ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/2850/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/ 57/23 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2023 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2021 року, якою відмовлено в задоволені клопотання спостережної комісії Херсонської районної державної адміністрації та комісії Державної установи «Дар`ївська виправна колонія №10» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИВ:

Державна установа «Дар`ївська виправна колонія (№ 10)» спільно зі спостережною комісією Херсонської районної державної адміністрації звернулася до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду від 11.11.2021 року та застосувати до нього умовно - дострокове звільнення.

Вказує, що ухвала суду підлягає скасуванню, оскільки вона є незаконною та необґрунтованою, а суд дійшов помилкового висновку про те, що він не довів своє виправлення.

Стверджує, що суд безпідставно залишив поза увагою, що він відбув 2/3 частини призначеного покарання, адміністрація установи виконання покарання комісійно прийняла рішення звернутися до суду із подання , оскільки він довів своє виправлення.

Суд під час розгляду питання вказав на визнання ним власної вини та щире каяття та активну участь у суспільно корисній праці як чинники , що не підлягаю врахуванню під час вирішення питання про умовно дострокове звільнення, що суперечить постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року.

Відповідно до ст. 130 КВК України саме виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки є підставою для заохочення засудженого.

Вказує , що допустив порушення режиму відбування покарання , однак стягнення вже погашені , що свідчить про досягнення позитивних змін в його поведінці.

Зарахування строку попереднього ув`язнення не може розглядатися як негативний чинник , оскільки таке зарахування передбачене рішенням суду , яке є обов`язковим.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.

Адвокат ОСОБА_7 підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги засудженого та просила її задовольнити.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційних вимог.

Засуджений ОСОБА_8 , місце знаходження якого встановити не виявилося можливим і який зареєстрований та проживав на тимчасово окупованій території Херсонської області , про дату час та місце апеляційного розгляду повідомлений шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судова влада України.

В апеляційній скарзі засуджений не вказував на те, що бажає прийняти участь під час апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Відповідно дост. 6 КВК України- виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 відбував покарання за вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 26.09.2018 року за ч. 1 ст. 185, ст. 71 КК та вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 29.10.2019 року за ч. 3 ст. 186 К.

Початок строку відбування покарання з 27.09.2018 року , кінець строку 27.03.2023 року.

З характеристики та матеріалів провадження видно, що ОСОБА_8 за час відбування покарання має 5 заохочень від адміністрації установи за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки. За весь період відбування покарання в установі тричі порушив режим утримання, за що був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у встановленому законом порядку.

З грудня 2018 року по серпень 2021 року не був працевлаштований . В вересні 2021 року працював робітником їдальні-кухні.

У січні 2021 року засудженому комісією установи виконання покарання було відмовлено у зверненні до суду із поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким як особі, яка не довела свого виправлення.

Проаналізувавши дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а також дані, що характеризують особу засудженого в цілому, відомості про тяжкість вчиненого засудженим злочину , колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не була сумлінною, а відтак не можна дійти висновку, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і до нього може бути застосовано умовно- дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення засудженого застосовується лише у разі доведення його виправлення, тобто досягнення мети покарання, як на тому вірно наголошує суд першої інстанції.

Відсутність у засудженого діючих дисциплінарних стягнень не можна визнати тим чинником, який беззаперечно доводить його виправлення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував всі обставини та належним чином не мотивував своє рішення, є безпідставними, оскільки суд всебічно, повно дослідив відомості, які надані установою виконання покарання та стороною захисту.

Наявність невеликої кількості заохочень у засудженого, відбуття ним визначеної законом частини строку покарання, дотримання умов режиму відбування покарання, підтримання соціальних зв`язків, самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування ст. 81 КК, оскільки ці відомості, як вже було зазначено, підлягають врахуванню у сукупності з відомостями про тяжкість вчиненого засудженим злочину та репутацією особи засудженого в цілому.

Твердження засудженого про його готовність до правослухняної поведінки в суспільстві є непереконливими з огляду на відомості, що характеризують особу засудженого.

Факт звернення адміністрації установи виконання до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого не є безумовною (визначальною) підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Натомість з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_8 був працевлаштований лише у вересні 2021 року . Відомості про те, що працевлаштування засудженого було неможливим з об`єктивних причин матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 81 КК України, належним чином мотивував своє рішення і доводи апеляційної скарги засудженого, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали не встановлено.

Враховуючи викладене , апеляційну скаргу засудженого належить залишити без задоволення.

Керуючись ст.404,405, 407,419,376 ч. 2 КПК України, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 11 листопада 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4