У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/4766/23

№ 1-кс/183/1878/23

17 травня 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про продовження у кримінальному провадженні, внесеному 18.04.2023 року до ЄРДР за № 0000555, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан. Крім того, відповідно до Указу Президента України №58/2023 від 06.02.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану строком на 90 діб.

ОСОБА_5 , 18 квітня 2023 року, приблизно о 09.35 годині, проходив повз автомобіль марки «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 . В цей момент у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться в салоні вказаного автомобілю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час та місці, ОСОБА_5 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, умисно, таємно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, відчинив незачинені на замок водійські двері автомобілю, проник до його салону, де побачив автомобільну магнітолу марки «JVC», яка належить ОСОБА_8 , та визначив її для себе як об`єкт злочинного посягання. Після чого, ОСОБА_8 від`єднав вказану автомобільну магнітолу марки «JVC», та з метою викрадення поклав її на поверхню дороги під автомобілем.

В цей момент дії ОСОБА_5 були помічені потерпілим ОСОБА_8 який розуміючи протиправні дії ОСОБА_5 , наказав вийти з салону автомобілю, тим самим припинив його протиправне діяння. Таким чином, ОСОБА_5 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.

18 квітня 2023 року вказаний факт внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

18 квітня 2023 року о 09.45 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18 квітня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Достатність доказів для підозри ОСОБА_5 , підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: протоколом огляду місця події від 18 квітня 2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 18 квітня 2023 року; пред`явленням по фото особи ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_8 від 18 квітня 2023 року.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, суспільною працею не займається, законних джерел доходу не має, малолітніх дітей на утриманні не має, у зв`язку з чим стійкі соціальні зв`язки у нього відсутні.

ОСОБА_5 усвідомлює, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, та маючи можливість вільного пересування, враховуючи перелічені обставини, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню.

Крім того, згідно довідки військово лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 №4/804 від 02.03.2023 року, ОСОБА_5 непридатний до військової служби за станом здоров`я на підставі ст. 16а група ІІ наказу МОЗ №402-2008р. Діагноз: шизофренія, параноїдальна форма, безперервний тип перебігу галюцинатоно параноїчний синдром ремісії «С» помірно виражений тип дефекту.

Крім того, допитана мати ОСОБА_5 - ОСОБА_9 , вказує, що самотужки вплинути на сина не може, в силу свого захворювання ОСОБА_5 поводить себе по відношенню до неї та до оточуючих агресивно, постійно уходить з місця мешкання у невідомому напрямку, тому остання категорично проти обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Про наявність ризику, передбаченого у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено потерпілого ОСОБА_8 , який ще не допитаний безпосередньо судом в ході судового розгляду. Враховуючи викладене та розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, підозрюваний перебуваючи на свободі матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків та змусити їх змінити свої показання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Прокурор вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу своєму підзахисному у вигляді тримання під вартою, просив застосувати йому більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя прийшла до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, які віднесено законом до категорії тяжких, виходячи з наявних доказів, а саме: копією витягу з кримінального провадження, відомості по якому внесені 18.04.2023 року до ЄРДР за № 0000555, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України; копією протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 18.04.2023 року від ОСОБА_8 ; копією протоколу місця події від 18.04.2023 року; копією протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 ; копією протоколу пред`явлення особи для впізнання від 18.04.2023 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 18.04.2023 року.

При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, обґрунтованою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує, що вказаний у клопотанні слідчого існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Про наявність зазначеного ризику свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Тому, з урахуванням вищевикладеного, а також, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк за скоєні кримінальні правопорушення, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризику, зазначеного вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Все наведене раніше, на думку слідчого судді, неодмінно свідчить про наявність підстав для застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність п. 1 та 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме те, що у відношенні ОСОБА_5 наявна обґрунтована підозра у вчиненні ним кримінального правопорушення та наявні достатні підстави вважати, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слід зауважити, що національне законодавство України та практика Європейського суду з прав людини неодноразово зазначали, що запобіжний захід є лише заходом забезпечення кримінального провадження та не має бути вже визначеною мірою покарання у кримінальному провадженні.

Так, п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» визначає, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику.

У зв`язку з викладеним, обвинуваченому слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, запобігання вказаним ризикам неможливе у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У справі «Геращенко проти України» (рішення від 07.11.2013 року, пар. 99) Європейський суд зазначив, що тривале існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sinequanon) законності її продовжуваного тримання під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцю м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянину України, - продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 16 червня 2023 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області та начальникові Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1