Справа № 194/1064/23
Номер провадження 1-кс/194/193/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2023 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2023 року за №0000263 за ч. 1 ст. 438 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням, погодженим прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2023 року за №0000263 за ч. 1 ст. 438 КК України.

Своє клопотання слідчий мотивує тим, що станом на 01.05.2023 року в умовах воєнного стану на всій території України було знищено нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , та особисте майно в квартирі знищено, а також пошкоджено автомобіль марки «Renault KANGOO» 1.9D VIN НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , жовтого кольору, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від обстрілів та вибухів невідомих пристроїв, чим було завдано матеріального збитку останньому, що є порушенням законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В ході проведення досудового розслідування до матеріалів кримінального провадження було долучено копію документів на автомобіль, згідно якого - автомобіль марки «Renault KANGOO» 1.9D VIN НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , жовтого кольору, 2003 року випуску. Також було допитано в якості потерпілого ОСОБА_7 який пояснив, що придбав даний автомобіль у 2008 році.

На теперішній час потерпілий ОСОБА_8 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Слідчий також вказує, що під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказаний автомобіль марки «Renault KANGOO» 1.9D VIN НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , жовтого кольору, 2003 року випуску, що належить ОСОБА_8 , який має ознаки речового доказу, з обов`язковою забороною розпорядження та відчуження арештованим майном, з метою забезпечення збереження речових доказів, для забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Слідчий в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Прокурор підтримав клопотання слідчого про арешт майна та просив його задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні.

Власник майна ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить клопотання розглядати без його участі.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах прихожу до наступних висновків.

Слідчий суддя враховує, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України та подано у строк передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що відомості по кримінальному провадженню за №0000263 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Крім того, з матеріалів долучених до клопотання встановлено, що відповідно до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України та протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 08.07.2023 року вбачається, що у нього у власності перебував автомобіль марки «Renault KANGOO» 1.9D VIN НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , жовтого кольору, 2003 року випуску, об`єм двигуна 49, який був придбаний у 2008 року. Так, він зазначає, що у вересні місяці 2022 року, коли він їхав з м. Костянтинівка до м. Бахмут, почався ракетний обстріл під час якого вказаний автомобіль було пошкоджено, внаслідок чого він залишився на місці, де зараз він знаходиться та в якому стані він не знає.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобілю марки «Renault KANGOO» 1.9D VIN НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , жовтого кольору, 2003 року випуску, є ОСОБА_9 .

Згідно постанови слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 08.07.2023 року, автомобіль марки «Renault KANGOO» 1.9D VIN НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , жовтого кольору, 2003 року випуску, визнано речовим доказам у кримінальному провадженні.

У відповідності з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1-3 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Так, згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, а саме забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів клопотання, органом досудового розслідування не доведено, що транспортний засіб автомобіль марки «Renault KANGOO» 1.9D VIN НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , жовтого кольору, 2003 року випуску,є в наявності у сторони обвинувачення як предмет доказування.

Крім того, з протоколу допиту ОСОБА_7 , вбачається, що вказаний автомобіль було пошкоджено, внаслідок чого він залишився на місці, однак не зазначено чи був знищений вказаний автомобіль, та де він зараз перебуває, що унеможливлює встановити долю речового доказу для можливості вирішення питання щодо накладення арешту саме на цей транспортний засіб.

На переконання слідчого судді, орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, оскільки обґрунтував необхідність накладення арешту на майно - транспортний засіб автомобіль марки «Renault KANGOO» 1.9D VIN НОМЕР_1 , д.р.н. НОМЕР_2 , жовтого кольору, 2003 року випуску,у зв`язку з необхідністю його збереження як речового доказу, у той час як матеріали клопотання не містять відомості, що вказаний автомобіль став об`єктом кримінального посягання.

Отже, слідчий, який подав клопотання про арешт майна, не дотримався вимог ч.2 ст.171, ч.3 ст. 132 КПК України, оскільки не обґрунтував підставу та мету накладення арешту відповідно до положень ст.170 КПК України.

Також, слід зазначити, що визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною умовою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого не містить належного обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна. Не обґрунтовано і наявність обставин, передбачених частинами 3-6 ст. 170 КПК щодо випадків, у яких накладається арешт з підстав, зазначених в ч. 2 ст. 170 КПК.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 94, 98, 100, 132, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.07.2023 року за №0000263 за ч. 1 ст. 438 КК України - відмовити.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, тоді особа може подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1