Справа № 643/7000/23
Провадження № 1-кп/643/508/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001968 від 06.06.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, який не одружений, із середньою освітою, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 31.10.2005 Ялтинським міським судом АРК за ч.1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі; 22.03.2010 Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки; 19.03.2012 Зміївським районним судом Харківської області за ч.1 ст. 317, ст. 395, ч.1 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі, звільнився 09.08.2017 з Темнівської ВК після відбуття терміну покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України

ВСТАНОВИВ

В провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 (обвинувачений) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

14.09.2023 прокурором подано письмове клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк 60 діб.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, а саме закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. Наявні передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України ризики того, що обвинувачений може переховуватись від суду, побоюючись покарання, яке йому загрожує, оскільки раніше судимий за вчинення тяжких злочинів. Обвинувачений розлучений, не має дітей чи інших осіб на утриманні, протягом тривалого часу не працевлаштований, тобто не має міцних соціальних зв`язків, що унеможливлює контроль за його процесуальною поведінкою. Також обвинувачений, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого шляхом погроз, умовлянь з метою зміни їх показань. Запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

У підготовчому судовому засіданні 14.09.2023 прокурор підтримала клопотання та викладені в ньому доводи. Зазначила, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, з метою надання обвинуваченому можливості мобілізуватись та виконувати обов`язок щодо захисту Батьківщини. В обґрунтування заперечень проти продовження тримання під вартою захисником зазначено, що клопотання прокурора не відповідає вимогам КПК, оскільки не містить жодних додатків чи доказів, зокрема доказів наявності обґрунтованої підозри та ризиків.

Вирішуючи заявлені стороною обвинувачення та стороною захисту клопотання щодо запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого, суд керується таким.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 07.06.2023 року відносно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності обґрунтованої підозри та ризиків, зазначених прокурором.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, зазначених прокурором, в тому числі ризику переховування обвинуваченого від суду через усвідомлення імовірності визнання вини обвинуваченого за висунутим йому обвинуваченням та тиску тягаря можливого відбування покарання, та відхиляє доводи захисника щодо недоведеності ризиків.

Крім того, суд ураховує, що кримінальна справа перебуває на стадії підготовчого провадження. Відповідно, потерпілий та свідки судом не допитувались.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений раніше судимий за вчинення тяжкого насильницького злочину проти здоров`я особи, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.

Ураховуючи дані про особу обвинуваченого та обставини кримінального правопорушення, яке йому інкримінується в даній справі згідно обвинувального акту, суд приходить до висновку щодо наявності ризиків незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків.

Оцінюючи доводи захисника щодо ненадання прокурором доказів обґрунтованості підозри та, таким чином, недоведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри, суд керується таким.

Згідно висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 536/2475/14-к, повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення. Викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення у обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість більш цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 295/12923/19, значення обвинувального акта як процесуального рішення сторони обвинувачення, полягає у тому, що він формалізує правову позицію обвинувачення, ініціює судовий розгляд і тим самим відкриває доступ особи до правосуддя.

Відтак, повідомлення про підозру як система процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора обмежується виключно стадією досудового розслідування. На стадії судового провадження правова позиція обвинувачення формалізується у іншому процесуальному рішенні, а саме у обвинувальному акті.

Відповідно, дослідження та оцінка доказів, зібраних органом досудового розслідування на підтвердження обґрунтованості пред`явленої підозри, здійснюється слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування.

У п. 33 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к зазначено, що юридична оцінка діяння у межах висунутого обвинувачення належить до кола питань, що вирішуються судом під час ухвалення вироку (пункт другий частини першої статті 368 КПК). Відповідне судове рішення, як передбачено частиною другою статті 371 зазначеного Кодексу, ухвалюється в нарадчій кімнаті. До цього часу висловлювати власну позицію по суті справи, а також вчиняти будь-які дії, що є прямим або опосередкованим проявом такої позиції, суд не вправі, оскільки це може викликати обґрунтований сумнів у його неупередженості.

В п. 41 зазначеної Постанови вказано, що вихід з нарадчої кімнати лише з метою надання потерпілому пропозиції висловитися про можливість застосування конкретної норми закону про кримінальну відповідальність поставить під сумнів неупередженість суду. Адже такі дії матимуть явно виражені ознаки висловлення судом ще до прийняття рішення по суті обвинувачення попередньої власної позиції щодо кваліфікації діяння.

Таким чином, виходячи з положень КПК України та висновків щодо застосування норм права, викладених Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 288/1158/16-к, суд на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості надавати юридичну оцінку діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .

Враховуючи наведене та положення КПК України, оцінку по суті доказам сторони обвинувачення та сторони захисту, тобто вирішення питання щодо доведення винуватості обвинуваченого, судом може бути здійснено виключно у вироку за наслідками дослідження усієї сукупності доказів, наданих сторонами кримінального провадження.

Також суд враховує, що будь-яка оцінка обґрунтованості пред`явленого обвинувачення, тобто оцінка доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, висловлена судом до моменту ухвалення вироку, може бути підставою для виникнення у тієї чи іншої сторони кримінального провадження сумнівів в об`єктивності та неупередженості головуючого судді.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно останнього абзацу ст. 291 КПК України надання суду інших документів, крім перелічених в попередніх абзацах вказаної статті, до початку судового розгляду забороняється.

Відповідно до ст. 349 КПК України, визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження відбувається на стадії судового розгляду, тобто після оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта.

Дані кримінальна справа перебуває на стадії підготовчого провадження.

У суду на даній стадії судового провадження відсутні процесуальні підстави та можливості долучати до матеріалів справи і досліджувати докази сторони обвинувачення, зібрані вказаною стороною на підтвердження обставин, визначених ч. 1 ст. 91 КПК України, зокрема винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому згідно обвинувального акту кримінального правопорушення .

Ураховуючи наведене, суд відхиляє вказані вище доводи захисника, якими він обґрунтовував відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора.

З наведених вище підстав суд відхиляє і аргументи захисника щодо неправильності кваліфікації дій обвинуваченого, зазначеної в обвинувальному акті, зокрема щодо необхідності кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки вирішення судом питання щодо кваліфікації дії обвинуваченого, в разі доведення прокурором наявності в його діях складу того чи іншого кримінального правопорушення, можливе виключно в нарадчій кімнати під час ухвалення вироку за наслідками дослідження та оцінки усієї сукупності зібраних у справі доказів.

Оцінюючи доводи обвинуваченого щодо бажання мобілізуватись до лав Збройних Сил України, суд керується таким.

Процедура скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, врегульована ст. 616 КПК України.

Згідно положень вказаної статті, за результатами розгляду відповідного клопотання обвинуваченого, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, ініціатором скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, є прокурор.

Від сторони обвинувачення відповідне клопотання не надходило, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для скасування запобіжного заходу в порядку ст. 616 КПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що виходячи з положень ч. 1 ст. 616 КПК України, особи, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ст. 115 КК України, виключені з переліку осіб, які мають право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконно впливу на потерпілого та свідків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого, на строк до 24:00 год. 10.11.2023 включно.

З наведених вище підстав суд відмовляє в клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Одночасно суд роз`яснює обвинуваченому, що він має право оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку.

Також у підготовчому судовому засіданні 14.09.2023 прокурор просила призначити судовий розгляд кримінального провадження, зазначивши на наявності передбачених законом підстав для судового розгляду.

Обвинувачений та його захисник, кожний окремо, у підготовчому судовому засіданні 14.09.2023 також просили призначити судовий розгляд кримінального провадження.

Потерпілий в підготовчому судовому засіданні 14.09.2023 зазначив, що не заперечує проти призначення судового розгляду.

Представник потерпілого у підготовче судове засідання 14.09.2023 не з`явився, надіслав суду заяву про відкладення судового засідання, в якій зазначив, що просить розглянути клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу в його відсутність. В обґрунтування неможливості явки в судове засідання зазначив, що на 14.09.2023 на 12:00 год. раніше вже було призначено кримінальну справу в Жовтневому районному суді м. Харкова за обвинуваченням ОСОБА_7 .

Вирішуючи вказане клопотання, судом було враховане, що в даному кримінальному провадженні обвинувачений перебуває під вартою, у зв`язку з чим кримінальне провадження має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово (ч. 4 ст. 28 КПК України).

Крім того, з доводів клопотання представника потерпілого суд позбавлений можливості встановити факт його участі у кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , оскільки будь-яких даних щодо вказаних обставин клопотання не містить.

Ураховуючи наведене, необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, а також ту обставину, що участь представника потерпілого в даному кримінальному провадженні не є обов`язковою, суд дійшов висновку щодо можливості проведення підготовчого судового засідання за відсутності представника потерпілого.

Також суд зауважує, що під час з`ясування думки потерпілого щодо можливості призначення справи до судового розгляду, суд запропонував потерпілому оголосити перерву в судовому засіданні на незначний час з метою надання потерпілому можливості зателефонувати своєму адвокатові (представнику) та узгодити з останнім правову позицію з питання призначення справи до судового розгляду.

Потерпілий зазначив на відсутності у нього необхідності узгоджувати правову позицію з представником (адвокатом) та пояснив, що не заперечує проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали обвинувального акту, приходить до таких висновків.

Кримінальне провадження підсудне Московському районному суду м. Харкова. Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України - відсутні.

Ураховуючи наведене, суд призначає кримінальне провадження до судового розгляду.

Керуючись ст. 34, 183, 314, 331, 369-372 КПК України

УХВАЛИВ

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на більш м`який запобіжний захід відмовити.

Клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 , на строк до 24:00 годин 10 листопада 2023 року включно.

Призначити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова на 19.09.2023 на 14-30 год.

Ухвала в частині продовження тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для ОСОБА_5 строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії даної ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали в цій частині можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала в частині продовження тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 15.09.2023 року о 10-00 год.

Суддя ОСОБА_1