справа № 619/3913/23
провадження № 1-кп/619/260/23
ВИРОК

іменем України

11 серпня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження №0000126 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп, Сумської обл., громадянина України, має середню освіту, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця - солдата, стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, солдата ОСОБА_3 відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №34 від 09.03.2022 призначено на посаду стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією.

Проходячи військову службу на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Проте, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та скоїв кримінальний проступок.

Під час проведення дізнання встановлено, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія України відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке, відповідно до п. 2.1 «а» та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 зі змінами), водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, 27.06.2023 приблизно о 16 год. 00 хв., маючи при собі підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 14.12.2020, орган видачі - територіальний сервісний центр № 5942, видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи, що вказане посвідчення підроблене, при зупинці і перевірці документів на блок посту в смт Мала Данилівка, Харківського району, Харківської області пред`явив його поліцейському СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 , чим здійснив використання завідомо підробленого документу.

Відповідно до висновку експерта від 07.07.2023 за результатами судової технічної експертизи документів бланк посвідчення водія, серійний номер НОМЕР_2 (бланк серії НОМЕР_2 ), виданий 14.12.2020 ТСЦ 5942 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Прокурор ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінальних проступків у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, до обвинувального акта додано письмову згоду, яка складена за участі захисника ОСОБА_6 , згідно змісту якої, ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних проступків, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальними проступками.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.2 ст.4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Статтею 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч.2 ст.381, ч.1 ст.382 КПК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеному кримінальному правопорушенні, його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі №559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України щире каяття обвинуваченого визнається судом обставиною, яка пом`якшує його покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога, за місцем проходження служби характеризується позитивно.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до кримінальних проступків, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого та вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, призначити покарання в межах санкції частини 4 ст.358 КК України.

Внаслідок вчинення кримінального проступку матеріальної шкоди не завдано.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.124 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосовувались.

Цивільний позов під час досудового розслідування не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області арешт підлягає скасуванню відповідно до ч.4 ст.174 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати проведення експертизи в сумі 1434,00 грн., за проведення судової технічної експертизи документів від 07.07.2023, виконавець: Харківський науково-дослідницький експертно-криміналістичний центр (стягувач платежу - Держава, код доходів - 24060300).

Накладений ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 10.07.2023 арешт на посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_3 » серії НОМЕР_2 , яке упаковано у сейф-пакет НПУ № WAR1248039 - скасувати.

Речові докази: посвідчення водія на ім`я « ОСОБА_3 » серія НОМЕР_2 , упаковано в сейф-пакет НПУ №WAR1248039 - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його отримання.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1