ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1686/23 Справа № 203/3455/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2023 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, старшого оперуповноваженого 5 відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку Луганської області)

5 управління (з дислокацією у м. Дніпрі) ДВКР СБ України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2023 року клопотання слідчого задоволено частково. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , до 23 серпня 2023 року включно.

Заборонено ОСОБА_7 залишати житло, за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі.

Зобов`язано ОСОБА_7 : прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним викликом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утриматись від спілкування з підозрюваними, свідками у кримінальному провадженні.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, та під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження злочинної діяльності.

Враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, працевлаштований, має постійне місце служби, крім того взято до уваги, що ОСОБА_7 після повідомлення про підозру дотримувався належної процесуальної поведінки та не переховувався від слідства та суду, у зв`язку з чим слідчий суддя прийшов до висновку, що застосування альтернативного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку цього підозрюваного.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2023 рокута постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з заставою у сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень.

В обґрунтування своїх доводів посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, доведеність заявлених ризиків та неможливість запобігти їм шляхом застосування альтернативного запобіжного заходу. Вважає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді довготривалого позбавлення волі, а тому усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від слідства та суду.

Також, перебуваючи на свободі, підозрюваний може незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного по справі, оскільки з останній з ними знайомий, йому відоме місця їх проживання.

Крім того, підозрюваний перебуваючи під домашнім арештом може безперешкодно користуватись мобільним зв`язком та мережею Інтернет, за допомогою яких може залучити своїх знайомих по службі з приводу перешкоджання досудовому розслідуванню.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що під час обушку у ОСОБА_7 виявлено металеві коробки з набоями, які останній зберігав без відповідного дозволу в приміщенні свого гаражу, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Зазначає, що під час проведення негласних слідчих дій зафіксовано, що ОСОБА_7 тривалий час перебував за місцем свого проживання, а не за не місцем дислокації військової частини, за якою він закріплений.

Враховуючи тяжкість скоєного злочину, дані про особу підозрюваного та встановлені ризики вважає, що лише застосування виняткового запобіжного заходу забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою; підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та вказали, що ухвала суду є законною та обґрунтованою; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчого зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, а доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді, викладені в апеляційній скарзі та у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, є необґрунтованими.

Так, клопотанням слідчого та доданими до нього доказами підтверджується, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000100 від 19 січня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, що є тяжким злочином, за який законом України про кримінальну відповідальність передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

23 червня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Колегія суддів не вважає за доцільне вдаватися до детального обговорення обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення з огляду на те, що вона достатньою мірою підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого, та не оспорюється прокурором в апеляційній скарзі.

Що стосується висновку слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_7 ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то його колегія суддів вважає обгрунтованим, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів і за нього передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду, незаконного впливу на свідків, експертів у цьому кримінальному провадженні.

Також колегія суддів оцінює як такий, що відповідає встановленим фактичним обставинам і відомостям про особу підозрюваного, висновок слідчого судді про можливість усунення цих ризиків достатньою мірою шляхом застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України лише у такий спосіб.

При цьому враховується, що ризики перешкоджання кримінальному провадженню хоча і існують, однак є мінімальними, оскільки по справі проведені усі необхідні первинні слідчі дії, допитано свідків, отримано висновки експертів. Окрім цього стороною обвинувачення не надано належних доказів того, що підозрюваний за час проведення досудового розслідування здійснював спроби переховування чи перешкоджання розслідуванню особисто чи через третіх осіб.

Крім того, підозрюваний має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, проходить службу у 5 управлінні (з дислокацією у м. Дніпро) ДВКР СБ України, має міцні соціальні зв`язки, що в своїй сукупності свідчить про наявність соціально-стримуючих факторів у запобіганні заявленим ризикам.

Також приймається до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, йому інкримінований лише один епізод збуту психотропної речовини у невеликій кількості, що дорівнює 0,055 г., з метою отримання від особи, якій вказана речовина передавалася, інформації про військовослужбовців, які вчиняють неправомірні дії, а отже за відсутності у підозрюваного корисливого мотиву.

Аналізуючи доводи прокурора про вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що розгляд клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою здійснюється в рамках кримінального провадження №0000100, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, даних про те, що ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру, або про внесення до ЄРДР відомостей про вчинення ним іншого кримінального правопорушення, прокурором не надано, у зв`язку з чим апеляційні доводи в цій частині належить вважати необґрунтованими.

Також приймається до уваги, що на час апеляційного розгляду ОСОБА_7 фактично перебуває під домашнім арештом 13 днів, і стороною обвинувачення не надані відомості про вчинення ним у цей період будь-яких дій на шкоду досудовому розслідуванню з числа передбачених ст. 177 КПК України, здійснення спроб переховування, або про те, що з будь-яких інших міркувань застосований до нього запобіжний захід виявися недостатньо дієвим.

З урахуванням наведеного колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 червня 2023 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст .307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4