Справа № 953/2742/23
н/п 1-кп/953/819/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі суду:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0002979 від 23.09.2022 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сулигівка Ізюмського району Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, фізичної особи-підприємця, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, 2013 року народження,

з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 111-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Харкова 12.04.2023 року надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 111-1 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , без визначення застави, строком до 60 днів, оскільки існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України і дані обставини є підставою для тримання під вартою обвинуваченої.

Адвокат обвинуваченої заперечував проти клопотання прокурора та подав до суду клопотання про зміну запобіжного заходу на інший, не пов*язаний з триманням під вартою, а у разі продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просить визначити обвинуваченій мінімальний розмір застави у вигляді одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання адвоката та просила змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на інший, не пов*язаний з триманням під вартою.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.

За вимогами ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

При вирішенні клопотань щодо міри запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_4 суд враховує, що згідно наданого до суду обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачуються за ч.3 ст. 111-1 КК України ( колабораційна діяльність - вчинення дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти), за що передбачена відповідальність у вигляді виправних робіт на строк до двох років, арештом на строк до шести місяців, позбавлення волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від 10 до 15 років.

Судом враховані обставини скоєння кримінального правопорушення проти основ Національної безпеки України, які викладені у обвинувальному акті, вивчені дані про особу обвинуваченої, що надані до суду.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що та раніше не судима, з вищою освітою, розлучена, є ФО-П, зареєстрована та проживає в Харківській області м. Ізюм, має на утриманні дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка станом на теперішній час перебуває з бабусею, за представленими даними захисту позитивно характеризується за місцем мешкання.

За представленими даними, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.04.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 11.04.2023 року ухвала слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 16.03.2023 року залишена без зміни.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення, як вказано в обвинувальному акті, воно мало місце під час воєнного стану, який діє по всій території України з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, а також того, що ОСОБА_4 обвинувачується в колабораційній діяльності, а саме у вчиненні дій спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у навчальному закладі, який був створений окупаційною владою, та який остання очолила добровільно, а тому у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а також у збереженні життів громадян України, військовослужбовців та інших осіб, які перебувають в Україні, оскільки остання своїми діями фактично підтримувала окупаційну владу та представників держави агресора.

Внаслідок суспільної небезпечності таких дій, під час воєнного стану та збройної агресії Російської Федерації, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачена може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони обвинуваченої на свідків, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення та особу обвинуваченої.

Також, суд зазначає, що наявність визначених ризиків була встановлена під час досудового розслідування, підтверджено судом апеляційної інстанції під час перегляду ухвали слідчого судді, та суд зазначає, що достовірних даних на підтвердження того, що ці встановлені ризики зменшились або зникли під час підготовчого судового засідання суду не надано.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеності існування ризиків, суд вважає безпідставними та недоведеними під час розгляду даного клопотання.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, враховуючи існування даних ризиків, та з метою їх запобігання, а також забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальному правопорушення, у вчиненні яких вона обвинувачується, враховуючі дані по особистості, суд приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим і продовжує відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, судом вивчені всі надані дані по особі обвинуваченої, в тому числі і представлені стороною захисту, та суд зазначає, що ці дані не зменшують ризики, визначені судом та даних про неможливість перебування обвинуваченої за станом здоров*я в умовах тримання під вартою суду не надано.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейського суду з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, наданий до суду обвинувальний акт, суд приходить до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оцінюючи сукупність обставин, передбачених ст.178 КПК України, дані по особистості обвинуваченої, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, наявність суспільного інтересу в умовах воєнного стану, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, приходить до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої, а тому продовжує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 на 60 днів, відмовивши в задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного захисту.

Згідно з вимогами абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбаченні ст.ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109 - 114-1, 258 - 258-5, 260, 261, 437 - 442 КК України.

Суд при постановленні даної ухвали, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній пред*явлено обвинувачення за ч.3 ст. 111-1 КК України, а враховуючі суспільний інтерес в даному кримінальному провадженні, дані по особі ОСОБА_4 , відсутність даних про неможливість перебування в умовах тримання під вартою або за станом здоров*я чи за віком, що дає право суду не застосовувати до підозрюваної інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану та не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 49, 177, 178, 183, 314-316, 369 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити.

Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити у вигляді тримання під вартою до 60 днів, тобто до 16 червня 2023 року.

В задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового процесу та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1