Провадження №1-кп/447/161/23
Справа №447/506/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.07.2023 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області матеріали кримінального провадження №30000018, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2023, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Стільсько, Миколаївського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працевлаштованого енергодиспетчером Львівської дистанції електропостачання, розлученого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше судимого вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 23.06.2022 за ч. 3 ст. 357 КК України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

У період часу з 11.01.2022 до 26.01.2023 ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_2 , з мотивів неповаги до усталених існуючих норм сімейного життя, умисно, систематично, вчиняв психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до її психологічних страждань.

Зокрема, 11.01.2022 близько 07:15 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_3 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , під час якого сварився з нею, кричав і шарпав, тримав вхідні двері, не даючи їх зачинити, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Крім того, 12.01.2022 ОСОБА_3 не повідомив про місце свого тимчасового перебування ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, чим порушив заходи винесеного йому термінового забороненого припису стосовно кривдника, а саме: зобов`язання залишити місце проживання постраждалої особи строком на п`ять діб.

Згідно постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 04.04.2022 за вчинення вищевказаних адміністративних правопорушень ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Крім того, 13.12.2022 близько 15:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , а саме голосно кричав, висловлювався нецензурною лексикою, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої.

Згідно постанови Миколаївського районного суду Львівської області від 11.01.2023 ОСОБА_3 визнано винним за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Незважаючи на неодноразове вчинення ОСОБА_3 упродовж тривалого часу протиправних дій психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_5 , з якою він перебував у сімейних відносинах, що завдавали шкоди її психологічному здоров`ю, ОСОБА_3 на шлях виправлення не став і, продовжуючи свої неправомірні та систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 26.01.2023 близько 16:00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_5 , під час якого стукав у вхідні двері, словесно виражався нецензурними словами, дорікав потерпілій, що вона неналежним чином виховує їхніх дітей, що призвело до її психічних страждань.

Вищевказаними умисними насильницькими діями ОСОБА_3 заподіяв колишній дружині потерпілій ОСОБА_5 систематичні психологічні страждання, що завдали шкоди психічному здоров`ю потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_3 умисно систематично вчиняв психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини, що призвело до психологічних страждань потерпілої (домашнє насильство), тобто вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, вину у вчиненому визнав, відмовився надавати суду показання.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а саме: протоколу допиту потерпілої ОСОБА_5 ; протоколів допитів свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_3 ; протоколів проведення слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_5 .

У судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: вимога про судимість, згідно якої обвинувачений раніше судимий; довідки, видані КНП «Миколаївська міська лікарня» Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, про те, що ОСОБА_3 на «Д» обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться; довідка, видана старостою Стільського старостинського округу Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області про склад сім`ї обвинуваченого; характеристика, видана старостою Стільського старостинського округу Тростянецької сільської ради Стрийського району Львівської області згідно якої ОСОБА_3 характеризується типово; копію вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 23.06.2022.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, заяву потерпілої, яка просила проводити розгляд справи за її відсутності, приходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочині за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань потерпілої.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, а саме те, що ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується типово, його вік, сімейний стан розлучений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працевлаштований енергодиспетчером Львівської дистанції електропостачання, наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно з досудовою доповіддю ймовірність вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину повторно високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб високий, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні інкримінованого йому злочині та призначити покарання у виді громадських робіт.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, зокрема, направлення для проходження програми для кривдників або пробаційної програми.

Обмежувальні заходи при призначенні покарання можуть бути застосовані судом як за ініціативою (клопотанням) прокурора, так і за власною ініціативою суду.

Враховуючи, що ОСОБА_3 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, вчиняв домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини протягом тривалого часу та переважно у стані алкогольного сп`яніння, що призвело до психологічних страждань потерпілої, суд прийшов висновку, що до обвинуваченого, як до особи, яка вчинила домашнє насильство, необхідно застосувати обмежувальний захід у вигляді направлення для проходження програми для кривдників.

Направлення для проходження програми для кривдників це накладення обов`язку пройти комплекс заходів, що формується на основі результатів оцінки ризиків та спрямований на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків, у тому числі до виховання дітей, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків (ст. 1 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Суд вважає, що такий обмежувальний захід із покладенням обов`язку буде сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої, а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів й цілком відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено, речові докази відсутні, судових витрат не понесено.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід, відповідно до якого покласти на ОСОБА_3 обов`язок пройти програму для кривдників протягом 3 (трьох) місяців.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1