Провадження № 11-кп/4808/237/23
Категорія ч.4 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, працюючого в АТ «Івано-Франківськгаз», українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 в користь держави 2925 (дві тисячі дев`ятсот двадцять п`ять) грн. 97 коп. за проведення судово-товарознавчих експертиз.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану.

Так, 12.08.2022 року близько 11 год. 10 хв. ОСОБА_8 перебував поблизу будинку № 25 по вул. Галицька, в м. Івано-Франківську. Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_8 побачив велосипед марки «Winora Panama», синьо-білого кольорів, який належить потерпілому ОСОБА_10 , після чого в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_8 , в період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України №2500/2022 від 15.08.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «Winora Panama», синьо-білого кольорів, вартість якого, згідно висновку експерта від 30.08.2022 року, становить 13167, 00 грн. В подальшому, ОСОБА_8 , із викраденим майном покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 , майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 18.08.2022 року, близько 20 год 53 хв, ОСОБА_8 перебував поблизу будинку № 4 по вул. Міцкевича, в м. Івано-Франківську. Перебуваючи за вказаною адресою, ОСОБА_8 побачив велосипед марки «Sparto», чорного кольору із вставками смужок синього та зеленого кольорів, який належить потерпілому ОСОБА_11 , після чого в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_8 , в період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України №2500/2022 від 15.08.2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «Sparto», чорного кольору із вставками смужок синього та зеленого кольорів, вартість якого, згідно висновку експерта від 15.09.2022 року, становить 6089, 00 грн. В подальшому, ОСОБА_8 , із викраденим майном покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 19.08.2022 року, близько 19 год 38 хв, ОСОБА_8 перебував поблизу будинку № 18 по вул. Короля Данила, в м. Івано-Франківську. Перебуваючи за вказаною адресою ОСОБА_8 побачив велосипед марки «Titan Solor», чорно-біло-жовтих кольорів, який належить потерпілому ОСОБА_12 , після чого в нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_8 , в період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України №2500/2022 від 15.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед марки «Titan Solar», чорно-біло-жовтих кольорів, вартість якого, згідно висновку експерта від 15.09.2022 року, становить 4198, 00 грн. В подальшому, ОСОБА_8 , із викраденим майном покинув місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на вказану суму.

Не погодившись з вказаним вироком суду, захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок та ухвалити новий, яким пом`якшити призначене ОСОБА_8 покарання, застосувавши положення ч.1 ст. 69 КК України, обрати покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 185 ч.4 КК України або перейти до більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції статті, а саме до покарання у вигляді обмеження волі чи виправних робіт та застосувати ст.75 КК України звільнивши ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк.

Зазначає, що не оскаржуючи висновків суду щодо доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а саме судом допущено невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість.

Вказує, що розгляд справи було проведено на підставі ст.349 КПК України, обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся та пояснив, що вчинив крадіжки велосипедів з метою погашення заборгованості по споживчому кредиту. Звертає увагу, що обвинувачений має постійне місце проживання, на протязі 8 років працює зварником в ПАТ Івано-Франківськгаз, по місцю проживання та роботи характеризується позитивно, сприяв розкриттю злочинів та відшкодував спричинену шкоду потерпілим.

Сторона захисту наголошує на відсутність обтяжуючих обставин при призначенні покарання обвинуваченому.

Наголошує, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 судом не в повній мірі враховані обставини, які пом`якшують покарання, передбачені у ст. 66 КК України.

За наведених обставин, вважає, що суд не довів неможливість застосування щодо ОСОБА_8 ст..69 КК України і в цій частині вирок суду є невмотивований, тобто суд допустив істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону, не відповідність висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 просили задовольнити вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, відповідно фактичні обставини вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, доведеність його вини та кваліфікація його дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі не оспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 вказує на те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та його особі, внаслідок суворості.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку, суд першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд врахував вимоги ст.0 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції судом враховано ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу винного, а саме те, що обвинувачений виключно негативно ставиться до вчиненого, відповідно до висновку органу пробації виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, думку потерпілих, які не наполягають на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Зокрема, суд першої інстанції визнав обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 - повне визнання вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування матеріальної шкоди потерпілим.

Обставин, що обтяжують обвинуваченому ОСОБА_8 покарання судом не встановлено.

З врахуванням наведених пом`якшуючих обставин та обставин, що характеризують особу обвинуваченого, даних висновку органу пробації, суд вважав за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 вимоги ст.75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 та сторона захисту звернули увагу на те, що ОСОБА_8 цілком усвідомлює свою вину та розкаявся у вчиненому, не оспорюють правильність встановлених судом фактичних обставин та кваліфікацію дій обвинуваченого.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання в мінімальних межах санкції ч.4 ст.185 КК України із застосуванням ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.

Так, санкція ч.4 ст.185 КК України передбачає призначення покарання за вчинення крадіжки в умовах воєнного або надзвичайного стану у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Призначення більш м`якого покарання можливо тільки за умови застосування вимог ст.69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або іншого, більш м`якого виду основного покарання.

Разом з тим, наведені доводи обвинуваченого та сторони захисту в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апеляційного суду не свідчить про необхідність застосування до ОСОБА_8 вимог ст.69 КК України, оскільки вказана норма закону може бути застосована тільки за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного.

При цьому, слід врахувати і роз`яснення в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2004 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дані злочини, або перехід до іншого більш м`якого виду основного покарання або не призначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину і не дають правових підстав для застосування ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі санкцій ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказані обставини, що пом`якшують покарання були враховані судом при вирішанні питання щодо застосування ст. 75 КК України та можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку що, враховуючи суспільну небезпеку скоєного злочину, спосіб вчиненого умисного корисливого злочину, повне визнання вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 можливо за умови застосування вимог ст.75 КК України.

Колегія суддів вважає, що вищевказані обставини не можна вважати такими, що свідчать про необхідність пом`якшення покарання, оскільки покарання призначене обвинуваченому за ч.4 ст.185 КК України із застосуванням с. 75 КК України в умовах воєнного стану в Україні судом першої інстанції є законним та справедливим.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у зв`язку із введенням воєнного стану, Верховною Радою України були прийняті закони, якими були внесені зміни до Кримінального кодексу України та було посилено кримінальну відповідальність за ряд злочинів в умовах воєнного стану.

Зокрема, із 7 березня 2022 року Законом № 2117-IX внесено зміни до КК України щодо посилення відповідальності за злочини за ст.ст. 185, 186, 187, 189, 191 КК України, вчинені в умовах воєнного стану.

Таким чином, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника щодо суворості призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання призначеного ОСОБА_8 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження нових злочинів, та підстав для його пом`якшення колегією суддів не вбачається.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при призначенні покарання необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення злочинів іншими особами.

Застосовуючи до обвинуваченого справедливе покарання за вчинене правопорушення, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки.

За таких обставин, вирок суду є законним та обґрунтованим і апеляційних підстав для його скасування чи зміни не встановлено.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5