Справа №461/4439/23
Провадження №1-кп/461/510/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2023 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали, у кримінальному провадженні, внесеному 17.07.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001450, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бучач Тернопільської області, українця, громадянина України, без зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, без визначеного місця проживання, останнє відоме місце фактичного перебування гараж по АДРЕСА_1 , не працюючого, неодруженого, на утриманні нікого немає, раніше судимий: 19.05.2023 Галицьким районним судом м. Львова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000грн.,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

в с т а н о в и в :

02.06.2023 до Галицького районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт з додатками та клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Органом досудового розслідування встановлено та пред`явлено обвинувачення ОСОБА_3 в тому, що він 26.06.2021 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що діє всупереч волі власника в порушення конституційного права на недоторканість житла та іншого володіння особи, гарантованого ст.30 Конституції України, з мотивів неповаги до особистих прав власника, незаконно, шляхом вільного доступу, проник до квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою, що належить потерпілій ОСОБА_4 , де незаконно проживав без дозволу власника у період з 26.06.2021 по 28.06.2021.

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно проник до житла, тобто вчинив кримінальне правопорушення за ч.1 ст.162 КК України.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта долучено письмову заяву підозрюваного ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , в якій ОСОБА_3 зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку він беззаперечно визнає, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві підозрюваний зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, у цій заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Окрім того, до обвинувального акту надано письмову заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона зазначає, що не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд має право призначити розгляд у судовому засіданні обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку та викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, якщо визнає це за необхідне.

Враховуючи викладене, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, заяву потерпілої ОСОБА_4 , в якій вона зазначає, що згідна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого та потерпілої, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

При вирішенні питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст.65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, тобто діяння, що не становить значної суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, який неодружений, не працює, не має визначеного місця проживання, на обліках в лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, його поведінку під час та після вчинення кримінально-протиправних дій.

За сукупності наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.1 ст. 162 КК України у виді штрафу, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Окрім цього, судом встановлено, що вироком Галицького районного суду м.Львова від 19.05.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 17000грн.

Кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.162 КК України ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Галицького районного суду м.Львова від 19.05.2023.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно із ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З огляду на наведене, вирок Галицького районного суду м.Львова від 19.05.2023 слід виконувати самостійно.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Арешт на майно не накладався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376, 381-382 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 /п`ятдесят/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 /вісімсот п`ятдесят/ гривень в дохід держави.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обрати.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 19.05.2023, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.309 КК України, із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 1000 /однієї тисячі/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. -виконувати самостійно.

Речові докази:

-DVD-R диск із відеозаписом, який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при таких.

На вирок учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1