КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/174/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 309 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 березня 2023 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, безробітного, батька малолітньої дитини, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого, востаннє:

-20.05.2009 вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки,

обрано запобіжний захід у межах досудового розслідування, у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - з 14 години 30 хвилин 29 березня 2023 року до 27 травня 2023 року, 14 години 30 хвилин, визначено розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 214 720 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_8 10 січня та 08 лютого 2023 року збув психотропну речовину - метамфетамін ОСОБА_9 за 200 гривень кожного разу; під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 28 березня 2023 року виявлено та вилучено пакетики із вказаною психотропною речовиною.

Слідчий суддя задовольнив клопотання слідчого ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосував вказаний запобіжний захід в межах досудового розслідування, визначивши також заставу.

Слідчий суддя визнав обґрунтованою підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, а також врахував тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та обставини, передбачені ст. 178 КПК України: інкримінується вчинення тяжкого злочину, відсутні міцні соціальні зв`язки у підозрюваного, судимості у минулому.

Виявлено також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як можливість переховування від досудового розслідування та суду, продовжити злочинну діяльність, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Судове рішення оскаржено стороною захисту, адвокат ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу і просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, домашній арешт, а у разі залишення судом підозрюваного під вартою, - зменшити розмір застави.

Свої вимоги мотивує наступними доводами.

Не враховано положень ст. 177 КПК України: ОСОБА_8 не має наміру переховуватись від досудового розслідування, добровільно з`явився на виклик слідчого для вручення підозри, до слідчого судді у зв`язку із вирішенням питання застосування запобіжного заходу, після затримання дотримувався законних вимог, виконував процесуальні обов`язки; підозрюваний не зможе залишити територію держави через введений воєнний стан та територію області, оскільки обов`язковою є перевірка документів на блокпостах.

Докази у кримінальному провадженні вже виявлені та вилучені; намірів вчиняти нове кримінальне правопорушення ОСОБА_8 не має, як і не вчиняв інших злочинів; інші ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження доказами.

Зміст показань свідків не доводить винуватості підозрюваного, підозра не є обґрунтованою, зібрані наразі докази - неналежні, не доводять вини, отримані всупереч вимог законодавства.

До затримання та пред`явлення підозри ОСОБА_8 вів звичайний спосіб життя, який не порушував громадський порядок, має міцні соціальні зв`язки, підтримує родинні стосунки із матір`ю, колишньою дружиною, з нинішньою дружиною, яку утримує, має постійне місце проживання та реєстрації, у власності має квартири по АДРЕСА_2 , є батьком малолітнього сина, з яким також підтримує добрі стосунки та сплачує аліменти добровільно, до 2019 року працював офіційно, а потім - неофіційно, позитивно характеризований, не судимий.

У доповненні до апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_8 , згідно із характеристикою ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», позитивно характеризований, дотримується умов тримання під вартою, без дисциплінарних стягнень.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема, домашній арешт, а у разі залишення судом підозрюваного під вартою, - зменшити розмір застави, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Причетність ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри) підтверджується наданими прокурором інформацією та фактами:рапортами оперуповноваженого від 06.12.2022, 07.12.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 07.12.2022, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.12.2022, матеріалами оперативної закупки (протокол про результати проведення НСРД від 10.01.2023), висновками експерта № СЕ-19/112-23/1807-НЗПРАП від 09.03.2023, № СЕ-19/112-23/2377-НЗПРАП від 24.03.2023.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Рішенням ЄСПЛ у справі «Воляник проти України» від 02 жовтня 2014 року зауважено, що для взяття й утримання особи під вартою допустимими є наявність загроз: перешкоджання розслідуванню, впливу на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду, повторне вчинення злочину.

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, відносяться до категорії умисних, тяжких, корисливих, санкція тяжчого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 в цілому задовільно характеризований, в силу положень ст. 89 КК України не судимий, але має кримінальну історію у минулому (неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних, корисливих, тяжких злочинів), безробітний, офіційного та сталого джерела доходу не має, без утриманців, має місце реєстрації проживання, за яким постійно не мешкає, має місце проживання із співмешканкою.

Встановлено, що підозрюваний знайомий зі свідками, йому відомі їх контактні дані, а отже може чинити незаконний вплив на них з метою зміни показань.

Зважаючи на тяжкість інкримінованих злочинів, будучи обізнаним про вид та строки можливого покарання, підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочинів.

У разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зокрема й у вигляді домашнього арешту, тим більше у нічний час доби, підозрюваний ОСОБА_8 об`єктивно зможе продовжити злочинну діяльність, адже береться до уваги наявні матеріали клопотання (зокрема копія протоколу допиту свідка, результати обшуку по місцю проживання ОСОБА_8 ), зміст яких дає можливість зрозуміти, що протиправна діяльність підозрюваного відбувалась по місцю проживання підозрюваного.

Крім того, враховуючи безробіття ОСОБА_8 , відсутність прозорого джерела доходу, - підозрюваний схильний до обрання джерелом доходу незаконні шляхи.

Враховуючи наведене вище, можливо стверджувати про наявність ризиків у ОСОБА_8 вчинити новий злочин.

Сукупно зазначене свідчить про суспільну небезпеку підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відтак, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, й обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, - спростовуються зазначеним вище.

Наявність позитивних характеристик ОСОБА_8 , родинних зв`язків із матір`ю, місця проживання та його батьківство, як слідує із дослідження перелічених вище обставин, способу життя підозрюваного, не є стримуючим для підозрюваного фактором та не убезпечують достатньо від наявних ризиків.

Крім того, як альтернативний запобіжний захід судом визначено заставу.

Як слідує з матеріалів клопотання, слідчий суддя, з урахуванням вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, при визначенні розміру застави врахував суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , особу останнього, його матеріальний стан.

На підставі вказаного суд визначив підозрюваному заставу у розмірі в межах п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України.

Тобто, дії суду відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що зміст показань свідків не доводить винуватості підозрюваного, зібрані наразі докази неналежні, не доводять вини, отримані всупереч вимог законодавства, - вказані обставини не підлягають оцінці апеляційним судом на даній стадії провадження. Обґрунтованості підозри (факти та/або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний ОСОБА_8 міг вчинити правопорушення) судом апеляційної інстанції, як те й передбачено кримінальним процесуальним законом, надано оцінки вище за текстом ухвали. Оцінка ж окремим доказам або їх сукупності, їх доказове значення, належність та допустимість - підлягають оцінці судом першої інстанції під час судового розгляду.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 березня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів - з 14 години 30 хвилин 29 березня 2023 року до 27 травня 2023 року, 14 години 30 хвилин, визначено розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (214 720 гривень), - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3