№ 1-кп/202/1020/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000290 від 08.06.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянин України, з вищою освітою, раніше не судимий, військовослужбовець військової служби за контрактом, який проходить військову службу на посаді командира 2 відділення радіоелектронної розвідки 1 взводу радіоелектронної розвідки роти радіорозвідки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним

Молодшого сержанта ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин.

Молодшого сержанта ОСОБА_5 було направлено на лікування до Дніпропетровської обласної клінічної лікарні ім. І.І. Мечникова, в якій він проходив лікування з 21.11.2022 по 29.12.2022 року включно.

30 грудня 2022 року молодший сержант ОСОБА_5 діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, відмовився від несення обов`язків військової служби, в тому числі від виконання поставлених завдань, в рамках здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території Луганської області.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, молодший сержант ОСОБА_5 , діючи на власний розсуд, вирішив не виконувати свої обов`язки щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та тимчасово ухилитися від військової служби у Збройних Силах України.

З цією метою 30 грудня 2022 року молодший сержант ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, в умовах воєнного стану, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 , яка на той час дислокувалась у АДРЕСА_3 .

Далі, молодший сержант ОСОБА_5 , діючи з метою ухилитись від військової служби, без дозволу (наказу) командування, прибув до місця власного проживання, де залишився та займався справами, не пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби, тобто фактично ухилився від військової служби до моменту, поки 06 квітня 2023 року самостійно з`явився до військової частини НОМЕР_1 , та повідомив про себе командуванню.

ІІ. Позиція обвинуваченого

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України визнав у повному обсязі, суду показав, що злочин вчинив за обставин, які викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що проходив лікування у Дніпропетровській обласній клінічній лікарні ім. І.І. Мечникова з 21.11.2022 по 29.12.2022 року, після закінчення лікування поїхав до себе додому де залишився та займався своїми справами, та через деякий проміжок часу, зрозумів, що необхідно боронити державу від ворога самостійно повернувся до військової частини.

ІІІ. Позиція прокурора

Прокурор у судовому засідання просив визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому більш м`який вид покарання, ніж передбачений в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 58, 69 КК України у виді двох років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 20 % із суми грошового забезпечення.

ІV. Мотиви суду

Відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

V. Кваліфікація дій обвинуваченого

Допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_5 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби).

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України.

VI. Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких обставин, добровільне повернення до лав ЗСУ, участь у бойових діях.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується позитивно, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем (за мобілізацією), а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування 69 КК України, та призначення ОСОБА_5 більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 20 % із суми грошового забезпечення.

Саме таке покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідає загальним засадам призначення покарання.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази суду не надавались.

Керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому, більш м`яке, ніж передбачене ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України, покарання із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України, у виді двох років службового обмеження для військовослужбовців з відрахуванням в дохід держави 20 % із суми грошового забезпечення.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6