ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2023 року

м. Київ

справа № 522/12266/22

провадження № 51-1832км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Городця Горьківської області та жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року затверджено угоду від 12 вересня 2022 року про визнання винуватості, укладену між прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника останнього - адвоката ОСОБА_7 .

За вищевказаним вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирішено питання щодо арешту майна,спеціальної конфіскації та запобіжного заходу у кримінальному провадженні, зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення.

Як установлено з вироку, ОСОБА_6 у період з 15 до 24 липня 2022 року, перебуваючи у ДП «Одеський морський торговельний порт», розташованому за адресою: пл. Митна, 1, м. Одеса, здійснював публічні заклики та розповсюджував матеріали із закликами до вчинення дій з метою зміни меж території України і державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом опублікування під публікаціями в телеграм-каналах «С МЕСТА СОБЫТИЯ» та « ІНФОРМАЦІЯ_2 » коментарів за обставин, які детально відображені у вироку.

Не погоджуючись із вироком, захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою. Одеський апеляційний суд ухвалою від 01 грудня 2022 року залишив скаргу без руху та надав 10-денний строк на усунення її недоліків.

20 грудня 2022 року апеляційний суд повернув апеляційну скаргу захисника на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що захисник не усунув недоліків його первинної апеляційної скарги та повторно не навів жодної передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК обставини для апеляційного оскарження вироку, ухваленого на підставі угоди про визнання винуватості.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Як зазначає захисник, апеляційна скарга сторони захисту містила підстави для скасування вироку місцевого суду, яким затверджено угоду про визнання винуватості між його підзахисним і прокурором, а саме такими підставами є невиконання судом ч. 6 ст. 474 КПК та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, суд у судовому засіданні не переконався, що укладення угоди між сторонами було добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вказане підтверджується технічним записом судового засідання від 20 вересня 2022 року.

Зауважує, що з наданої компанією «Blumenthal» інформації про те, що співробітники СБУ затримали ОСОБА_6 23 липня 2022 року о 18:30 на місці стоянки судна, а не 25 липня 2022 року о 15:30 у будівлі УСБУ в Одеській області, як зазначено в протоколі затримання, вбачається неможливість вчинення ОСОБА_6 24 липня 2022 року інкримінованого йому кримінального правопорушення, як вказано у вироку.

Крім того, захисник стверджує, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 був розглянутий з порушенням правил підсудності. Так, зазначена у вироку суду адреса ДП «Одеський морський торговельний порт»: пл. Митна, 1, м. Одеса, є адресою юридичної особи, у той час як судно «Bulk Carrier m/v Comet» перебуває на причалі Хлібної гавані, яка територіально розташована в Суворовському, а не в Приморському районі м. Одеси.

Також ОСОБА_7 зазначає, що суд порушив закон про кримінальну відповідальність, оскільки встановив обставини кримінального правопорушення, які не стосуються правової кваліфікації дій його підзахисного.

Вважає таким, що не ґрунтується на вимогах статей 370, 372 КПК рішення апеляційного суду, яким повернуто його апеляційну скаргу.

На переконання ОСОБА_7 , суд апеляційної інстанції у складі колегії суддів мав би прийняти рішення по суті його апеляційної скарги, а рішення, яким повернуто його апеляційну скаргу, є передчасним.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , навівши відповідні пояснення, заперечила проти задоволення касаційної скарги захисника та просила залишити без зміни оскаржувану ухвалу.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження і доводи, викладені в касаційній скарзі, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як визначено ч. 2 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

За приписами ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 412 КПК, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Доводи захисника про допущення апеляційним судом істотного порушення вимог кримінального процесуального закону Верховний Суд вважає слушними, враховуючи таке.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічні положення містяться у ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною 2 ст. 24 КПК гарантовано право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 370, ч. 2 ст. 418 КПК ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги повинна бути законною, обґрунтованою та вмотивованою. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Положеннями ч. 4 ст. 394 КПК передбачено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Зазначеними частинами ст. 474 КПК передбачено виконання судом під час судового провадження на підставі угоди таких обов`язків: з`ясувати у обвинуваченого, чи розуміє він обсяг своїх прав у межах такого судового провадження (ч. 4), встановити, чи є добровільним укладення угоди між обвинуваченим та прокурором, потерпілим, (ч. 6) та перевірити угоду на відповідність вимогам КПК та/або закону (ч. 7).

Не погоджуючись із вироком місцевого суду, яким затверджено угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 01 грудня 2022 року апеляційну скаргу захисника на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року залишив без руху на підставі ч. 1 ст. 399 КПК, оскільки ОСОБА_7 не конкретизував, у чому саме полягає незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

У межах наданого строку захисник подав до апеляційного суду апеляційну скаргу на вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 .

У поданій апеляційній скарзі захисник наводив доводи, аналогічні тим, що викладені в його касаційній скарзі, зокрема, стверджував, що обвинувальний акт у цій справі був розглянутий з порушенням правил підсудності, вирок був ухвалений без дотримання вимог ч. 6 ст. 474 КПК.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 20 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_7 повернув на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК, оскільки недоліків у ній не усунуто в установлений судом строк.

Апеляційний суд указав, що в уточненій апеляційній скарзі захисник повторно не навів жодної підстави, установленої ст. 394 КПК, для оскарження вироку за угодою про визнання винуватості. Керуючись положеннями п. 1 ч. 3 ст. 399 цього Кодексу, суд повернув апеляційну скаргу захисника. Водночас він визнав необґрунтованим твердження захисника про те, що оскаржуваний вирок був укладений з порушенням вимог ч. 6 ст. 474 КПК, і наголосив, що угоду було укладено в присутності захисника ОСОБА_7 .

Однак із таким рішенням суду апеляційної інстанції не може погодитися суд касаційної інстанції.

Відповідно до ст. 398 КПК суддя-доповідач, отримавши апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції, протягом трьох днів перевіряє її на відповідність вимогам ст. 396 цього Кодексу і за відсутності перешкод постановляє ухвалу про відкриття апеляційного провадження.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 399 КПК суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

На стадії прийняття апеляційної скарги та відкриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати питання, які вирішуються на стадії апеляційного розгляду, порядок і межі якого визначено статтями 404-405 КПК.

Однак колегія суддів уважає, що в цьому випадку суддя-доповідач удався до перевірки та оцінки доводів апеляційної скарги, що не передбачено на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, оскільки така перевірка має здійснюватися судом апеляційної інстанції колегіально у складі, визначеному ч. 4 ст. 31 КПК, під час апеляційного розгляду кримінального провадження (матеріалів провадження) по суті.

Крім того, зі змісту апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_7 указував на порушення судом першої інстанції вимог ч. 6 ст. 474 КПК, що в розумінні ст. 394 цього Кодексу давало йому право на оскарження вироку на підставі угоди про визнання винуватості.

З урахуванням наведеного апеляційний суд, повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 , істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону та право сторони захисту на апеляційне оскарження судового рішення.

На переконання колегії суддів, ухвала апеляційного суду суперечить положенням статей 370, 394, 399 КПК і не може визнаватися законною, обґрунтованою та вмотивованою.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК є підставою для скасування такого рішення з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно зважити на викладене в цій постанові та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

За правилами ч. 3 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції розглядає питання про обрання запобіжного заходу під час скасування судового рішення і призначення нового розгляду в суді першої чи апеляційної інстанції.

З метою забезпечення апеляційного перегляду справи, що є складовою кримінального провадження, з урахуванням ризику переховування ОСОБА_6 від суду, колегія суддів уважає за необхідне обрати йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись статтями433, 434, 436-438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Одеського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року, якою повернуто апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 20 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 , скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 09 вересня 2023 року включно.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3