Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1217/23
Провадження № 1-кп/376/246/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" серпня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

особи відносно якої застосовуються заходи медичного характеру - ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 120 0 107 від 09.04.2023 року щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Безпечна, Сквирського району, Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, перебуває на обліку у лікаря психіатра,

за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

Встановив:

ОСОБА_4 08.04.2023 року, у ранній час, близько 09:20 години, знаходячись поблизу магазину «Продукти коло тебе», що по вулиці Соборна, 29 кв. 38, в м. Сквира Білоцерківського району Київської області, виявив велосипед червоного кольору марки «KINETIK» моделі Profi, що належить ОСОБА_7 , впевнившись у тому, що його дії залишаються непоміченими власником майна та сторонніми особами, вирішив його викрасти.

Надалі ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, користуючись відсутністю власника та тим, що за його діями не спостерігають стороні особи, шляхом вільного доступу, таємно викрав бувший у користуванні велосипед червоного кольору марки «KINETIK» моделі Profi, вартістю 8932 грн.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 8932 грн.

Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №181 від 26.04.2023 року встановлено, що:

ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій страждав на психічний розлад - шизоафективний розлад, маніакальний тип (F 25.0 за МКХ - 10);

ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих йому дій не міг усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними;

ОСОБА_4 в момент скоєння інкримінованих йому дій в тимчасово хворобливому стані не знаходився, його поведінка була обумовлена його психічним захворюванням;

ОСОБА_4 на даний час страждає на - шизоафективний розлад, маніакальний тип (F 25.0 за МКХ - 10);

За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_4 не може усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними;

ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом;

ОСОБА_4 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (F10.24 за МКХ-10). Він потребує лікування з приводу цього захворювання на загальних основах. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено;

ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Під час досудового розслідування проведено всі необхідні слідчі дії для з`ясування обставин вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння та зібрано достатньо доказів причетності останнього до його вчинення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру та просила суд прийняти рішення про застосування до ОСОБА_4 госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора, просив суд задовольнити його, оскільки його підзахисний дійсно потребує лікування.

В судовому засіданні законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 повідомила суду, що вона є сестрою ОСОБА_8 , що її брат викрав велосипед, на теперішній час її брат потребує лікування у психіатра.

ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що брав велосипед, а також повідомив, що потребує лікування.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить судове засідання провести у його відсутність, шкоду йому відшкодовано в повному обсязі.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 513 КПК України передбачено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з вимогами ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку (ч. 3 ст. 94 КПК України).

Суд, з`ясовуючи питання чи мало місце суспільно небезпечне діяння, та чи вчинено воно ОСОБА_4 , дослідив письмові докази, які містяться в кримінальному провадженні.

Так, згідно Висновку судово-психіатричної експертизи №181 від 26.04.2023 року ОСОБА_4 страждає в даний час та страждав під час, коли були скоєні інкриміновані йому дії, на шизоафективний розлад, маніакальний тип. Під час скоєння інкримінованих йому дій не міг та в даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного стаціонару зі звичайним наглядом. Індивідуально - психологічні особливості ОСОБА_4 обумовлені його психічним захворюванням (а. провадження 101- 103).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у лікаря психіатра з 2021, що підтверджується відповідною довідкою лікаря (а. провадження 91).

Згідно матеріалів, що характеризують особистість ОСОБА_4 встановлено, що він не одружений, не є особою з інвалідністю, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 40).

Виходячи з роз`яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності по справі обґрунтованого висновку експертів психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність, викликають потребу в застосування щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеню небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів, психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів та характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Суд вважає, що Висновок судово-психіатричного експерта № 181 від 26.04.2023 року є обґрунтованим, переконливим і вмотивованим та у повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 101,102 КПК України, містить обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені в Постанові Слідчого слідчого відділу ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 від 18.04.2023 року (а. провадження 98 - 100) про призначення судово - психіатричної експертизи.

Всебічно, повно та неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, підтверджені доказами, які були оцінені відповідно до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, вчинене в умовах воєнного стану, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та це суспільно небезпечне діяння вчинив ОСОБА_4 , який перебував у цей час у стані неосудності, та до нього слід застосувати примусові заходи медичного характеру.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 передбачено, що з огляду на вимоги статей 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру, суд враховує, рекомендації експерта, викладені у Висновку судово-психіатричного експерта № 181 від 26.04.2023 року, згідно з яким ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної установи зі звичайним наглядом, а також те, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, яке в свою чергу, відноситься до тяжкого злочину, що відповідає роз`ясненням п. п. 3, 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 03.06.2005 № 7 та положення ч.3 ст.94 КК України.

Судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_4 страждає на шизоафективний розлад, маніакального типу, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій він також перебував у неосудному стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Крім того, суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу спричинення безпосередньо або неминучої шкоди цій особі або іншім особам.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 512 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 516 КПК України ухвала суду про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру, продовження, зміну, припинення застосування примусових заходів медичного характеру або відмова у цьому може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів, які знаходяться у матеріалах кримінального провадження, підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. п. 3,8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 19,92, 93, 94 КК України, ст. ст. 94,100, 101,102,292, 369-372, 392, 393, 395, 503, 512, 513, 516,532 КПК України, суд

Постановив:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000107 від 09.04.2023 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Речові докази у справі:

- Велосипед марки «KINETIK» моделі Profi, номер рами НОМЕР_1 , червоного кольору, що належить ОСОБА_7 та знаходиться на відповідальному зберіганні у останнього - залишити ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 532 КПК України ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд протягом 30 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1