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень та воно узгоджується з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003.

Разом з тим, вирок суду підлягає зміні в частині зарахування обвинуваченим строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» зазначено, що зміст резолютивної частини вироку має бути викладено чітко і ясно, щоб при його виконанні не виникло сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Згідно п.2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається рішення про залік досудового тримання під вартою.

Згідно з ч.5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі з розрахунку день за день.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було затримано 8 червня 2020 року і поміщено до ІТТ №1. В подальшому їх було доставлено до суду для обрання запобіжного заходу та 11 червня 2020 року їм обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Разом з цим, судом першої інстанції строк перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не був зарахований у строк відбутого покарання, чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до ч.4 ст. 409 КПК України є підставою для зміни вироку.

Натомість, вимога про визначення у вироку початку іспитового строку обвинуваченим, що міститься у апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні, не заслуговує на увагу.

Необхідності зазначення початку строку відбування покарання немає, оскільки він передбачений у ч.1 ст.165 КВК України, згідно якої іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити.

Доповнити резолютивну частину вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2023 року вказівкою про зарахування в строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 терміну попереднього ув`язнення з 8 червня 2020 року до 11 червня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4