УХВАЛА

10 липня 2023 року

м. Київ

справа № 466/513/15-к

провадження № 51-4040 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року щодо нього, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

встановив:

У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням строку для усунення недоліків, з огляду на таке.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, засуджений оскаржує судові рішення з підстави істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, водночас, наводить більшість аргументів, які стосуються незгоди з оцінкою доказів, у тому числі на предмет їх достовірності, яким він надає власну оцінку, відмінну від оцінки наданої судами, при цьому вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, що є підставами для зміни чи скасування вироку судом апеляційної інстанції, проте в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Окрім цього, предметом касаційного оскарження є ухвала апеляційного суду, однак засуджений не зазначає, яких саме порушень допустив суд апеляційної інстанції в аспекті положень статей 404, 405 КПК України, а також не наведено обґрунтування підстав для скасування рішення апеляційного суду з огляду на приписи статей 412-414, 419, 438 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Однак, усупереч положенням наведеної норми, засудженим не долучено до касаційної скарги копії оскаржуваного вироку. Додана фотокопія вироку не засвідчена відповідно до вимог Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, або відповідно до п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», а тому неможе вважатися копією оскаржуваного судового рішення.

За приписами ч. 6 ст. 427 КПК України, до касаційної скарги додаються її копії з додатками в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження.

Однак, засуджений додав до касаційної скарги лише сім її копій з додатками, що не відповідає кількості учасників вказаного кримінального провадження. Відповідно до доданих фотокопій судових рішень, учасниками кримінального провадження, окрім нього, є прокурор, засуджені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисники

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , потерпілий та його представник.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою засудженого.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 03 квітня 2023 року щодо нього, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3