Справа № 579/631/22
Провадження № 1-кп/577/98/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" червня 2023 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Конотопі кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000095 від 25 січня 2013 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, освіта професійно-технічна, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) та ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В середині травня 2000 року ОСОБА_7 , знаючи про матеріальні статки деяких мешканців м. Кролевець Сумської області, з метою скоєння злочину, підібрав об`єктом крадіжки будинок АДРЕСА_2 та вступив у попередню змову на її вчинення з мешканцями міста Суми - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Досягнувши домовленості про те, що безпосередньо скоювати крадіжку будуть ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в денний час 18 травня 2000 року вказав співучасникам будинок сім`ї ОСОБА_11 , шляхи відходу від нього з викраденим майном до будинку його матері, розташованого в АДРЕСА_3 , і надав необхідні як злочинне знаряддя викрутку для полегшення проникнення в будинок та трикотажні рукавички. Того ж дня, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 близько 23 год.00 хв. прийшли до вказаного домогосподарства, де ОСОБА_9 та ОСОБА_8 через паркан перелізли у двір будинку, а ОСОБА_7 залишився їх чекати. Впевнившись у відсутності господарів, співучасники підійшли до одного з його вікон і, виставивши скло за допомогою викрутки, проникли в будинок, звідки таємно викрали належне потерпілому ОСОБА_12 наступне майно: телевізор „Панасонік", вартістю 2420 грн., телевізор „Айва", вартістю 1128 грн., відеоплеєр «Айва», вартістю 528 грн., покривало шерстяне, вартістю 50 грн., покривало х/б вартістю 20 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_12 відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 925 від 01.06.2005 року шкоди на загальну суму 4146 грн. Викрадене у такий спосіб майно спільники віднесли до будинку матері ОСОБА_7 , а після його збуту, виручені від цього кошти ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , розділили між собою.

Крім того, ОСОБА_9 наприкінці березня 2001 року доповів ОСОБА_13 , що його знайомий ОСОБА_7 знає будинок заможних мешканців м. Кролевець та, заради грошей, готовий надати допомогу у вчиненні злочину. З урахуванням цього, ОСОБА_13 прийняв рішення вчинити розбійний напад з метою заволодіння чужим майном групою спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_14 за попередньою змовою з мешканцем м. Суми - ОСОБА_15 та знайомим ОСОБА_9 , мешканцем м. Кролевець - ОСОБА_7 . Готуючи злочин, ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 спочатку вступили з ОСОБА_15 у попередню змову про напад з проникненням у житло, а прибувши, для вчинення злочину наприкінці березня 2001 року в м. Кролевець, досягли такої змови і з ОСОБА_7 . Згідно спільно розробленому та узгодженому злочинному плану ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 , розподілили функції по його досягненню. З метою уникнення впізнання потерпілими співучасника - ОСОБА_7 , безпосередній напад з проникненням у житло покладався на ОСОБА_13 , ОСОБА_9 ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а ОСОБА_7 забезпечував спостереження за обстановкою поблизу будинку потерпілих в момент вчинення злочину, своєчасний відхід спільників з місця злочину та виїзд з м. Кролевець. Під час підготовки злочину ОСОБА_7 вказав ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 будинок сім`ї Паляниця, розташований в АДРЕСА_4 , здійснивши виїзд до нього автомобілем. Крім його огляду в денний час, ОСОБА_7 надав інформацію щодо його мешканців, план кімнат будинку, розташування входу тощо. Крім того, ОСОБА_7 забезпечував співучасників злочинними знаряддями - масками з капронових панчіх та трикотажних шапочок, трикотажним змінним одягом, монтировкою, ножем, газовим балончиком, скотчем. 01 квітня 2001 року близько 21 год. 30 хв. ОСОБА_7 підвіз ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 до будинку подружжя ОСОБА_16 . За розподілом ролей ОСОБА_7 залишився біля будинку для попередження спільників в разі виникнення перешкод виконанню плану, а інші співучасники через паркан перелізли у двір будинку. ОСОБА_15 залишився біля гаражу домогосподарства, слідкуючи за обстановкою, а ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , діючи повторно після вчинення розбою, вдягнувши маски та трикотажні рукавички, підійшли до вхідних дверей будинку і стали чекати. Коли потерпіла ОСОБА_17 відчинила вхідні двері в будинок, щоб впустити цуценя, ОСОБА_9 наніс їй кілька ударів по голові монтировкою, обмотаною ганчіркою. ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , скористались цим, увірвалися в будинок, де піддали побиттю потерпілого ОСОБА_18 кулаками, а ОСОБА_13 ще й знайденим в будинку стільцем. Узгоджено застосовуючи проти потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 насильство, небезпечне для їх життя та здоров`я, ОСОБА_13 , ОСОБА_9 ОСОБА_14 , заподіяли ОСОБА_17 відповідно до висновку судово- медичної експертизи № 39 від 30.06.2001 року закриту черепно - мозкову травму, струс головного мозку, множинні забиті рани голови, 1 го пальця правої кісті, які віднесені до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та ОСОБА_18 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 38 від 30.06.2001 року закриту черепно - мозкову травму, струс головного мозку, закритий перелом лівої ліктьові кістки, множинні забиті рани голови, лівої кісті, які згідно висновку судово - медичної експертизи віднесені до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Піддаючи побиттю ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на очах її онуки, малолітньої потерпілої ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку ОСОБА_14 схопив на руки та утримував, затуливши їй рота долонею, висловлюючи погрози заподіяння до потерпілих насильства, небезпечного для її життя та здоров`я, демонструючи принесеного з собою ножа, а також погрожуючи їм викраденням малолітньої ОСОБА_19 , спільники змусили ОСОБА_17 вказати місце знаходження валюти та грошей. Її визнання почув ОСОБА_15 , котрий в цей момент увійшов до будинку і він же за дорученням співучасників відшукав під килимом сходин на другий поверх будинку 800 грн., а в чоботі в дивані на другому поверсі 4800 доларів США, що згідно офіційному курсу Нацбанку України складало 26012 грн. 16 коп. І повідомив про це співучасників. Заволодівши у такий спосіб грошима потерпілих у сумі 26812 грн. 16 коп., що на момент вчинення злочину складало 1577,18 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також двома поліетиленовими пакетами та паперовим конвертом, в яких знаходились гроші і які не становлять для потерпілих матеріальної цінності, та зв`язавши потерпілих принесеним з собою скотчем, ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 покинули будинок. Вказаним ОСОБА_7 шляхом вони від домогосподарства ОСОБА_16 добігли до підготовленого та керованого ОСОБА_7 автомобіля ВАЗ - 21010, яким і виїхали з місця злочину та м. Кролевець, по дорозі викинули змінний одяг і засоби вчинення злочину та розділили між собою здобуте злочинним шляхом.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_7 кваліфікуються за: ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло; ч. 3 ст. 142 КК України (в в редакції 1960 року) - напад з метою заволодіння індивідуальним майном громадян, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 клопотання підтримують та просять задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 не заперечує щодо звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпілі ОСОБА_21 та ОСОБА_19 в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд клопотання без їх участі, не заперечують проти задоволення такого звільнення.

Потерпілий ОСОБА_22 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, не заперечує проти звільнення обвинуваченого.

Суд, розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цьому разі перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Одночасно факт умисного вчинення особою будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства або суду є обставиною, яка виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційовані строки, визначені в ч. 1 ст. 49 КК України. В цьому випадку закон передбачає загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які ухиляються від слідства чи суду: п`ятнадцять років з часу вчинення злочину, п`ять років - з часу вчинення кримінального проступку. За таких обставин час, який минув із дня вчинення кримінального правопорушення до дня, коли особа почала ухилятися від слідства або суду, не втрачає свого значення, а зберігається і зараховується до загального строку давності, що продовжує спливати. Крім того, до загального строку також зараховується період такого ухилення, а також проміжок часу, що пройшов із дня з`явлення особи із зізнанням або затримання до дня набрання вироком законної сили.

Під ухиленням від слідства або суду як обставиною, що зупиняє перебіг строку давності, з погляду застосування ст. 49 КК України, розуміються будь-які умисні дії, вчинені особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з обвинувальним актом злочин, передбачений ч. 3 ст. 142 КК України (в ред. 1960 року) було вчинено у березні 2001 року, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - у середині травня 2000 року.

Відповідно ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів.

01.06.2005 року у кримінальному провадженні винесено постанови про оголошення в розшук обвинуваченого ОСОБА_7 та зупинення досудового слідства.

25.01.2013 року було встановлено місце перебування обвинуваченого ОСОБА_7 , який з 01.06.2005 року перебував у розшуку.

При вирішенні клопотання захисника суд враховує правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20, що у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК, подовженого на період ухилення (п. 59). Закінчення загальних строків, установлених ч. 2 цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення (п. 60).

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлені ч. 2 ст. 49 КК загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів.

На переконання Великої Палати, підхід, за якого ухилення підозрюваного, обвинуваченого від розслідування або суду безумовно виключає застосування диференційованих строків давності, є хибним і призводить до безпідставної заміни цих строків загальними, які встановлені ч. 2 ст. 49 КК і є значно тривалішими. Наслідком цього може бути притягнення до відповідальності і застосування заходів примусу за межами термінів, визначених відповідними кримінально-правовими нормами, що рівнозначно покаранню без закону всупереч забороні, встановленій ст. 7 Конвенції.

З огляду на викладене Велика Палата вважає, що особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, подовжених на час ухилення. Встановлені ч. 2 цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину.

В судовому засіданні встановлено, що з моменту вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень минуло більше 22 років, тобто на даний момент закінчилися загальні строки притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, передбачені ч. 2 ст. 49 КК України, що відповідно до висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20 є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч. 1 ст. 285, ч. 1, 4 ст. 286 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищевказані обставини, суд вважає необхідним обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) та ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закрити.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284 - 288, 369 - 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

ОСОБА_7 на підставі ст. 49 КК України звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) та ч. 3 ст. 185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000095 від 25 січня 2013 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960 року) та ч. 3 ст. 185 КК України, закрити.

Речові докази: оптичний диск DVD-R TITANUM з фото файлами на ньому та роздруковані матеріали справи залишити в матеріалах кримінального провадження.

Обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно звільнити з-під варти з зали судових засідань.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1