Березівський районний суд Одеської області
18.07.2023
Справа № 494/1186/23
Провадження № 1-кп/494/119/23
У Х В А Л А

про обрання запобіжного заходу

18 липня 2023 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

у присутності:

процесуального прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у режимі відеоконференцзв`язку з Одеським слідчим ізолятором, у якому перебуває обвинувачений, та з захисником ОСОБА_5 , який приймав участь з власних джерел зв`язку, у залі суду обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню №0000114, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 лютого 2023 р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоноармійське Березівського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, на утриманні нікого не маючого, з середньою освітою, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10 березня 2005 р. Березівським р/с Одеської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.263, ст.70 КК України на три роки п/в,, ст.75 КК України два роки;

20 березня 2007 р. Апеляційним судом одеської області ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ст.70 КК України п/в на 14 (чотирнадцять) років, ст.71 КК України один рік п/в за вироком Березівського р/с Одеської області від 10 березня 2005 р., остаточно 15 (п`ятнадцять) років п/в з конфіскацією майна, звільнився 28 вересня 2013 р. УДЗ один рік 8-м місяців 18-ть днів;

28 вересня 2017 р. Суворовським р/с м. Одеси за ч.3 ст.187, ст.162 КК України на строк п/в сім років. Звільнився 10 серпня 2022 р.,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за ч.4 ст.187 КК України, -

в с т а н о в и в:

На розгляді суду знаходиться вищевказаний обвинувальний акт з додатками.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб.

На обґрунтування необхідності обрання строку тримання під вартою прокурор посилався на обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, і наявності ризиків передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Пояснив суду, що він нікуди не ховався, у нього є два місця проживання, а саме у м. Березівці Одеської області та у селищі Петрівка Березівського (раніше Іванівського) району Одеської області, де він проживав з своєю співмешканкою. Також, обвинувачений вказував, що працював на заводі. Просив обрати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Представник потерпілої із думкою прокурора погодився повністю.

Захисник обвинуваченого заявлене прокурором клопотання не підтримав. Пояснив суду, що підтримує думку свого підзахисного. Чинний КПК України передбачає можливість застосування домашнього арешту до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення за яке можливо призначення покарання у виді позбавлення волі. Отже до обвинуваченого можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосуванням електронного браслету, що буде надійним запобіганням заявлених прокурором ризикам.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі наданих доказів і доведення перед судом їхньої переконливості суд вважає наступне.

Згідно до положень ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Як передбачено ч.ч.1,2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому слід врахувати ч.1 ст.23 КПК України за якою суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Положення ст.177 КПК України, встановлюють, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Положеннями ст.178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Суд вважає також за необхідне зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. Отже, ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження у майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.

Так, у справі «Смирнови проти Росії» (п.60) ЄСПЛ зазначив, що «ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування».

Оцінюючи заявлені прокурором ризики суд погоджується із посиланням прокурора на те, що у відповідності з вимогами ч.1 ст.177 КПК України є наявність вказаних ризиків, у зв`язку з чим застосування більш м`якого виду запобіжного заходу не доцільне.

Так, на думку суду наявні ризики, передбачені:

п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді - позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років, та у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, він зможе безперешкодно залишити місце свого проживання, з метою уникнення покарання, в тому числі і на територію тимчасово непідконтрольну Україні;

п.3 ч.3 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні є обґрунтованим, оскільки потерпіла ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_4 раніше знайомі та проживають у сусідніх будинках. У зв`язку з чим останній може вплинути по потерпілу ОСОБА_7 з метою зміни її показів, які викривають його дії;

п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, не навчається, не має власної сім`ї та соціальних зв`язків, раніше неодноразово засуджений, останній раз 28 вересня 2017 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.187 ч.3; ст.162 КК України, до позбавлення волі строком на 7 років, що свідчить про можливість вчинення нового злочину.

Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого та обмеження його прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки на думку суду доведено і в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини.

Отже, суд, обговоривши з учасниками кримінального провадження обрання запобіжного заходу, враховуючи доведені ризики, обставини кримінального провадження, його суспільний інтерес, данні про особу обвинуваченого, дійшов висновку про те, що іншій менш суворий вид запобіжного заходу не зможе забезпечити мети заходів забезпечення кримінального провадження, досягнення якої вимагається Національним законодавством, що узгоджується із сталою практикою рішень ЄСПЛ.

Разом із тим, суд приймаючи рішення враховує положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України, за якою слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Отже, вищенаведені положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України мають імперативний характер у зв`язку з чим суд вважає неможливим в межах пред`явленого обвинувачення по даній справі вирішивати питання про застосування застави.

З огляду на вищевикладене суд вважає, що є наявність достатніх підстав вважати, що існує необхідність у обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді перебування під вартою, тому клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.177-178, 181-183 314-316, 370-372, ст.395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 «Про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою» задовольнити.

ОСОБА_4 обрати строк тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на 60 діб.

Строк рахувати з 18 липня 2023 р. по 15 вересня 2023 р. включно.

Копію ухвали надіслати учасникам судового провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 7-ми днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду

Суддя: ______________________________________________-