Справа № 461/7108/23
Провадження № 1-кс/461/4884/23
УХВАЛА

06.09.2023 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність посадових осіб Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якій просить постановити ухвалу, якою зобов`язати слідчого та прокурора ГУ НП у Львівській області уповноважених на внесення відповідних відомостей до ЄРДР негайно виконати вимоги ст. 214 КПК України, а саме внести відомості до ЄРДР за його заявою від 31.08.2023 року, яка була отримана ГУ НП у Львівській області на відповідну електронну адресу. Також, просить уповноважених посадових осіб слідчого та прокурора ГУ НП у Львівській області, відповідно до вимог ст. 60 КПК України, видати заявнику витяг з ЄРДР.

Обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_3 , посилається на те, що 31.08.2023 ним на електронну адресу ГУ НП у Львівській області () подано заяву про вчинення кримінального правопорушення. Вказана заява стосувалася подання до суду завідомо недостовірних та підроблених доказів, введення суду в оману групою осіб під час розгляду цивільної справи у Сколівському районному суді Львівської області. Також, скаржник зазначає, що дана заява була подана у порядку визначеному ст. 214 КПК України, однак всупереч наведеним положенням ані 31 серпня, ані 01 вересня 2023 року слідчий та прокурор ГУ НП у Львівській області не вчинили належних дій щодо розгляду заяви та внесення до ЄРДР відповідних відомостей. Отже, станом на день звернення з даною скаргою до слідчого судді заява про вчинення кримінального правопорушення належним чином не розглянута, оскільки така повинна розглядатись не у порядку визначеному ЗУ «Про звернення громадян», а саме за нормами КПК України.

Таким чином, посилаючись на положення чинного законодавства та судову практику національних судів та ЄСПЛ, скаржник вважає, що, в порушення вимог КПК України, заява належним чином не розглянута та має місце безпідставне невнесення відомостей до ЄРДР.

Вищенаведені обставини, на думку скаржника, свідчать про те, що уповноважені представники суб`єкта оскарження такою бездіяльністю порушують права заявника.

ОСОБА_3 подав заяву про слухання справи за його відсутності, згідно якої скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч.ч. 2,3 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно положень статті 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Виходячи з наведеного, підстав для відкладення розгляду скарги або обставин які зумовлюють неможливість проведення його розгляду, внаслідок неявки скаржника, яка подала заяву про слухання справи за її відсутності, прокурора або слідчого, не встановлено.

Дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступних висновків, виходячи з наведених нижче доводів та мотивів.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст.8 КПК України).

Статтею 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.

У теоретичному аспекті «судовий контроль» покликаний: забезпечити законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод громадян під час досудового розслідування шляхом ухвалення рішень про застосування заходів кримінально-процесуального примусу, проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права громадян та розгляду скарг на дії (бездіяльність) та рішення слідчого чи прокурора.

Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Згідно ч. 3 ст.26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як наведено вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора.

Встановлено, що 31.08.2023 ОСОБА_3 на електронну адресу ГУ НП у Львівській області () подано заяву про вчинення кримінального правопорушення. Наведена заява стосувалася подання до суду завідомо недостовірних, на думку заявника, та підроблених доказів, введення суду в оману групою осіб під час розгляду цивільної справи у Сколівському районному суді Львівської області.

В ході розгляду скарги не встановлено даних про внесення відповідних відомостей за наведеною заявою скаржника про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

З аналізу зазначених норм випливає, що законом передбачено обов`язок слідчого, прокурора, іншої службової особи, уповноваженої на прийняття заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, прийняти і зареєструвати їх, у разі якщо ці заяви чи повідомлення відповідають тим критеріям, які встановлені для них КПК України

Натомість, в ході судового розгляду не здобуто належних доказів на підтвердження того, що відомості за заявою скаржника внесені до ЄРДР або така заява була розглянута з дотриманням положень визначених ст.214 КПК України.

Також, в ході розгляду скарги суб`єктом оскарження не спростовано твердження ОСОБА_3 про те, що подана ним заява розглядається в порядку визначеному ЗУ «Про звернення громадян».

Отже, наведене свідчить про те, що заява скаржника про вчинення кримінального правопорушення з дотриманням положень ст. 214 КПК України розглянута не була.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що заява про вчинення кримінального правопорушення не розглянута належним чином, з дотриманням вищенаведених положень КПК України, доводи скаржника в цій частині в ході судового розгляду суб`єктом оскарження спростовані не були, а в ході розгляду скарги не здобуто даних про внесення відомостей до ЄРДР, приходжу до висновку, що уповноваженими особами Головного управління Національної поліції у Львівській області не було вжито належних заходів щодо дотримання вимог, передбачених ст. 214 КПК України.

Разом з тим, з дослідженої в ході розгляду справи скарги ОСОБА_3 вбачається, що скаржник неодноразово вказує на бездіяльність «прокурора ГУНП у Львівській області», зокрема у прохальній частині скарги, серед іншого, ОСОБА_3 наведено наступне: «Постановити ухвалу суду, якою зобов`язати слідчого та прокурора ГУ НП у Львівській області…».

З цього приводу слід відзначити наступне.

Відповідно до положень чинного законодавства, зокрема КПК України, ЗУ «Національну поліцію» та ЗУ «Про прокуратуру», підрозділи Національної поліції за своїм функціоналом здійснюють повноваження покладені на орган досудового розслідування. В свою чергу, функції прокурора здійснюються прокурорами відповідних прокуратур. Також, повноваження органу досудового розслідування визначені ст. 40 КПК України, а повноваження прокурора встановлені ст. 36 цього ж кодексу.

Аналіз вищезазначених нормативних актів свідчить про те, що прокурори не здійснюють свої повноваження у структурі органу досудового розслідування, у даному випадку Головного управління Національної поліції у Львівській області, а мають окремий процесуальний статус та є процесуально незалежними особами.

Таким чином, оскільки заява про вчинення кримінального правопорушення була подана до Головного управління Національної поліції у Львівській області у складі (структурі) якого не здійснюють свої повноваження прокурори, скарга в частині зобов`язання прокурорів ГУ НП у Львівській області вчинити конкретні процесуальні дії задоволенню не підлягає.

Варто відзначити, що наведені положення вже роз`яснювались скаржнику в ухвалі за результатами розгляду його скарги в порядку ст.303 КПК України, у березні поточного року.

До повноважень слідчого судді статтею 303 КПК України віднесено розгляд скарг на окремі рішення, дії та бездіяльність слідчого чи прокурора. Наведений у статті 303 КПК України перелік таких рішень, дій чи бездіяльності є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до положень статті 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, оскільки заява про вчинення кримінального правопорушення уповноваженими особами Головного управління Національної поліції у Львівській області не розглянута з дотриманням положень ст. 214 КПК України, приходжу до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню та суб`єкта оскарження слід зобов`язати вчинити певну дію, а саме зобов`язати уповноважених на розгляд заяв про вчинення кримінального правопорушення осіб ГУ НП у Львівській області розглянути дану заяву з дотримання положень наведеної статті та повідомити заявника про прийняте рішення у спосіб визначений чинним КПК України. Наведений спосіб сатисфакції порушеного права скаржника у даному випадку забезпечить справедливий, адекватний та пропорційний засіб його відновлення.

Крім того, враховуючи те, що в ході розгляду скарги встановлено, що подана ОСОБА_3 заява про вчинення кримінального правопорушення не розглянута з дотриманням і в порядку визначеному КПК України, приходжу до висновку, що підстав для зобов`язання уповноважених представників суб`єкта оскарження видати ОСОБА_3 витяг з ЄРДР не встановлено, оскільки таке право прямо передбачено у ст. 60 КПК України. Отже, в ході розгляду скарги встановлено, що дані до відповідного реєстру ще не вносились, а заява з дотримання вимог КПК не розглянута, тобто в ході розгляду скарги не встановлено факту відмови скаржнику у видачі відповідного витягу саме після внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином зазначена вимога є передчасною і скарга у цій частині також задоволенню не підлягає.

Виходячи з вищенаведеного, приймаючи до уваги зазначені вище доводи та мотиви, приходжу до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.303, 304,306,307 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену на розгляд заяв про вчинення кримінального правопорушення особу Головного управління Національної поліції у Львівській області розглянути, з дотриманням положень ст.214 КПК України, заяву ОСОБА_3 від 31.08.2023 року та повідомити заявника про результати розгляду у строки та спосіб визначені Кримінальним процесуальним кодексом України.

В решті вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1