ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3295/18 Провадження № 1-кп/636/35/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_2 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000582, яке внесене 16.04.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Шевченкове, Шевченківського району, Харківської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, в силу ст. 89 КК України незасудженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -

в с т а н о в и в:

23 лютого 2018 року, близько 20.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні СТО, що розташоване біля перехрестя вулиць Горішного та Піщана, м. Чугуїв, Харківської області, завершив ремонті роботи двигуна автомобіля марки «ROVER 216», державний знак НОМЕР_1 , (який перебуває на Литовській реєстрації), ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 1996 року випуску, де у останнього виник злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою нібито перевірки технічних властивостей справності автомобіля, з власної потреби, без погодження з власником вказаного автомобіля ОСОБА_5 , переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для сторонніх осіб, протиправно, шляхом вільного доступу проник до салону вказаного автомобіля. Надалі, знаходячись у салоні вказаного автомобіля, ОСОБА_4 , маючи спеціальні навички керування транспортними засобами, привів двигун запалювання у дію шляхом запуску стартера ключа, який заздалегідь перебував у вільному користуванні останнього, після чого виїхав з вищевказаного місця та попрямував у напрямку вулиці Спортивної, м. Чугуїв, Харківської області, де зупинився поблизу будинку № 4, тим самим обернув чуже майно на свою користь. Таким чином, своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-автотоварознавчої експертизи № 220 від 26.06.2018, матеріальну шкоду на суму 16617,00 грн.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав, розкаявся та підтвердив обставини скоєння злочину так як вони викладені в обвинувальному акті, пояснивши суду, що дійсно він без дозволу власника взяв автомобіль для перевірки якості виконаного ремонту. В процесі їзди транспортний засіб загорівся.

Потерпілий ОСОБА_5 надав заяву про проведення судового розгляду без його участі, в якій зазначив що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має та цивільний позов заявляти не буде.

За згодою сторін згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.

Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:

- довідки ОСК ГУНП в Харківській області та ОСК МВС України від 02.05.2018, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності;

- довідки Шевченківської центральної районної лікарні від 23.04.2018, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває;

- довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.04.2018, згідно якої ОСОБА_4 строкову військову службу не проходив, так як був звільнений від призову на строкову службу згідно п. 6 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (засуджений за вчинення злочину).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 15 постанови № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз. Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним. Проникнення в кабіну, гараж чи інше сховище, спробу запустити двигун або буксирувати транспортний засіб з метою заволодіння ним необхідно розглядати як замах на вчинення злочину.

Дослідивши та проаналізувавши вивчені у справі докази, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого мають характер логічних, послідовних та таких, що в сукупності з іншими наведеними доказами дозволяють суду зробити обґрунтований висновок про те, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, - незаконне заволодіння транспортним засобом.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України, згідно ст. 12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Як передбачено ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні покарання суд виходить із положень ст. 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд, керуючись ст. ст. 124, 368 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 витрати за проведення судової авто-товарознавчих експертиз: № 162 від 24.04.2018 в сумі 429,00 грн. та № 220 від 26.06.2018 у сумі 429,00 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вважає за необхідне визначити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_6 не обирались і у зв`язку з призначенням покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з засудженого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 00 коп.

Речові докази: транспортний засіб автомобіль марки «ROVER 216», державний знак НОМЕР_1 , (перебуває на Литовській реєстрації), ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 1996 року випуску, який переданий на зберігання ОСОБА_7 , повернути власнику.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати потерпілому, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя