Справа № 177/1794/23
Провадження № 1-кп/177/219/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000080 від 14.03.2023, з угодою про визнання винуватості, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого в м. Харків, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину 2008 року народження, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат,-

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України,-

за участі:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України 2102-IX, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово безперервно продовжувався та дії донині.

16.02.2023, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її на посаді стрільця-помічника гранатометника механізованого відділення 3 механізованого взводу третьої механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», яка тимчасово дислокувалася за адресою: АДРЕСА_2 (більш точна адреса не зазначається у зв`язку з умовами воєнного стану), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати та приймати участь у бойових діях на певний період, повідомив командуванню військової частини завідомо неправдиві відомості щодо поважності причин відсутності на військовій службі, а саме щодо вибуття останнього до місця постійного проживання для вирішення адміністративних питань пов`язаних з розірванням шлюбу і найближчим часом планує повернутися до місця проходження служби для подальшого виконання обов`язків військової служби, тобто діючи шляхом обману, ухилився від військової служби до 23.02.2023, убувши за місцем свого мешкання до м. Покров Дніпропетровської області. Вільний час, що з`явився у зв`язку з цим, солдат ОСОБА_3 використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

23.02.2023 військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, прибув до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (більш точна адреса не зазначається у зв`язку з умовами воєнного стану), з щирим каяттям у скоєному, повідомив про себе та вчинюваний злочин, чим припинив вчиняти кримінальне правопорушення, а саме ухилятися від військової служби шляхом іншого обману, вчинюваного в умовах воєнного стану. Будь-яких підтверджуючих документів щодо поважності причин відсутності на службі солдат ОСОБА_3 командуванню частини не надав.

Дії, ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 409 КК України за ознаками - ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану.

У даному кримінальному провадженні між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Східного регіону, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000080 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , 29.08.2023 укладено угоду про визнання винуватості, яка скріплена підписами сторін.

Відповідно до умов угоди, обвинувачений ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає винуватість у вчинені інкримінованого діяння за ч. 4 ст. 409 КК України, а саме в ухиленні військовослужбовця від обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчиненого в умовах воєнного стану.

Враховуючи наявність ряду пом`якшуючих покарання обставин: з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, тобто наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи прийняття обвинуваченим безпосередньої участі в забезпеченні, проведенні та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації, не притягнення ОСОБА_3 в минулому до кримінальної відповідальності, тобто враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, сторони угоди погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 409 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.4 ст. 409 КК України, а саме у виді 1 (одного) року позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 58 КК України замість покарання у виді одного року позбавлення волі, погодилися на призначення обвинуваченому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік, із відрахуванням у дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Обвинуваченому, захиснику, прокурору судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, згідно з ч. 2 ст. 473 КПК України, а також про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та призначення йому покарання за ч. 4 ст. 409 КК України, з застосуванням ст. 69 та ч.1 ст. 58 КК України, у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік із відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

ОСОБА_3 просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно, надав згоду на призначення обумовленого сторонами покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 , проти затвердження угоди не заперечував, вказував, що її укладення відповідає інтересам обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_4 , повідомив про кадрові зміни у складі Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Східного регіону, ознайомлення його зі змістом укладеної угоди та підтримуючи угоду, просив її затвердити. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору зрозумілі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внаслідок якого шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Покарання, що узгоджено сторонами угоди, відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, особі обвинуваченого, та враховує пом`якшуючі покарання обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих покарання обставин, є обґрунтованим, відповідає меті покарання, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Покарання визначено сторонами з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67, 69 КК України, з застосуванням ч.1 ст. 58 КК України, положення якої на переконання суду можуть бути застосовані в даному випадку з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, який протиправність своїх дій усвідомив, повернувся до проходження військової служби з метою захисту держави від збройної агресії російської федерації. ОСОБА_3 у судовому засіданні однозначно заявив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Частиною 5 статті 469 КПК України визначено, що укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи вищевикладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди від 29.08.2023 про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373-374, 468-470, 472-475 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 серпня 2023 року між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонні сфері Східного регіону з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншої сторони, за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000080 від 14.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.4 ст. 409 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим за ст. 409 ч.4 КК України та призначити йому узгоджену сторонами угоди міру покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст. 58 КК України, замінити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік, з відрахуванням у дохід держави 10 % (десяти відсотків) від суми грошового забезпечення.

Строк відбуття покарання обчислювати ОСОБА_3 з дня приведення вироку до виконання.

Під час відбування покарання ОСОБА_3 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1