Справа № 711/2005/23
Номер провадження 1-кп/711/340/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001073 від 27.03.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , судимого:

1)вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.07.2010 за ч. 1 ст. 186, ст. 75 КК України до позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. 05.08.2011 Придніпровським районним судом м. Черкаси переглянутий вирок та призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі;

2)вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.11.2011 за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.11.2013 в зв`язку з відбуттям строку покарання;

3)вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.01.2014 за ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі. Звільнений 06.02.2015 в зв`язку з відбуттям строку покарання;

4)вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.12.2015 за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту. Звільнений 11.12.2015 в зв`язку з відбуттям строку покарання (судимість погашена);

5)вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.01.2019 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнений 31.10.2022 у зв`язку із відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 26.03.2023 близько 22 год. 36 хв., перебуваючи біля кафе «Пательня», що знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Чорновола, 245/2, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у інше приміщення, діючи цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, в подальшому продовжений Указом Президента України за № 58/2023 від 06.02.2023 до 20.05.2023, зірвавши замок вхідних дверей кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », проник до приміщення вказаного кафе та з касового апарату взяв грошові кошти в загальній сумі 33 467,0 гривень (тридцять три тисячі чотириста шістдесят сім гривень), що належать ФОП ОСОБА_6 та ПП «Клуб відпочинку «Дача», більш точно розмежувати суму викрадених коштів, на даний час, не представилось можливим. Проте, ОСОБА_4 не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий в середині кафе «Пательня» працівниками охоронної фірми «Формула систем безпеки», які прибули на місце події у зв`язку із отриманням інформації від диспетчера про спрацювання сигналізації на даному об`єкті.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення-злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує та скориставшись правом, яке передбачене ст. 63 Конституції Ураїни, відмовився давати показання. В скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не наказувати, надавши шанс на виправлення. Також просив врахувати, що під час досудового розслідування він визнавав свою провину, зробивши для себе належні висновки, надавав правдиві свідчення про обставини вчинення ним злочину, публічно вибачився.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій зазначила, що просить провести судовий розгляд без її участі.

Представник потерпілого ПП «Клуб відпочинку ДАЧА» ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій зазначила, що просить провести судовий розгляд без їх участі.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, інвалідом не являється, раніше судимий, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з цього приводу, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків кримінальне правопорушення не було доведено до кінця з причин, що не залежали від волі ОСОБА_4 , особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи особою раніше неодноразово судимою за вчинення умисних корисливих злочинів, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попередніми вироками, тому й підстав для застосування ст. 75 КК України суд не вбачає.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою уникнення ризиків щодо ухилення ОСОБА_4 від виконання вироку суду.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набуття вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 26 березня 2023 року по день набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартоюдо набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 26 березня 2023 року по день набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:

-диск DVD-R з відеозаписом події, яка мала місце 26.03.2023 у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що у АДРЕСА_2 , який приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-грошові кошти в сумі 33 467 гривень, які передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_8 - залишити у власності ПП «Клуб відпочинку «Дача» та ФОП ОСОБА_6 ;

-дві липкі стрічки з папілярними візерунками с/п WAR136845, які передані на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області знищити після набрання вироком законної сили.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1