Справа № 464/4321/23
пр.№ 1-кп/464/406/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.07.2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/4321/23, внесене 14.06.23. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000211, та 08.06.23. за № 0000203, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, невійськовозобов`язаної, неодруженої, не працюючої, неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності вироками Франківського районного суду м.Львова від 05.04.21. двічі та від 24.05.22., покарання за якими відбуте; востаннє вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 26.05.23. за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, покарання не відбуто, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту - обвинувачена ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5

з участю його учасників, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 07 червня 2023 року о 17.45 год. в парку ОСОБА_6 , напроти будинку № 38 по вул.Хоткевича в м.Львові, знайшла паперовий згорток з грошової купюри номіналом 2 гривні НБУ, розгорнувши який, виявила порошкоподібну речовину білого кольору, та зрозумівши, що це психотропна речовина РVР, у неї виник умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту такої, у зв`язку з чим, діючи умисно, в порушення вимог чинного законодавства, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, незаконно придбала, привласнивши знайдене з метою власного вживання, та зберігала при собі без мети збуту. Того ж дня там же, поруч із вказаним будинком, о 18.10 год. ОСОБА_3 була зупинена працівниками сектору кримінальної поліції, які виявили, а в подальшому в ході огляду місця події вилучили у неї паперовий згорток з грошової купюри номіналом 2 гривні з особливо небезпечною психотропною речовиною РVР вагою 0,205 г, обіг якої заборонено, яку зберігала при собі без мети збуту.

Таким чином ОСОБА_3 вчинила незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України.

Вона ж 13 червня 2023 року о 16.30 год. біля будинку № 16 по вул.Дністерська в м.Львові знайшла згорток ізоленти чорного кольору, у якому містився зіп-пакет з особливо небезпечною речовиною РVР, та у неї виник умисел на незаконне придбання і зберігання без мети збуту психотропних речовин, у зв`язку з чим, діючи умисно, в порушення вимог чинного законодавства, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, незаконно придбала, привласнивши знайдене, з метою власного вживання, що поклала собі у ліву кишеню штанів та зберігала при собі без мети збуту. Того ж дня там же 16.35 год. ОСОБА_3 була зупинена працівниками Національної поліції України, які виявили, а в подальшому в ході огляду місця події вилучили у неї вказаний зіп-пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною РVР вагою 0,296 г, обіг якої заборонено, що зберігала при собі без мети збуту.

Таким чином ОСОБА_3 вчинила незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, тобто кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку визнала повністю та дала суду показання наступного змісту. За місцем реєстрації проживає з мамою і молодшою сестрою. Хронічними захворюваннями не страждає. За своє життя ніде не працювала офіційно, здобула професійно-технічну освіту. Неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, за вироками суду покарання відбула: штрафи сплачено, арешт відбула в ЛУВП № 19. До двох років вживає наркотичні засоби, психотропні речовини, що вперше запропонував спробувати знайомий. Тому, коли 7 і 13 червня 2023 року піднімала згортки, то достовірно знала про психотропну речовину, яка в них була. Знайдене хотіла вжити особисто, ніде і нікому збувати наміру не мала. Про те, що її діяння кримінально-карані, достовірно знала, адже вже притягувалась за це до кримінальної відповідальності. Знала, що це вчиняє під час іспитового строку, який не закінчився. Просить суд суворо не карати, врахувати щире каяття та активне сприяння досудовому розслідуванню.

З огляду на те, що обвинувачена свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, визнала, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Оскільки обвинувачена повністю визнала свою вину, дала суду визнавальні показання, інші докази не досліджувалися, суд дійшов висновку, що винуватість її у вчиненні вказаного кримінального проступку є повністю доведеною, а тому повинна за такі дії нести кримінальну відповідальність та підлягає покаранню.

Відтак дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України, т.я. вона вчинила незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

При визначенні міри покарання суд враховує приписи ч.2 ст.50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, визначаючи вид і міру покарання обвинуваченій на підставі ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості та характер вчиненого, вчинення обвинуваченою кримінального правопорушення, що згідно із ст.12 КК України, є кримінальним проступком у сфері, зокрема, обігу психотропних речовин; особу обвинуваченої, яка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, відбувала реальне покарання в ізоляції від суспільства, вчинила цей кримінальний проступок двічі під час випробування за попереднім вироком, не виправдавши довіри суду, який надав останній можливість виправитись; її молодий вік, відсутність захворювань, у тому числі хронічних, те, що вона не працює, не має на утриманні осіб, наявність соціальних зв`язків; під наглядом в психоневрологічному чи наркологічному диспансерах не перебуває; характеризується за місцем проживання посередньо; пом`якшуючими вину обставинами органом досудового розслідування зазначені щире каяття та активне сприяття досудовому розслідування, що здобуто під час судового розгляду; обтяжуючих вину обставин ні органом досудового розслідування, ні судом не встановлено; - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, визнає за неможливе досягти мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 без тримання засудженої в умовах ізоляції та доходить висновку про необхідність призначення їй з огляду на все це у своїй сукупності покарання арешт (з урахуванням вимог ч.3 ст.60 КК України), адже таке буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченою кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме її виправленню та перевихованню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь, в мінімально наближених межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії - ч.1 ст.309 КК України арешт на строк два місяці.

Зазначений вид покарання узгоджується з позицією сторони обвинувачення, який підтримала і сторона захисту, висловленою в судових дебатах, яку підтримала сторона захисту.

Більш м`які види покарання, визначені санкцією ч.1 ст.309 КК України, такі як штраф або виправні роботи, не будуть відповідати особі засудженої, яка офіційно не працює, доходів чи інших видів заробітку та власності не має, а відтак не зможе відбути відповідні покарання, які з урахуванням вчиненого є надто поблажливими, а найсуворіше покарання у виді обмеження волі не відповідатиме вчиненному, адже вказаними діяннями обвинувачена заподіювала б шкоду лише власному здоров`ю.

З урахуванням того, що засуджена після постановлення вироку Шевченківським районним судом м.Львова від 26.05.23. і до повного відбуття покарання за ним вчинила інкримінований їй кримінальний проступок, суд вважає необхідним до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком позбавлення волі на строк п`ять років та з урахуванням положень ч.4 ст.71 КК України, де остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно з урахуванням правил п.1 ч.1 ст.72 КК України визначити покарання позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Інші вироки, які б підлягали врахуванню при визначенні покарання, стороною обвинувачення, що є її обов`язком, суду не надано, у вимозі щодо відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей від 14.06.23. відсутні.

Правових підстав для призначення обвинуваченій покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи перелічені вище конкретні обставини у їх сукупності, дані про особу винної та призначене покарання, суд не знаходить.

Так, описані вище дані про особу обвинуваченої, яка має судимості, визнання нею вини, щире каяття і активне сприяння досудовому розслідуванню, дають лише підстави для призначення покарання у вигляді ненайсуворішого покарання - арешту у межах, наближених до мінімальних, передбачених санкцією відповідної статті, а не застосування ст.69 КК України.

Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченій покарання не тільки не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення останньої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень з урахуванням надання судом ОСОБА_3 можливості ще 26 травня 2023 року усвідомити вчинене, змінитись в кращу сторону і щодо способу життя, і щодо поведінки, однак остання не скористалась такою і не виправдала довіри суду, вчинивши нове кримінальне правопорушення, а й з урахуванням того, що ст.75 КК України не застосовується до такого призначеного покарання як арешт.

Отже, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченої без її ізоляції.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Так, речові докази слід знищити, процесуальні витрати в сумі 3824 грн слід стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнатою винуватою у пред`явленому обвинуваченні, передбаченому ч.1 ст.309 КК України, та призначити покарання - арешт на строк два місяці.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного районного суду м.Львова від 26 травня 2023 року позбавлення волі на строк п`ять років та остаточно ОСОБА_3 визначити покарання - позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу набрання вироком законної сили та звернення його до виконання.

Знищити речові докази, визнані відповідно до постанов СД ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області від 26.06.23. та передані до камери зберігання речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 3824 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_7