ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/1583/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/162/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 3 ст. 307 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5

за участю:

обвинуваченої - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження №11-кп/817/162/23 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2023 року про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,- ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2023 року задоволено клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури та продовжено строк тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_6 на 60 (шістдесят) днів, до 23 год. 59 хв. 19.06.2023.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачена подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та обрати щодо неї запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Мотивує скаргу відсутністю визначених законом підстав для продовження щодо неї набільш суворого запобіжного заходу з огляду на те, що прокурор не довів не зменшення заявлених ним ризиків та не зазначив нових , які б зумовили її подальше тримання під вартою.

Вважає зібрані органом досудового розслідування докази недопустимими.

Також звертає увагу колегії суддів на наявність у неї постійного місця проживання та перебування на її утриманні неповнолітньої дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та їх захисника, який підтримали подану апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги із доповненнями, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

На розгляді Тернопільського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження №0001360 від 11.09.2022 щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.09.2022 відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 156000 грн. В подальшому ухвалами слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.11.2022, 22.12.2022 та 10.01.2023 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 неодноразово продовжувався, востаннє - ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.02.2022 на строк 60 днів, тобто до 23 год. 59 хв. 24.04.2023.

Задовольняючи клопотання прокурора суд виходив з того, що пред"явлена ОСОБА_6 підозра у скоєнні особливо тяжкого злочину є обгрунтованою, при цьому виходив з досліджених у судовому засіданні доказів, які вважав достатніми для висновку про те, щоб, не вирішуючи питання про доведеність її вини, під час розгляду вказаного клопотання константувати що підозра відповідає стандарту "обгрунтована підозра", яка передбачає наявність доказів, які об"єктивно пов"язують особу з вчиненим злочином та не повинні бути достатніми для того, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми для того, щоб висунути обвинувачення, з чим погоджується і колегія суддів, при цьому враховує, що суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, на що вказує обвинувачена, яке вирішується при ухваленні остаточного судового рішення після розгляду справи по суті.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Як вірно встановив місцевий суд, в даному кримінальному провадженні не зменшились та продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду і вчинити інше кримінальне правопорушення, які зумовлені тяжкістю злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та того, що обвинувачена раніше неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що вказує на стійкійсть її протиправної поведінки та можливість вчинення нею нових злочинів.

При цьому суд першої інстанції вірно врахував те, що усі свідки на даній стадії судового розгляду вже допитані судом, тому заявлений прокурором ризик незаконного впливу на свідків є недоведеним, з чим погоджується колегія суддів.

Окремо слід враховути і те, що злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_6 відносяться до такої категорії правопорушень, які у відповідності до Конвенції ООН про боротьбу проти незаконного обігу наркотичних засобів і психотропних речовин при масштабах і тенденції зростання незаконного виробництва, попиту і обігу наркотичних засобів і психотропних речовин, становлять особливу загрозу для здоров`я і добробуту людей і справляють негативний вплив на економічні, культурні й політичні основи суспільства.

З врахуванням майнового стану обвинуваченої, її віку, міцності соціальних зв"язків, стану здоров"я, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування менш суворих запобіжних заходів, оскільки вони не зможуть запобігти настанню існуючих ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , а також виходив з неможливості завершення судового розгляду вказаного провадження до закінчення дії попереднього запобіжного заходу.

Перевіряючи аргументи апелянта щодо ненаведення прокурором додаткових обставин на підтвердження незменшення ризиків, визначених ст.177 КПК України колегія суддів виходить з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, якими є тяжкість кримінального праворушнення у скоєннія якого підозрюється ОСОБА_6 , суворість покарання, яке їй загрожує у випадку визнання винною, дані про її особу та вагомість доказів, які дослідив суд.

Наявність на утриманні ОСОБА_6 неповнолітньої дитини та постійного місця проживання не зможуть в достатній мірі запобігти настанню доведених прокурором ризиків.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скари обвинуваченої та скасування оскаржуваної ухвали місцевого суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2023 року про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді