ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 621/3275/23

Провадження 1-кп/621/284/23

18 вересня 2023 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу №621/3275/23 (провадження ЄРДР №000122 від 16.08.2023), за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця с.Ворошилове Целінського району Ростовської області, росія, освіта середня спеціальна, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу статті 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 статті 27, ч.1 статті 358, ч.4 статті 358 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи обізнаним про діючий порядок отримання посвідчення водія, достовірно знаючи, що він не проходив медичного огляду для отримання вказаного посвідчення в порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я України, не проходячи підготовку відповідно до планів і програм у територіальних органах з надання сервісних послуг МВС України, не складаючи іспити зі знання теоретичних та практичних навичок керування транспортним засобом, ігноруючи вимоги «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08 травня 1993 року, приблизно на початку листопада 2022 року (більш точної дати та часу встановити не вдалося за можливе) знайшов у мережі Internet оголошення про надання послуг на видачу посвідчень водія, після чого звернувся до невстановлених досудовим слідством осіб з метою підроблення посвідчення водія на своє ім`я. Діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання його наслідків, маючи умисел на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення водія, ОСОБА_5 надав невстановленій особі шляхом пересилання через мобільний додаток «Viber» свої анкетні дані, фотозображення обличчя та зразку підпису, виступивши, таким чином, співучасником, а саме пособником у вчиненні підроблення посвідчення водія. В подальшому, приблизно наприкінці листопада 2022 року (більш точної дати та часу встановити не вдалося за можливе) ОСОБА_5 отримав від невстановленої особи підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , з датою видачі 25.11.2022 на ім`я « ОСОБА_5 », яке відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № 22402 від 24.08.2023 року не відповідає аналогічним бланкам, які виготовляються на державному підприємстві ПК «Україна», що здійснює випуск відповідних бланків документів, яке було виготовлено за допомогою друкуючого пристрою із струминним способом друку.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані як пособництво в підробленні документів, а саме підробленні посвідчення з метою його використання пособником, за що передбачена відповідальність за ч.5 ст.27, ч.1 статті 358 Кримінального кодексу України.

Крім того, 16 серпня 2023 року, приблизно о 07:20 годині, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Mersedes Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по автошляху Харків Балаклія, де на блок-посту № НОМЕР_3 на в`їзді до міста Зміїв Чугуївського району Харківської області був зупинений працівниками поліції з підстав, визначених Законом України «Про Національну поліцію» та на вимогу працівника поліції про перевірку документів, діючи умисно , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи негативні наслідки та бажаючи їх настання, маючи протиправний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, надав працівнику поліції завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 , з датою видачі 25.11.2022 на ім`я « ОСОБА_5 », яке відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів № 22402 від 24.08.2023 року не відповідає аналогічним бланкам, які виготовляються на державному підприємстві ПК «Україна», що здійснює випуск відповідних бланків документів, яке було виготовлено за допомогою друкуючого пристрою із струминним способом друку.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані як використання завідомо підробленого документа, за що передбачена відповідальність за частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі, в зв`язку з чим учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

З урахуванням засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності позиції учасників справи, суд, на підставі ч.3 статті 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_5 підтвердив викладені вище обставини та пояснив, що ніколи не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, однак йому відомо встановлений законом порядок його отримання : проходження навчання, отримання медичних документів, складання іспитів, тощо. Однак в період дії воєнного стану в Україні село Савинці Ізюмського району Харківської області опинилося під окупацією, його дружина й діти, двоє з яких є його рідними дітьми, але зареєстровані на прізвище дружини, а в Свідоцтві третьої дитини - Ніколь, він зареєстрований батьком, і вона носить його прізвище, виїхали на Західну Україну. Після деокупації потрібно було перевезти дружину й дітей з речами додому, а винаймати таксі було дуже дорого, тому він вирішив замовити через інтернет послугу, щоб зекономити час і гроші. Яка особа надає ці послуги, йому невідомо, він зв`язувався через інтернет, і надавав копії тих документів, які зазначила ця особа, на користь якої перерахував грошові кошти. Після отримання підробленого посвідчення водія неодноразово використовував вказане посвідчення, пред`являв його на вимогу працівників поліції, поки 16.08.2023 року під час перевірки документів на блок-посту біля міста Зміїв, поліцейські встановили підробку й те, що таке посвідчення водія в базі МВС не обліковується. Зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється, інших кримінальних правопорушень не вчиняв і усвідомив свою протиправну поведінку.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення, пояснюють мотиви його вчинення. Підстав для самообмови судом не встановлено.

Частиною 5 статті 27, та частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України, встановлено відповідальність за пособництво в підробленні посвідчення водія, яке видається державною установою і надає спеціальне право фізичній особі на керування транспортним засобом, з метою його подальшого особистого використання

Крім того, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України встановлено відповідальність за використання завідомо підробленого документу.

Згідно з положеннями статті 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, які є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності достатніми для ухвалення обвинувального вироку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є винуватим у пособництві в підробленні посвідчення з метою його використання пособником, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України, а також у використанні завідомо підробленого документу, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, освіта середня спеціальна, має зареєстроване постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, на профілактичному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу статті 89 КК України не судимий.

Згідно статті 65 Кримінального кодексу України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 статті 66 Кримінального кодексу України, обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ч.1 статті 67 Кримінального кодексу України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч.2 статті 12 Кримінального кодексу України, є кримінальним проступком, відомості про особу обвинуваченого, який щиро покаявся та усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, характеристику за місцем проживання.

За таких обставин суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачуваного й попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді обмеження волі.

При цьому, з огляду на наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, а також те, що обвинувачений є не судимою особою, міцні соціальні зв`язки, одружений, має родину та неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість його виправлення без реального відбуття призначеного покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 статті 76 КК України.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов не заявлено.

Арешт на тимчасово вилучене майно посвідчення водія серії НОМЕР_1 , з датою видачі 25.11.2022 на ім`я « ОСОБА_5 », накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 18.08.2023 року у кримінальному провадженні № 0000122 скасувати.

Речові докази по справі, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , з датою видачі 25.11.2022 на ім`я « ОСОБА_5 », - знищити відповідно до положень статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи № 22402 від 24.08.2023 року в сумі 8603,28 (вісім тисяч шістсот три грн. 28 коп) гривень, відповідно до вимог статті 124 КПК України, належить стягнути з обвинуваченого на користь ННЦ «Інститут судових експертиз ім..засл.проф.М.С.Бокаріуса

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27, частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань, остаточно призначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту проголошення даного вироку, а саме з 18 сентября 2023 року

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ННЦ «Інститут судових експертиз ім..засл.проф М.С.Бокаріуса», юридична адреса: 61177, місто Харків, вул..Золочівська, 8-а, витрати на проведення експертизи № 22402 від 24.08.2023 року в сумі 8603,28 (вісім тисяч шістсот три грн. 28 коп) гривень,

Арешт на тимчасово вилучене майно - посвідчення водія НОМЕР_1 , з датою видачі 25.11.2022 на ім`я « ОСОБА_5 », накладений ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 18.08.2023 року у кримінальному провадженні № 0000122 скасувати.

Речові докази по справі, а саме посвідчення водія НОМЕР_1 , з датою видачі 25.11.2022 на ім`я « ОСОБА_5 », - знищити відповідно до положень статті 100 КПК України.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок складено і проголошено 18.09.2023

Суддя ОСОБА_7