Справа № 331/3241/22
Провадження № 1-кп/331/224/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі суду у м. Запоріжжя у судовому засіданні у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000388 від 20.08.2022 року, за №0000413 від 04.09.2022 року, за №0000426 від 10.09.2022 року, за №0000498 від 24.10.2022 року, за №0001083 від 15.11.2022 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області, розлученого, який не має на утриманні малолітніх дітей, має базову середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який місця реєстрації не має, місця проживання не має, раніше неодноразово судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, ч. 4 ст. 186 КК України

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувають об`єднані матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 186, ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні прокурор, посилаючись на те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, які встановлені під час досудового розслідування продовжують існувати, на час розгляду кримінального провадження в суді не зменшились, просить продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Прокурор зазначив, що судовий розгляд на стадії дослідження письмових доказів, свідки та потерпілі не допитані, через що є велика ймовірність ризику незаконного впливу на них. Крім того, зважаючи на кількість епізодів, які інкримінуються обвинуваченому та можливість настання вірогідного покарання, яке може понести ОСОБА_4 , останній може переховуватись від суду, в разі визнання його винним. ОСОБА_4 є особою раніше неодноразово судимою, без стійких соціальних зв`язків, що говорить про наявність високих ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечував. Обвинувачений просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, адже перебуває під вартою вже значний проміжок часу. Вказав на те, що більшість епізодів, які йому інкриміновані він визнає, що може вказувати на те, що переховуватись від суду немає зацікавленості.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні вказала на те, що ризики необґрунтовані стороною обвинувачення, у зв`язку із чим просить змінити запобіжний захід на домашній арешт. Обвинувачений співпрацював із слідством, адже визнає свою вину за вчиненні ним епізоди, що також може розцінюватись як каяття останнього та розуміння його дій та наслідків.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18.11.2022 року до ОСОБА_4 застосований запобіжних захід у вигляді тримання під вартою. Ухвала суду обґрунтована наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2022 року у підготовчому судовому засіданні судом було застосовано до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». Під час судового розгляду кримінального провадження строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом неодноразово продовжений з огляду на наявність ризиків, встановлених під час досудового розслідування. При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, треба зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування або суду, суд бере до уваги серйозність висунутої останньому підозри за вчинення двох тяжких злочинів та декількох проступків, є особою неодноразово раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, не працевлаштований, на утриманні дітей не має, розлученого, без місця реєстрації та проживання, ризик переховування лише збільшується, що свідчить про доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що встановлені щодо обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими, з часу застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не зменшилися та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Доводи обвинуваченого про недоведеність ризиків не заслуговують на увагу, оскільки заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Твердження захисника про тривалість перебування обвинуваченого під вартою хоча і має місце, проте суд звертає увагу на складність даного кримінального провадження, кількість епізодів злочинної діяльності, наслідки цих злочинів, об`єм матеріалів, які досліджуються судом.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 178, 194, 314, 315, 334 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити до 06 листопада 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1