Провадження 1-кс/557/172/2023
Справа 557/1045/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2023 року смт Гоща

Слідчий суддя Гощанського районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , заступника начальника СВ відділення поліції № 5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Гоща клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, українця, громадянина України, раніше судимого:

- 10 квітня 2008 року Гощанським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі;

- 26 квітня 2011 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі;

- 16 січня 2015 року Гощанським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 (шести) місяців арешту;

- 29 січня 2018 року Рівненським міським судом Рівненської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) місяців арешту;

- 02 квітня 2018 року Здолбунівським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) місяців 7 (сім) днів арешту;

- 22 травня 2019 року Гощанським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 місяців арешту;

- 08 серпня 2019 року Корецьким районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі;

- 07 листопада 2019 року Корецьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 309 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі;

- 07 травня 2020 року Гощанським районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- 20 квітня 2022 року Дубровицьким районним судом Рівненської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі (звільнений по відбуттю покарання 22 серпня 2022 року),

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 21 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

21 червня 2023 року заступник начальника СВ відділення поліції № 5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється в тому, що наприкінці листопада 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи неподалік смітника, що на околиці с. Тучин Рівненського району Рівненської області, незаконно, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на придбання, зберігання та збут бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та, бажаючи настання їх наслідків, з метою використання у власних цілях, діючи в порушення п.п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-XII від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно яких боєприпаси віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року № 576 та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказами МВС України від 21 серпня 1998 року № 622, без передбаченого законом дозволу, умисно придбав, шляхом привласнення знайденого, предмет зовні схожий на реактивну протитанкову гранату РПГ-18 «Муха», який відповідно до судової вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/118-23/5005-ВТХ від 12 червня 2023 року є реактивною протитанковою гранатою РПГ-18 «Муха», належить до бойових припасів та є придатною до вибуху.

Про свою знахідку ОСОБА_5 органи влади не повідомив, придбану ним реактивну протитанкову гранату РПГ-18 «Муха» не здав, таким чином без передбаченого законом дозволу незаконно придбав та переніс на ділянку місцевості, що неподалік с. Бугрин Рівненського району Рівненської області, де заховав та став в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», незаконно зберігати до 04 травня 2023 року.

04 травня 2023 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут бойових припасів, усвідомлюючи, що знайдений предмет відноситься до бойових припасів та суспільну небезпеку вчинюваних ним дій, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, перебуваючи поблизу закинутої будівлі хімскладу, що розташована неподалік с. Бугрин Рівненського району Рівненської області, зустрівся із особою, покупцем ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів (конфіденційно співпрацював), та щодо якого відповідно до ст. 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» здійснюються заходи безпеки, з метою збуту йому бойових припасів.

У подальшому, 04 травня 2022 року приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи поблизу закинутої будівлі хімскладу, що розташована неподалік с. Бугрин Рівненського району Рівненської області, під час зустрічі, ОСОБА_5 отримав грошову винагороду в сумі 5000 грн та, всупереч вимогам зазначених законів, незаконно збув для ОСОБА_7 предмет зовні схожий на реактивну протитанкову гранату РПГ-18 «Муха», який відповідно до судової вибухотехнічної експертизи № СЕ-19/118-23/5005-ВТХ від 12 червня 2023 року є реактивною протитанковою гранатою РПГ-18 «Муха», належить до бойових припасів та є придатною до вибуху.

Крім того, ОСОБА_5 наприкінці листопада 2022 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи неподалік смітника, що на околиці с. Тучин Рівненського району Рівненської області, незаконно, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на придбання, зберігання та збут бойових припасів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та, бажаючи настання їх наслідків, з метою використання у власних цілях, діючи в порушення п.п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-XII від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно яких боєприпаси віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою КМУ від 12 жовтня 1992 року № 576 і «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказами МВС України від 21 серпня 1998 року № 622, без передбаченого законом дозволу, умисно придбав, шляхом привласнення знайденого, предмети зовні схожі на пістолети та предмети зовні схожі на патрони калібру 5,6 мм.

Про свою знахідку ОСОБА_5 органи влади не повідомив, придбану ним зброю та бойові припаси не здав, таким чином без передбаченого законом дозволу незаконно придбав та переніс на ділянку місцевості, що неподалік с. Бугрин Рівненського району Рівненської області, де заховав та в порушення вимог «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, незаконно зберігав до 19 червня 2023 року.

19 червня 2023 року приблизно о 13 год. 00 хв. ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, усвідомлюючи, що знайдений предмет відноситься до бойових припасів та суспільну небезпеку вчинюваних ним дій, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, перебуваючи поблизу закинутої будівлі хімскладу, що розташована неподалік с. Бугрин Рівненського району Рівненської області, зустрівся із особою, покупцем ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів (конфіденційно співпрацював), та щодо якої відповідно до ст. 15 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» здійснюються заходи безпеки, з метою збуту їй бойових припасів, де в подальшому за 5000 грн збув для останнього два предмети схожі на пістолет та предмети зовні схожі на патрони в кількості 29 штук, після чого був затриманий працівниками поліції.

21 квітня 2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000102 зареєстровано кримінальне провадження, правова кваліфікація правопорушення ч. 1 ст. 263 КК України.

Слідчим зазначено, що 19 червня 2023 року в рамках означеного кримінального провадження було проведено негласну слідчу розшукову дію контроль за вчиненням злочину у виді оперативної закупки вогнепальної зброї та бойових припасів у ОСОБА_5 та останнього цього ж числа о 13 год. 30 хв. було затримано на підставі ст. 208 КПК України, а 20 червня 2023 року йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У поданому клопотанні слідчий стверджує, що підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії щодо переховування від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З огляду на існування зазначених ризиків, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість та особу підозрюваного, слідчий вказує на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та є необхідним для того, щоб запобігти переліченим вище ризикам.

На думку слідчого, жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може бути застосований до підозрюваного, оскільки не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, не усуне вказаних вище ризиків, з огляду на те також, що на даний час не встановлено шляхи отримання останнім вогнепальної зброї та бойових припасів.

Зважаючи на вищенаведене, слідчий за погодженням з прокурором, просить обрати щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів, з можливістю внесення застави в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні при вирішенні клопотання поклались на розсуд суду, при цьому вважали за можливе обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, додатково підозрюваний зазначив, що вину визнає і щиро кається.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з огляду на наступне.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням відділення поліції № 5 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000102 від 21 квітня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

19 червня 2023 року о 13 год. 30 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 20 червня 2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Зокрема такими є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 21 квітня 2023 року, протоколи огляду від 04 травня 2023 року та фототаблицями до них, акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 04 травня 2023 року за № 182, довідка про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів за № 70 від 04 травня 2023 року, висновок експерта №СЕ-19/118-23/5005-ВТХ від 12 червня 2023 року, протокол огляду від 19 червня 2023 року, акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів № 302 від 19 червня 2023 року, довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів за № 95-97 від 19 червня 2023 року, протокол допиту підозрюваного від 20 червня 2023 року та інші матеріали.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого, доданих до нього матеріалах та досліджених в судовому засіданні матеріалах кримінального провадження.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в придбанні, носінні, зберіганні та збуті бойових припасів, вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких покликається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_5 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Клішин проти України наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та експертів у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, шляхом встановлення особи «покупця» у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від вказаних осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначених ст. 615 цього Кодексу (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Окрім того, слідчий суддя враховує, що у даному кримінальному провадженні була проведена експертиза, на висновки за результатами яких сторона обвинувачення може покликатись під час судового розгляду в обґрунтування обвинувачення та які може оспорювати сторона захисту, тому слідчий суддя вважає, що за наведених обставин існує й ризик незаконного впливу на експертів у даному кримінальному провадженні, з огляду в тому числі на необхідність призначення у даному кримінальному провадженні ще ряду експертиз, про що ствердила у судовому засіданні слідча.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 , наявність на розгляді у суді ще двох кримінальних проваджень відносно останнього за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, а також зважаючи на те, що при затриманні у підозрюваного було вилучено речовину, ззовні схожу на наркотичні засоби, що відображено у протоколі затримання, слідчий суддя дійшла також висновку про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення.

На думку слідчого судді, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу. За встановлених обставин, слідчий суддя приходить висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності наступні обставини: ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, є непрацевлаштованим та розлученим, про що особисто ствердив у судовому засіданні, а також не має зареєстрованого місця проживання. Відтак, наведені обставини свідчать про відсутність факторів соціального стримування підозрюваного.

Поряд з цим, слідчий суддя враховує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У зв`язку з цим, слідчий суддя враховує мотив та спосіб вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості. Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст. 197 КПК України, а саме по 15 серпня 2023 року включно.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_5 розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

Враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , майновий та сімейний стан підозрюваного, його вік, дані про його особу, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить висновку, що застава у розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 серпня 2023 року включно.

Визначити заставу в розмірі шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988; Банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0010559; призначення платежу: застава за ОСОБА_5 у справі №557/1045/23; провадження № 1-кс/557/172/2023 згідно ухвали слідчого судді Гощанського районного суду Рівненської області від 21 червня 2023 року.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою;

-не відлучатися за межі Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками та експертами у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 15 серпня 2023 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_8