Справа № 502/1927/21
УХВАЛА

26 квітня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт

у кримінальному провадженні,

внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0000872 від 15.09.2021 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення,

передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В ході підготовчого провадження в судовому засіданні прокурор заявив про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Захисник та обвинувачений підтримали позицію прокурора.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками та проаналізувавши релевантні положення законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для виконання слідчим і прокурором.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

При цьому, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення кримінального правопорушення, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Однак при пред`явленні обвинувачення ОСОБА_4 вказана норма Закону виконана не в повному обсязі, з огляду на наступне.

У відповідності до усталеної судової практики, у разі виділення матеріалів кримінального провадження стосовно інших співучасників кримінального правопорушення в окреме провадження, посилання в обвинуваченні на прізвища вказаних осіб є неприпустимим.

Тому суд вказує на порушення презумпції невинуватості при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті, викладаючи фактичні обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення, прокурором у обвинуваченні, яке він вважає встановленим, як співучасник зазначена інша конкретна особа, а саме: ОСОБА_6 , який не є обвинуваченим в цьому ж провадженні та позбавлений права на особисту присутність при розгляді цього кримінального провадження, що свідчить про порушення права цієї особи на захист.

Крім того, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акта, вказаній особі не оголошувалася навіть підозра.

Неприпустимість зазначення у формулюванні обвинувачення осіб, яким не пред`явлено обвинувачення узгоджується із практикою ЄСПЛ, у висновках якого відображений принцип, що забороняє формування передчасної позиції суду, яка б відображала думку про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина буде доведена відповідно до закону. Зокрема у справі «Хужін та інші проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що положення ч.2 ст. 6 Конвенції (презумпція невинуватості) спрямоване на те, щоб убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий суд упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді.

ОСОБА_6 не є стороною кримінального провадження № 0000872 від 15.09.2021 року у розумінні ст. 3 КПК України. Зазначивши в обвинувальному акті прізвище зазначеної особи і вказавши діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого особливою частиною КК України, орган досудового розслідування мав виконати щодо такої особи вимоги ст. 290 КПК України, висунути обвинувачення, а в обвинувальному акті зазначити її повні анкетні дані та формулювання такого обвинувачення. Разом з тим, обвинувачення зазначеній особі в межах обвинувального акту не пред`явлено.

Суд ще раз наголошує на тому, що за існуючих обставин ОСОБА_6 позбавлений можливості реалізувати право на особисту присутність в судовому засіданні та право на захист.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 291, п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000872 від 15.09.2021 року відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України повернути до Ізмаїльської окружної прокуратури

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1