ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5826/22 Номер провадження 11-кп/814/1083/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 115 КК України
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001173 за апеляційною скарг ою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

засуджено за:

- ч.1 ст.115 КК України на 8 років позбавлення волі;

- п.п.9, 13 ч.2 ст.115 КК України на 12 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у денний час за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , між ним та його сусідкою ОСОБА_10 , яка прийшла до нього, стався конфлікт з приводу того, що ОСОБА_10 почала ображати його цивільну дружину ОСОБА_11 . Під час вказаного конфлікту ОСОБА_8 виштовхнув ОСОБА_10 із своєї квартири та зачинив за нею двері.

В той же день, близько 14.10 години, ОСОБА_10 повернулася до квартири ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю останнього - ОСОБА_12 , яка пройшла до жилої кімнати квартири. ОСОБА_10 залишилась в приміщенні коридора вказаної квартири та продовжувала з`ясовувати з ОСОБА_8 стосунки. В цей ОСОБА_8 обурений вищевказаними діями ОСОБА_10 та, перебуваючий у стані, викликаному вживанням наркотичної речовини, попрямував до кухні, де взяв у праву руку кухонний ніж, та, повернувшись до коридору, де перебувала ОСОБА_10 , знаходячись у безпосередній близькості до останньої, у положенні стоячи, умисно, з достатньою силою наніс не менше 29 (двадцяти дев`яти) прицільних ударів ОСОБА_10 у частини тіла (голова, тулуб, верхні кінцівки), де розташовані життєво - важливі органи, чим спричинив ОСОБА_10 дві колото різані рани в лівій скроневій ділянці з крайовим ушкодженням лівої вушної раковини (рани № 1,2); група з 14-ти колото різаних ран на передній поверхні грудної клітки і живота зліва (рани № 3-16), з яких рани № 5,6,7,8,9,12,13 проникають у грудну і черевну порожнини з ушкодженням лівої легені, печінки, шлунку і нирки, з крововиливом у плевральну і черевну порожнини, позаочеревинний простір; група з 7-ми колото-різаних ран на правій задньо-боковій поверхні грудної клітки і живота ( рани № 17-23), з яких рани № 22,23 проникають в черевну порожнину з пошкодженням брижі тонкої кишки, з крововиливом у черевну порожнину; чотири колото-різаних рани на лівому передпліччі (рани № 24-27); дві різаних рани на лівій кисті (рани № 28,29); два синця на обличчі: в ділянці лівого кута нижньої щелепи та у зовнішнього краю лівого ока; чотири садна на обличчі: два на верхній губі, по одному на ніжній губі та в проекції правого кута нижньої щелепи; розгинальні переломи 3-9 правих ребер по передній пахвовій лінії.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 померла на місці вчинення кримінального правопорушення. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок проникаючих поранень грудей і живота з ушкодженням внутрішніх органів, що ускладнилося розвитком гострої крововтрати.

Крім того, ОСОБА_8 , вчинивши умисне вбивство ОСОБА_10 за вищевказаних обставин, ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 14:20 год., знаходячись у коридорі кв. АДРЕСА_3 , куди на шум вийшла його матір ОСОБА_12 та висловила обурення скоєним ним вбивством, зрозуміши невідворотність настання покарання за скоєний злочин через виявлений ОСОБА_12 , з метою приховання раніше ним вчиненого вбивства ОСОБА_10 , знаходячись у коридорі вказаної квартири взяв дерев`яну биту та прослідував за ОСОБА_12 , яка повернулася у кімнату, де, продовжуючи свій злочинний умисел, тримаючи дерев`яну биту у правій руці, знаходячись у безпосередній близькості до ОСОБА_12 , яка перебувала у положенні стоячи, умисно, бажаючи настання смерті своєї матері ОСОБА_12 , з достатньою силою наніс один удар дерев`яною битою в ділянку голови ОСОБА_12 , та, використовуючи невстановлений в ході досудового розслідування предмет з обмеженою поверхнею, яка має складну конфігурацію у вигляді граней, які сходяться під кутом, довжина якого не менш 2 см., наніс ще не менш чотирьох ударів в ділянку голови ОСОБА_12 , чим спричинив останній, відкриту черепно-мозкову травму у вигляді масивного синця на лівій боковій поверхні голови та шиї, чотирьох забійних ран на лівій боковій поверхні волосистої частини голови, синців на повіках обох очей, забійної рани в тім`яній ділянці справа, вдавленого перелому правої тім`яної кістки та лінійних переломів лівих тім`яної, скроневої, потиличної кісток, клиноподібної кістки та правої скроневої, крововиливів під тверду та м`які мозкові оболонки у шлуночки головного мозку.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 померла на місці вчинення кримінального правопорушення. Смерть ОСОБА_12 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка призвела до розвитку масивної крововтрати.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на укриття злочинів, ОСОБА_8 переніс трупи ОСОБА_10 та ОСОБА_12 на диван у кімнаті з метою їх загортання та подальшого поховання.

На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 засудити за:

- ч.1 ст. 115 КК України на 9 років позбавлення волі,

- п.9, п.13 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд при призначенні покарання не врахував тяжкість вчинених злочинів, те що обидва злочини є особливо тяжкими проти життя людини, яке є найвищою цінністю, мотиви вчинення злочинів, а саме використовуючи малозначний привід, те, що злочини були вчинені проти жінок, які є значно слабкішими по відношенню до обвинуваченого та не могли чинити опір, кількість завданих їм ушкоджень, спосіб вчинення злочину, те, що злочин вчинив щодо своєї матері похилого віку, а також у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Неповно враховано особу обвинуваченого, який не працює, не одружений та веде аморальний спосіб життя.

Тому вважає, що ОСОБА_8 становить особливо велику небезпеку для оточуючих його людей і для суспільства в цілому, у зв`язку з чим більш м`яке покарання, ніж довічне позбавлення волі, не відповідатиме загальним засадам призначення покарання законності та справедливості.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, прокурора в підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили вирок залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 115, п.9, п.13 ч.2 ст. 115 КК України, за якими його засуджено, за обставин, встановлених судом першої інстанції, є правильним.

Оскільки обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин висунутого обвинувачення, у зв`язку з чим суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Разом з цим доводи прокурора про м`якість призначеного судом першої інстанції покарання є обґрунтованими.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції належним чином не врахував тяжкість вчинених злочинів, які відносяться до особливо тяжких, те, що вчинені ОСОБА_8 злочини мають підвищений рівень суспільної небезпеки, направлений проти закріплених Конституцією України природних і невідчужуваних прав людини, а саме проти її життя і здоров`я, які визнаються найвищою соціальною цінністю, спосіб вчинення злочинів, дані щодо обвинуваченого, який не працює, злочини вчинені у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів та щодо особи похилого віку, яка є його матір`ю.

Вказане свідчить про нехтування останнім загальнолюдськими моральними цінностями, крайню зневагу до людського життя та вказують на виключну небезпеку його особи для суспільства.

Тому колегія суддів погоджується з доводами прокурора, що призначене судом покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в апеляційному суді є невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Пунктом 2 частини 1 статті 420 КПК України, передбачено, що суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що призначене судом першої інстанції покарання є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а отже є явно несправедливим через м`якість.

Проте, враховуючи, що ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочинів визнав, щиро розкаявся, потерпілі не наполягали на суворому покаранні, та прокурор не наводить переконливих доводів на підтвердження того, що позбавлення волі на певний строк не забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та не слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК, тобто не сприятиме виправленню обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для призначення найсуворішого покарання у виді довічного позбавлення волі.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 26 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 - в частині призначення покарання скасувати.

Постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за:

- ч.1 ст.115 КК України у виді 9 років позбавлення волі;

- п.п.9, 13 ч.2 ст.115 КК України у виді 15 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді 15 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк, з дня отримання копії вироку.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4