Номер провадження: 11-сс/813/964/23
Справа № 511/1362/23 1-кс/511/720/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео-конференції, апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського райсуду Одеської обл. від 18.05.2023, якою в межах к/п №0000332 від 15.05.2023, відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Фрунзівка Одеської обл., громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця за контрактом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14.07.2023 включно, із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000332 від 15.05.2023 було задоволено клопотання слідчого СВ №2 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 та застосовано відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.07.2023 включно, із визначенням розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 402 600 грн. та покладено у разі внесення застави на останнього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та органом досудового розслідування в даному випадку була доведена наявність в зазначеному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих; знищити, сховати, спотворити речі, які мають важливе значення для встановлення істини в даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, останній не працевлаштований та не має міцних соціальних зв`язків.

Окрім того, слідчий суддя, враховуючи положення ст. 183 КПК України, вважав за необхідним визначити заставу у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважає її незаконною, з огляду на наступне:

- при призначенні судового засідання щодо розгляду клопотання слідчого, захисника ОСОБА_8 не було повідомлено про дату та час розгляду вказаного клопотання, про судове засідання останньому стало відомо з телефонного дзвінка помічника слідчого судді Роздільнянського райсуду Одеської обл. о 17:18 год. 18.05.2023, при цьому захисник просив проводити судове засідання в режимі відео-конференції або відкласти засідання до 09 год. 19.05.2023, оскільки бажає долучити характеризуючи підозрюваного документи з метою їх дослідження слідчим суддею, проте для розгляду клопотання слідчого було залучено на окрему процесуальну дію адвоката ОСОБА_11 з безоплатної вторинної правової допомоги;

- всупереч вимогам КПК України ОСОБА_7 17.05.2023 о 21:09 год. в слідчий кімнаті ІТТ №5 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_10 було вручено повідомлення про підозру, разом із цим, захисника ОСОБА_8 про даний факт, слідчий повідомив шляхом направлення листа та копії повідомлення про підозру на його адресу електронної пошти, чим в даному випадку було порушено право ОСОБА_7 на захист;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що органом досудового розслідування не доведено та не надано жодного доказу на підтвердження існування в зазначеному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, натомість підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий та ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні матір і батька, які є інвалідами 2 і 3 групи, позитивно характеризується за місцем проживання, навчання та служби, що вказує на міцність його соціальних зв`язків;

- слідчим суддею не враховано того, що ОСОБА_7 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській обл., забезпечення їх здійснення у 2020-2021 роках, а також його рідний брат у бою 02.03.2023 біля населених пунктів Оріхово-Василівка Донецької області зник безвісти.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, з моменту затримання -16.05.2023, із забороною цілодобово залишати домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 зазначив, що не погоджується з ухвалою слідчого судді в частині визначення розміру застави, з огляду на наступне:

- слідчим суддею жодним чином необґрунтовано, яким чином застава буде запобігати ризикам, які слідчий суддя вважав доведеними, зокрема ризику незаконного впливу на свідків та потерпілу в даному провадженні, які є при цьому мешканцями одного населеного пункту, знищення ОСОБА_7 речових доказів, відшукання яких наразі здійснюється досудовим розслідуванням, беручи при цьому до уваги покази свідка ОСОБА_12 , який вказував, що речові докази знищувалися з метою приховування слідів злочину;

- слідчим суддею не зроблено жодних висновків щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , його майнового стану та сімейного стану для можливості визначення доцільності застави, при цьому у клопотанні зазначалось, що підозрюваний не одружений, непрацевлаштований, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи;

- слідчим суддею не враховано того, що на теперішній час перевіряється причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, пов`язаного із ухиленням від проходження військової служби за ч. 5 ст. 407 КК України в межах к/п №0000417 від 18.08.2022.

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення застави та залишити ухвалу слідчого судді в силі, в частині обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14.07.2023.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З огляду на те, що сторонами кримінального провадження не оскаржується обґрунтованість інкримінованої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає, що на теперішній час підозра останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України є обґрунтованою, повністю підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого та полягає у наступному.

Так, будучи військовослужбовцем ОСОБА_7 , 14.04.2023 приблизно о 18:20 год., знаходячись поза службою, разом зі своїм знайомим ОСОБА_12 , прийшов за адресою: ділянка АДРЕСА_2 , до ОСОБА_13 , для того щоб за допомогою останнього влаштуватися на роботу, де також в будинку знаходився ОСОБА_14 .

Надалі, того ж дня приблизно о 23:30 год. в будинку за вищевказаною адресою, під час спільного вживання спиртних напоїв, знаходячись в приміщенні кухні, між ОСОБА_7 та ОСОБА_14 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_7 виник умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень останньому. 3 цією метою ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, наніс один удар кулаком в область обличчя ОСОБА_14 , який від отриманого удару впав на підлогу. Після чого ОСОБА_7 взяв з підлоги металевий офісний стілець, яким став наносити численні удари по тулубу ОСОБА_14 , доки не зламався стілець, після вказаного ОСОБА_7 одягнув кайданки на руки останньому, після чого всі присутні пішли спати, а ОСОБА_14 залишився лежати на підлозі в приміщені кухні.

В подальшому, 15.04.2023 приблизно о 07:30 год. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відвели ОСОБА_14 до підвального приміщення, де його там залишили. Після чого, приблизно о 18 год. ОСОБА_15 разом з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 пішли до підвального приміщення, де намагалися вивести ОСОБА_14 на вулицю, але із-за того що останній погано пересувався, то перечепившись об сходи спиною впав на ОСОБА_7 , після чого у останнього виник умисел направлений на заподіяння смерті ОСОБА_14 . Розуміючи, що ОСОБА_14 знаходиться в безпорадному стані внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень самим ОСОБА_7 , останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, штовхнув зі сходинок ОСОБА_14 на підлогу, після чого наніс один удар кулаком правої руки в голову ОСОБА_14 , після чого одягнув на останнього кайданки, прикувавши ними до поручня сходів, залишив підвальне приміщення. В результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_14 заподіяно ушкодження у вигляді множинних закритих переломів ребер, внаслідок чого останній помер. Після вказаного, 17.04.2023 приблизно у період з 10 год. до 13 год. перебуваючи на території подвір`я вказаного будинку ОСОБА_14 разом із зарили труп ОСОБА_14 у ямі.

Колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Відповідно до п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення, обумовлені тим, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим (у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років).

Окрім того, апеляційний суд враховує те, що досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні перебуває на початковій стадії, підозрюваний особисто знайомий із свідком, при цьому свідки підлягають безпосередньому допиту судом 1-ої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, а також той факт, що з показів свідка, підозрюваний ОСОБА_7 умисно здійснював дії щодо знищення доказів з метою приховування злочину, що також підтверджує існування вищезазначених ризиків.

Твердження захисника щодо порушення права підозрюваного ОСОБА_7 на захист, колегія суддів вважає голослівними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що під час вручення підозри, а також в суді під час розгляду клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, участь брав захисник ОСОБА_11 (а.с. 71), при цьому із журналу судового засідання суду 1-ої інстанції від 18.05.2023 (ас. 76-77) вбачається, що підозрюваний не заперечував проти участі захисника ОСОБА_11 .

Разом із цим, колегія суддів вважає такими, що відповідають дійсності посилання захисника ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, навчання, служби, має на утриманні батьків інвалідів, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській обл., проте зауважує на тому, що зазначені обставини не зменшують існування ризиків, встановлених апеляційним судом вище та не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи обставини вчиненого злочину, в якому ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється.

Апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи прокурора ОСОБА_9 щодо визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 , з огляду на положення п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України відповідно до яких слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який причинив загибель людини.

Водночас, апеляційний суд зауважує на тому, що не визначати розмір застави це є правом, а не обов`язком суду, окрім того слідчий суддя, суд повинен враховувати підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 КПК України.

При цьому, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора, щодо не врахування слідчим суддею особи підозрюваного ОСОБА_7 , його майнового стану та сімейного стану для можливості визначення доцільності застави, водночас відповідно до матеріалів провадження підозрюваний не одружений, не працевлаштований та обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи.

Разом із цим, колегія суддів звертає увагу прокурора ОСОБА_9 на положення ч. 3 ст. 407 КПК України, згідно яких за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Проте, прокурор ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення застави, що не відповідає приписам вищезазначеної норми та унеможливлює прийняти апеляційним судом, зазначене в прохальній частині апеляційної скарги прокурора, рішення.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання названим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, тому вважає, що підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та прокурора та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Роздільнянського райсуду Одеської обл. від 18.05.2023, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.07.2023 включно, із визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4