Справа № 308/8015/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання слідчого в особливо важливих справах 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000060 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину 2008 р.н., офіційно не працюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.149 КК України,-

встановив:

Слідчий в особливо важливих справах 1 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області старший лейтенант юстиції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000060 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 - ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 332 КК України, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з правом внесення застави.

Клопотання обґрунтовує тим, що у даному кримінальному провадженні досліджуються обставини вчинення громадянином України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ужгород, Закарпатської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , одруженому, раніше не судимому, тимчасово непрацюючому, на утриманні якого перебуває одна неповнолітня дитина, кримінальних правопорушень (злочинів), кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 149 КК України, а саме: у закінченому замаху торгівлі людьми, вербуванням, переміщенням, вчиненим з метою експлуатації, за попередньою змовою групою осіб, а саме щодо незаконного усиновлення малолітньої особи з метою наживи.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи раніше в освітніх закладах, діючи умисно, з метою отримання наживи в сумі 250000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, діючи за попередньою змовою з невстановленими на даний час особами, організував продаж малолітньої особи для подальшого усиновлення її в одну з країн Європейського Союзу.

Так, ОСОБА_4 , не пізніше 8 квітня 2023 року, перебуваючи в м. Ужгород, підшукав гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканку м. Житомир, в якої є малолітня дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якого ОСОБА_4 та інші невстановлені на даний час особи мав на меті продати за кордон для усиновлення, користуючись важким матеріальним становищем ОСОБА_10 та отримання останніми матеріальної вигоди.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливою метою ОСОБА_4 , 11.05.2023 року, в м. Мукачево, Закарпатської області організував зустріч в ресторані під назвою «Villa Del Re» з ОСОБА_10 та малолітньою особою ОСОБА_11 , в ході якої запропонував ОСОБА_10 продати свого малолітнього сина ОСОБА_11 за кордон для усиновлення за суму 5000 доларів США, попередньо зробивши фотографії малолітньої особи ОСОБА_11 на свій мобільний телефон.

В подальшому, ОСОБА_4 діючи умисно, з метою отримання наживи з продажу малолітньої особи ОСОБА_11 , та з метою доведення злочинного задуму до кінця, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, однак не пізніше 23.06.2023 року, запросив гр. ОСОБА_10 в м. Мукачево для подальшого спонукання останньої до продажу малолітньої особи ОСОБА_11 , та надання останній завдатку в сумі 1000 доларів США за продаж її дитини.

Так, 23.06.2023 року, ОСОБА_4 близько о 9 год. 30 хв. перебуваючи на залізничному вокзалі в м. Мукачево, використовуючи транспортний засіб марки «DACIA», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору зустрів ОСОБА_10 з її малолітнім сином ОСОБА_11 , та надалі прослідував з останньою до квартири яка розташована в м. Мукачево, точної адреси на даний час не встановлено.

Так, під час зустрічі 23.06.2023 року, в м. Мукачево, ОСОБА_4 передав ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1000 доларів США як завдаток за продаж ОСОБА_11 , надав вказівки щодо перетину кордону, поводження себе на пункті пропуску, та в країнах ЄС, а також повідомив про свою матеріальну вигоду від третіх невстановлених на даний час осіб за продаж для усиновлення малолітньої особи ОСОБА_11

24.06.2023 року, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_10 та малолітньою особою ОСОБА_11 , прибули на пункт пропуску «Малі Селменці», за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Малі Селменці, вул. Комлоші, б/н, на смугу руху «вихід з України», однак ОСОБА_4 свій злочинний умисел не довів до кінця у зв`язку з викриттям останнього працівниками правоохоронних органів під час спроби перетину Державного кордону України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, ч. 3 ст. 149 КК України, а саме: у закінченому замаху торгівлі людьми, вербуванням, переміщенням, вчиненим з метою експлуатації, за попередньою змовою групою осіб, а саме щодо незаконного усиновлення малолітньої особи з метою наживи.

24.06.2023, ОСОБА_4 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Поряд з цим, 25.06.2023 ОСОБА_4 , вручено письмове повідомлення про підозру за ознаками вчинення ним злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 149 КК України.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується: заявою про вчинений злочин гр. ОСОБА_10 ; допитом свідка ОСОБА_12 ; допитом свідка ОСОБА_10 ; допитом свідка ОСОБА_13 ; протоколом обшуку автомобіля яким користується ОСОБА_4 ; протоколами обшуків за місцями проживання ОСОБА_4 ; протоколом огляду місця події від 24.06.2023; оглядами речей та документів вилучених у гр. ОСОБА_4 ; іншими матеріалами кримінального провадження, в їх сукупності.

Сторона обвинувачення зазначає, що в ході досудового розслідування було встановлено ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

знищити, сховати або спотворити речі, які мають значення для досудового розслідування та не вилучені на даний час (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України);

незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України);

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Слідчий зазначає, що запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо у зв`язку із тим, що реальна загроза призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки та матеріальний стан, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків та інших підозрюваних, вживати заходів на знищення речових доказів у справі, тощо. Тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює здійснення тиску на інших учасників кримінального провадження та втечу підозрюваного, у тому числі за межі України та вчинення нового кримінального правопорушення.

У клопотанні обґрунтовано наявність вказаних ризиків наступним.

ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого розділом ІІІ КК України по факту кримінального правопорушення вчиненого проти волі, честі та гідності особи. За злочин передбачений ч. 3 ст. 149 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років, з конфіскацією майна або без такої, що саме по собі спонукає людину до вчинення дій спрямованих на перешкоджання об`єктивному досудовому розслідуванню шляхом незаконного впливу на свідків, а також на виїзд за межі України з метою уникнути покарання (так як ОСОБА_4 , має право виїхати за кордон в офіційному порядку).

Поряд з цим, ОСОБА_4 , схильний до вчинення інших злочинів, так як 23.06.2023 року, СВ ВП №1 (м. Перечин) Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області внесено відомості до ЄРДР за №0000167 за фактом вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 22.06.2023 року, працівники поліції зупинили транспортний засіб «ДАЧІА», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_4 , за порушення ПДР, в ході з`ясування обставин водій ОСОБА_4 , намагаючись уникнути відповідальності неодноразово пропонував працівникам поліції грошову винагороду за не притягнення його до відповідальності.

Також в ході огляду мобільного телефону ОСОБА_4 , було виявлено інші особисті документи осіб (свідоцтва про народження, паспорти осіб), що може вказувати на інші факти торгівлі людьми.

Також, на даний час не встановлено всіх учасників вчинення злочину, та свідків які можуть володіти інформацією про дані злочини, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , може впливати на свідків та допомагати іншим учасникам які вчиняли злочини разом з ОСОБА_4 , уникнути кримінальної відповідальності. Факт впливу на свідків в тому числі підтверджується тим, що ОСОБА_4 , намагався дати неправомірну вигоду працівникам поліції за не притягнення його до адміністративної відповідальності, таким чином ОСОБА_4 може схиляти свідків до дачі неправдивих показів та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Сторона обвинувачення зазначає, що з метою запобігання вчинення підозрюваним ОСОБА_4 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного ОСОБА_4 . Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_4 , заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

У зв`язку з викладеним керуючись вимогами ст.182 КПК України та тим, що підозрюваний ОСОБА_4 підозрюється в особливо тяжкому злочині (ч.3 ст.149 КПК України) та вчиненому стосовно малолітньої особи сторона обвинувачення просить визначити заставу у розмірі, яка перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

26 червня 2023 року захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подала заперечення на клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник зазначила, що підозрюваний станом на сьогоднішній день є не судимий, має зареєстроване місце проживання, де проживає тривалий час, а саме за адресою АДРЕСА_1 , де проживає разом з цивільною дружиною ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітню доньку від першого шлюбу, яку утримує матеріально, крім цього зазначив, що його цивільна дружина, з якою проживає шість років, а саме ОСОБА_15 , вагітна. Підозрюваний є освіченою людиною, має вищу освіту, психолог, працював в закладах освіти тривалий час. На думку підозрюваного, в даному випадку його використали в силу певних обставин, однак такі обставини має намір в подальшому доводити в процесуальному порядку як це вимагає закон.

Захисник вказала, що свої процесуальні права її підзахисний має намір виконувати належним чином, від суду не має наміру переховуватися, зобов`язується вчасно прибував до органів розслідування кримінального провадження, та на судові засідання. Будь-якого впливу на учасників процесу не має наміру здійснювати, має намір надавати покази в подальшому. Підозрюваний має місце проживання, родину, жінку неповнолітню дитину, тобто сім`ю, тому має міцні соціальні зв`язки.

Сторона захисту вважає, що жодних зазначених стороною обвинувачення ризиків не існує, оскільки у суду немає підстав вважати, що підозрюваний буде переховуватися від суду, оскільки в нього є сім`я та на утриманні неповнолітня дитина, яким необхідна його допомога та без якої сім`я попаде в скрутну ситуацію. Захисник вказує, що стороною обвинувачення не доведено, що інша міра запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на теперішній час, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи наведене, захисник просила відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримала з мотивів, наведених у ньому та просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави у розмірі 3 000 000 грн. Вказала, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.149 КК України. За продаж малолітньої особи, з метою її усиновлення він мав отримати наживу у розмірі 25 000 доларів США. На даний час існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки у разі визнання його винним йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до 15 років, підозрюваний знятий з військового обліку, що підтверджується медичною довідкою. Може незаконно впливати на свідків, крім цього стороною обвинувачення не встановлюються свідки. При визначенні розміру застави прокурор просила врахувати, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, з використанням скрутного матеріального становища та вчиненого стосовно малолітньої особи.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, просив визначити заставу. Вказав, що частково визнає свою вину, оскільки на прохання особи доставив її до кордону.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 підтримала подані нею заперечення на клопотання щодо застосування запобіжного заходу із вказаних у них підстав. Просила врахувати, що підозрюваний раніше не судимий, має цивільну дружину, яка є вагітною. Вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявності жодного ризику. Також стороною обвинувачення не доведено, що злочин вчинено у зв`язку із використанням скрутного матеріального становища особи. Просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Заслухавши позицію прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000060 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.04.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 - ч.3 ст.149, ч.2 ст.332 КК України.

Згідно протоколу про затримання та особистий обшук підозрюваного від 24.06.2023 року, ОСОБА_4 затримано о 12 год. 50 хв. 24.06.2023 року на території пункту пропуску Малі Селменці, за адресою: Ужгородський район, село Малі Селменці, вул.Комлоші б/н, в порядку ст.208 КПК України.

25 червня 2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15-ч.3 ст.149 КК України, а саме у закінченому замаху торгівлі людьми, вербуванням, переміщенням, вчиненим з метою експлуатації, за попередньою змовою групою осіб, а саме щодо незаконного усиновлення малолітньої особи з метою наживи.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1. ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_4 підозрюється у замаху на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України, за вчинення якого передбаченого покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: протокол огляду місця події в зоні прикордонно-митного контролю пункту-пропуску «Малі Селменці» за адресою: Закарпатська область, Ужгородський р-н, вул.Комлоші, будинок без номеру від 24.06.2023 року з фототаблицею до нього; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 24.06.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 25.06.2023 року; протокол затримання ОСОБА_4 від 24.06.2023 року та інші матеріали клопотання, вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані слідчому судді разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.3 ст.149 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 передбачає виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також слідчий суддя бере до уваги, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.02.2023 року, яка набрала законної сили 27.02.2023 року, справа №308/2198/23 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Ризик незаконного впливу на свідків, у кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватись із свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Також стороною обвинувачення було доведено ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, слідчим суддею враховано, що слідчим відділенням відділення поліції №1 Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000167 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, розпочатого за фактом того, що 22 червня 2023 року біля 20:10 год. с.Зарічево по вул.Ужанській, працівниками СРПП відділення поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області на підставі ч.1 ст.35 ЗУ «Про національну поліцію» було зупинено автомобіль марки «Дачіа» НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході з`ясування обставин, з метою уникнення складення адміністративних матеріалів гр. ОСОБА_4 надав службовій особі - працівнику поліції неправомірну вигоду в розмірі 2 000 грн. за не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеними інші вказані в клопотанні ризики, такі носять формальний характер та належним чином не підтверджені.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено виключно покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, злочини вчинено умисно, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні просила визначити підозрюваному заставу у розмірі 3 000 000 грн., розмір якої обґрунтувала тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та такий вчинений стосовно малолітньої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена, враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Так, із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та § 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення підозрюваного. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79).

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які необхідно врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; даних про особу підозрюваного; встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує, що із змісту підозри та долучений до неї матеріалів вбачається,що за продаж малолітнього ОСОБА_11 закордон, для подальшого його усиновлення в одну з країн Європейського Союзу, підозрюваний мав отримати кошти в сумі 25 000 доларів США, також бере до уваги обставини кримінального правопорушення та роль останнього у його вчиненні.

Виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2023 року складає 2684 гривні, та з урахуванням даних щодо майнового стану підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі триста сімдесяти п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 006 500 (один мільйон шість тисяч п`ятсот) грн. 00 коп. Такий розмір застави, на переконання слідчого судді, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України та буде з одного боку утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Доказів щодо наявності в підозрюваного такого майнового стану, який б свідчив про те, що вказаний розмір застави не здатен забезпечити виконання підозрюваний, у разі її внесення, покладених на нього обов`язків, стороною обвинувачення надано не було.

У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_4 : прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (Закарпатська область, Ужгородський район, с. Зарічово) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно протоколу затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано о 12 год. 50 хв. 24.06.2023 року, а тому строк тримання під вартою слід обчислювати із вказаного моменту.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 21 серпня 2023 року (включно).

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі триста сімдесяти п`яти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 006 500 (один мільйон шість тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (Закарпатська область, Ужгородський район, с. Зарічово) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 21 серпня 2023 року (включно).

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1