№ 317/2807/22
№/п 1-кп/317/129/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000460 від 25.10.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, одруженого, має двох малолітніх дітей, освіта середня спеціальна, проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді кулеметника відділення снайперів взводу снайперів, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23 травня 2022 року за № 42 солдата (по мобілізації) ОСОБА_4 з 19 квітня 2022 року зараховано в списки військової частини та поставлено на всі види забезпечення. Під час проходження служби в військовій частині НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 обіймав посаду стрільця-радіотелефоніста відділення снайперів взводу снайперів.

Відповідно до Указу Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

23 червня 2022 року стрільця-радіотелефоніста відділення снайперів взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_4 направлено на лікування до КНП «Сарненська центральна районна лікарня» де останній пройшов медичне лікування та 28 червня 2022 року в задовільному стані виписаний із медичного закладу.

Після чого, солдат ОСОБА_4 повинен був повернутися до місця несення служби, проте направився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 де перебував до 05 липня 2022 року.

Так, солдат ОСОБА_4 , 28 червня 2022 року усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення статутних вимог, без поважних причин не з`явився вчасно з лікувального закладу до місця служби, а саме до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , що дислокується неподалік населеного пункту АДРЕСА_5 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця несення служби не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами військової частини до 05 липня 2022 року, а саме до моменту звернення до медичного закладу.

05 липня 2022 року солдат ОСОБА_4 звернувся до КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №16» Одеської міської ради де проходив лікування до 15 липня 2022 та 16 липня 2022 року повинен був приступити до служби.

16 липня 2022 року солдат ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, маючи умисел на ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 після виписки з КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №16» Одеської міської ради, повторно протягом року, не з`явився на службу, що дислокується неподалік населеного пункту АДРЕСА_5 з лікувального закладу та 20 липня 2022 року самостійно прибув на службу.

Враховуючи викладене, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, без поважних причин, в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в проміжок часу з 29 червня 2022 року по 04 липня 2022 року та повторно протягом року з 16 липня 2022 року по 19 липня 2022 року обов`язки військової служби не виконував, до місця служби безпідставно не прибував, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживав жодних заходів для з`явлення до місця служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

Вказані дії обвинуваченого на досудовому розслідуванні кваліфіковані за ч.5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин, в умовах воєнного стану, тривалістю менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинене повторно протягом року військовослужбовцем (крім строкової служби), що відповідає матеріалам провадження.

09.11.2022 року між прокурором та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.5 ст. 407 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме, із застосуванням ст. 69 КК України (з призначенням іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 407 ч.5 КК України), у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень, оскільки ОСОБА_4 визнав свою винуватість, щиро покаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, активно сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно.

В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені та зрозумілі обвинуваченому.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, які просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, перевіривши угоду, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та повністю відповідає вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України та угода може бути затверджена судом. Злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України, відноситься до тяжких злочинів, правова кваліфікація вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, виконання умов угоди обвинуваченим є можливим.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який визнає свою винність повністю, характеризується позитивно, його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України (з призначенням іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ст. 407 ч.5 КК України, в редакції статті 69 КК України, чинної на час вчинення злочину), у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 374, 472-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 листопада 2022 року в кримінальному провадженні № 0000460 від 25.10.2022 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 09 листопада 2022 року, покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1