Номер провадження: 11-сс/813/1286/23
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 05.07.2023 про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у к/п №0000922, внесеному до ЄРДР 03.07.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000922, внесеного до ЄРДР 03.07.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, а саме на транспортні засоби «MITSUBISHI LANCER» р/н НОМЕР_1 , «ВАЗ 21043» р/н НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказував на те, що прокурор не з`явився у судове засідання, хоча слідчим суддею його явка була визнана обов`язковою, окрім того, до клопотання були додані копія витягу з ЄРДР та копії інших документів, які не були завірені належним чином.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді прокурор ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що, оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною з таких підстав:

- в ході огляду місця ДТП були оглянуті транспортні засоби «MITSUBISHI LANCER» (р/н НОМЕР_1 ) та «ВАЗ 21043» (р/н НОМЕР_2 ) із механічними пошкодженнями, які в подальшому були вилучені та направлені на майданчик тимчасового утримання. В подальшому зазначені транспортні засоби були визнані речовими доказами та були призначені судові автотехнічні та трасологічні експертизи із вказаними об`єктами дослідження;

- метою накладення арешту є збереження речових доказів, а його завданням є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження;

- висновки слідчого судді відносно того, що прокурор не з`явився у судове засідання є помилковими, оскільки судове засідання було призначено на 05.07.2023 на 12 год., однак приблизно об 11 год. в Одеській обл. було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку з чим Суворовський райсуд м. Одеси було зачинено для відвідування, а його функціонування було віднослено 05.07.2023 приблизно о 12 год. 30 хв.. З урахуванням зазначеного, судове засідання не могло відбутися за участі прокурора з причин, які не залежали від прокурора, а нову дату судового засідання призначено не було. Окрім того, відповідно до ст. 172 КПК України неприбуття прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання;

- клопотання прокурора разом із копіями матеріалів досудового розслідування було прошито, пронумеровано, описано та скріплено печаткою окружної прокуратури, що спростовує висновки слідчого судді щодо нездійснення належного завірення копій матеріалів;

Посилаючись на викладені обставини, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 05.07.2023 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про арешт майна.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, натомість представник власника майна ОСОБА_7 , заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України засобом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону не дотримався.

Приписами ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які приймають участь в кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження по справі на стадії досудового розслідування. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, а саме: забезпечення законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

Так, ст. 172 КПК України встановлює порядок розгляду клопотання про арешт майна, зокрема, ч. 1 зазначеної статті передбачає, що клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону та практики ЄСПЛ не дотримався.

Водночас, з матеріалів провадження вбачається, що 03.07.2023 до Суворовського райсуду м. Одеси надійшло клопотання про арешт майна у к/п №0000922, внесеному до ЄРДР 03.07.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 03.07.2023 вказане клопотання надійшло в провадження слідчому судді ОСОБА_1 ..

У подальшому, слідчий суддя 03.07.2023 слідчий суддя, без участі учасників кримінального провадження відмовив прокурору у задоволенні клопотання, натомість, що стосується належного сповіщення учасників судового розгляду про дату та час судового засідання, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Так, на а.п. 17 міститься розписка, підписана секретарем судового засідання про повідомлення прокурора ОСОБА_6 про дату та час судового засідання на 05.07.2023 на 10 год.

В той же час, у судовому засіданні апеляційного суду прокурор повідомив, що судове засідання було призначено на 05.07.2023 на 12 год., про зо його було повідомлено секретарем суду по телефону, однак у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги Суворовський райсуд м. Одеси був зачинений для відвідування. Згодом, суд відновив свою роботу о 12 год. 30 хв., однак, викликів чи повідомлень про дату та час наступного судового засідання прокурор не отримував.

Апеляційний суд зауважує, що дійсно, 05.07.2023 з 10 год. 45 хв. по 12 год. 15 хв. в м. Одесі була оголошена повітряна тривога.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказував на те, що прокурор не з`явився у судове засідання, хоча його явка була визнана обов`язковою.

В той же час, враховуючи наведені вище обставини апеляційний суд приходить до висновку про відсутність у матеріалах провадження належного підтвердження виклику прокурора у судове засідання.

Що стосується посилання слідчого судді відносно неналежного завірення доданих до клопотання документів, апеляційний суд зауважує, що зазначені обставини є підставою для повернення клопотання в порядку, передбаченому ст. 172 КПК України.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять будь-яких відомостей про повідомлення власників майна про дату та час судового засідання.

Апеляційний суд наголошує, що виконання вимог кримінального процесуального закону забезпечуються дотриманням кримінальної процесуальної форми, тобто пов`язана із дотриманням гарантій прав і свобод учасників кримінального провадження щодо будь-яких дій та рішень владних суб`єктів кримінального провадження, зокрема: щодо гарантій оскарження та можливості перевірки законності таких рішень, перевірки безсторонності та об`єктивності владних суб`єктів.

Колегія суддів зауважує, що недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали допустився істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, розглянувши клопотання прокурора без належного повідомлення учасників судового розгляду про дату, час та місце проведення розгляду, всупереч вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України, що призвело до безпідставного обмеження їх прав, що, як наслідок, тягне за собою скасування ухвали слідчого судді та призначення нового розгляду клопотання прокурора іншим слідчим суддею.

Оскільки апеляційним судом встановлені істотні порушення кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не розглядає інші доводи апеляційної скарги прокурора відносно наявності правових підстав для накладення арешту на майно.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, ч. 1 ст. 412 КПК України наголошує на тому, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про існування підстав для часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування ухвали слідчого судді, як постановленої з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та призначення нового судового розгляду клопотання прокурора про накладення арешту на майно в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 05.07.2023 про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у к/п №0000922, внесеному до ЄРДР 03.07.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 про арешт майна у к/п №0000922, внесеному до ЄРДР 03.07.2023 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в суді 1-ої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4