Провадження №1-кп/761/2878/2023
В И Р О К

іменем України

02 серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000137 від 13.09.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Києва, громадянина України, з базовою вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2013 р.н., головного сержанта 2 міноментної батареї 2 механізованого батальйону, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в :

Головний сержант ОСОБА_4 в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, с. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 1 б Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників), близько 16 год. 00. хв 25.08.2022 самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення до військової частини НОМЕР_1 , після чого, 03.03.2023 розуміючи протиправність своїх дій, добровільно прибув до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, 8 та заявив про себе.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення наведені вище.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 дав показання, згідно із якими, він з 27.03.2022 був мобілізований та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . З 09.08.2022 по 22.08.2022 він був прооперований та після виписки за рекомендацією лікарів мав проходити реабілітацію протягом 30 діб, однак командир не відпустив його у відпустку на реабілітацію. У зв`язку із чим, він 25.08.2022 самовільно залишив військову частину та постійно перебував по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Коли він дізнався, що стосовно нього порушено кримінальне провадження, він добровільно з`явився до слідчого зі зізнанням. Він розкаюється у скоєному, росить звільнити його від відбування покарання з іспитовим стоком, оскільки бажає проходити військову службу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження інших доказів у даному кримінальному провадженні по фактичним обставинам вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_4 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини за кримінальними правопорушеннями, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, судовим розглядом, який проведено відповідно до вимог ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, встановлено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем ( крім строкової служби).

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані які характеризують його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 раніше не судимий, кримінальне правопорушення вчинив вперше, вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, він являється військовослужбовцем за призовом під час мобілізації проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 , по місцю проходження служби характеризується посередньо, має сталі соціальні зв`язки - перебуває у шлюбі має на утриманні неповнолітню дитину 2013 р.н.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за можливе врахувати його щире каяття та з`явлення із зізнанням.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, наведені вище дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції кримінального закону за яким визнав його винуватим, у зв`язку із наявністю декількох пом`якшуючих обставин.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України у період часу з 25.08.2022 року по 03.03.2023, тобто кримінальне правопорушення є продовжуваним у часі по момент його явки до слідчого зі зізнанням, при призначенні покарання мають враховуватись положення ст. 69 та ст. 75 КК України зі змінами внесеними згідно із Законом № 2839-ІХ від 13.12.2022, які набрали чинності 27.01.2023, оскільки під час продовження вчинення ОСОБА_4 і до їх закінчення 03.03.2023 зазначені зміни до КК України набрали чинності та почали діяти.

Отже, не дивлячись на те, що наявно декілька пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обвинувачений має постійне місце проживання та на утриманні неповнолітню дитину, відсутні правові підстави застосування положень ст. 69 та ст. 75 КК України, оскільки в умовах воєнного стану обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 407 КК України.

Підстав для застосування запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу суд не вбачає, оскільки обвинувченим продемонстрована належна поведінка під час судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, що утримується під вартою протягом цього ж строку з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя