Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 537/3588/20
Провадження № 1-кп/553/1130/2023
У Х В А Л А

Іменем України

06.07.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі колегії суддів:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_4 ,

за участі:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_9 ОСОБА_10 адвоката

ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_17 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_19 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження №0000207 та № 0000460 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

24.04.2023 року в провадження Ленінського районного суду м. Полтави після апеляційного перегляду, у відповідності до ухвали Полтавського апеляційного суду від 11.04.2023 року, надійшло обєднане кримінальне провадження №0000207 та № 0000460 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою суду (одноособово суддею ОСОБА_1 ) від 25.04.2023 року в даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 10 год. 30 хв. 28.04.2023 року.

В підготовчому судовому засіданні від 28.04.2023 року судом задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 60 днів, з 28 квітня по 26 червня 2023 року, включно, з покладенням на останнього відповідних процесуальних обов?язків, та оголошено перерву для надання можливості захиснику обвинуваченого ОСОБА_16 - адвокату ОСОБА_17 ознайомитися з матеріалами кримінального прорвадження, в зв?язку його призначенням Регіональним центром з надання БВПД в Полтавській області, на підставі Доручення від 27.04.2023 року № 016-160001074.

9 травня 2023 року в підготовчому засіданні судом задоволено заяви обвинувачених та захисників про розгляд даного кримінального провадження колегіальним складом суду та оголошено перерву для здійснення в автоматизованому порядку визначення членів складу колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 09.05.2023 року, в даному об?єднаному кримінальному провадженні визначено наступний склад суду: головуючу суддю - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ..

Згідно ухвали колегії суддів підготовче провадження закінчено та призначено об`єднане кримінальне провадження №0000207 та № 0000460 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України до судового розгляду на 10 год. 30 хв. 06 липня 2023 року.

Визначено судовий розгляд проводити колегіальним складом суду у відкритому судовому засіданні, викликавши в судове засідання учасників кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження відносно усіх обвинувачених у даному кримінальному провадженні.

Щодо ОСОБА_9 у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло, а саме домоволодіння АДРЕСА_1 .

Зобов`язавши обвинуваченого ОСОБА_9 прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати наступні обов`язки: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утримуватися від спілкування зі свідками та вже засудженими особами у кримінальному провадженні; 4) здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності.

В обґрунтування свого клопотання в судовому засіданні прокурор вказував про те, що згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 01.03.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід, який було продовжено ухвалою суду від 28.04.2023 року, який в подальшому було продовжено ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 31.05.2023 року, дія якого спливає 29.07.2023 року.

Прокурором в обгрунтування свого клопотання вказувалось про те, що обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від суду, так як він у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, через усвідомлення можливості втрати свободи на тривалий строк (до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна) зможе ухилитися від суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це суд; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні дані яких наразі відомі, зокрема які приймали участь у якості понятих під час проведення оперативних закупок та обшуків у обвинувачених та учасників злочинної організації, які уклали зі стороною обвинувачення угоди про визнання винуватості та засуджені за вказані кримінальні правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як обвинуваченому ОСОБА_9 інкримінується вчинення через незначний проміжок часу ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255 ( в редакції 2001 року), ч.3 ст. 307, ч.2 ст. 306 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та про схильність останнього до злочинної діяльності.

Поряд з цим, прокурором вказувалось про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_9 та його вік не перешкоджають продовженню запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Прокурором стверджувалось про те, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів на думку останнього є недоречним, оскільки на даний час існують вищезазначені ризики, які передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Інші більш м`які запобіжні заходи відносно обвинуваченого ОСОБА_9 неможливо застосувати з наступних причин:

- особисте зобов`язання - неможливо застосувати, оскільки даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до обвинуваченого в підтведження можливості дотримання процесуальних обов`язків та через необхідність дотримання принципів співмірності між тяжкістю злочину та м`яким характером цього запобіжного заходу;

- заставу неможливо застосувати до обвинуваченого у зв`язку з тим, що він підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчинення вищевказаних ризиків;

- поруку - не можливо застосувати до обвинуваченого у зв`язку з тим, що заяв від осіб, які поручаються за обвинуваченого ОСОБА_9 не надходило, а тому, зважаючи на наведені вище обставини, прокурор вважав за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого віідповідних процесуальних обов?язків.

Також прокурором було внесено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_14 дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, заборонивши останньому залишати житло, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язавши обвинуваченого ОСОБА_14 прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати наступні обов`язки: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утримуватися від спілкування зі свідками та вже засудженими особами у кримінальному провадженні; 4) здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордо, у разі наявності.

Прокурором в клопотанні вказувалось про те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_14 обрано, відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.02.2020 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 13.02.2020 року, який було продовжено ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 11.04.2023 року. Згідно ухвали колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2023 року змінено запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_14 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, термін якого спливає 29 липня 2023 року.

В обґрунтування даного клопотання прокурором вказувалось про те, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_14 може переховуватися від суду, так як він у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, через усвідомлення можливості втрати свободи на тривалий строк (до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна) зможе ухилитися від суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це суд, також у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, він офіційно не працевлаштований; обвинувачений ОСОБА_14 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні дані яких наразі відомі, зокрема які приймали участь у проведенні оперативної закупки психотропних речовин, а також на свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , з якими укладено угоду про визнання винуватості, які судом затверджені; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинуваченому ОСОБА_14 інкримінується вчинення через незначний проміжок часу ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255 ( в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та про схильність останнього до злочинної діяльності.

Прокурором вказувалось, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_14 та вік не перешкоджають продовженню запобіжного заходу стосовно нього у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обгрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_14 прокурором наводились обґрунтування щодо неможливості застосування інших більш м`яких видів запобіжних заходів з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати тому, що на даний час запобіжний захід вимагає наявності особливої довіри до обвинуваченого в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків та через необхідність дотримання принципу співмірності між тяжкістю злочину та м`яким характером цього запобіжного заходу ;

- поруку - не можливо застосувати до обвинуваченого у зв`язку з тим, що не надходили письмові звернення від осіб, які поручаються за ОСОБА_14 , а тому, зважаючи на наведені вище обставини, прокурор вважав за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого відповідних процесуальних обов?язків.

В судовому засіданні прокурором крім іншого було внесено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_16 дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням електронних засобів контролю, заборонивши останньому залишати житло, а саме: домоволодіння, що розташоване у АДРЕСА_3 .

Зобов`язавши обвинуваченого ОСОБА_16 прибувати за кожною вимогою до суду, а також виконувати наступні обов`язки: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) утримуватися від спілкування зі свідками та вже засудженими особами у кримінальному провадженні; 4) здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності.

Прокурором в клопотанні вказувалось про те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_16 обрано, відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.02.2020 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 13.02.2020 року, який було продовжено ухвалою колегії суддів Полтавського апеляційного суду від 11.04.2023 року. Згідно ухвали колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2023 року змінено запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_16 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням засобів електронного контролю, термін якого спливає 29 липня 2023 року.

В обґрунтування даного клопотання прокурором вказувалось про те, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_16 може переховуватися від суду, так як він у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, через усвідомлення можливості втрати свободи на тривалий строк (до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна) зможе ухилитися від суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це суд, також у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, він офіційно не працевлаштований; обвинувачений ОСОБА_16 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні дані яких наразі відомі, зокрема які приймали участь у проведенні оперативної закупки психотропних речовин, а також на свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , з якими укладено угоду про визнання винуватості, які судом затверджені; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинуваченому ОСОБА_16 інкримінується вчинення через незначний проміжок часу ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255 ( в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та про схильність останнього до злочинної діяльності.

Прокурором вказувалось, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_16 та вік не перешкоджають продовженню запобіжного заходу стосовно нього у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю.

Обгрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_16 прокурором наводились обґрунтування щодо неможливості застосування інших більш м`яких видів запобіжних заходів з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати тому, що на даний час запобіжний захід вимагає наявності особливої довіри до обвинуваченого в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків та через необхідність дотримання принципу співмірності між тяжкістю злочину та м`яким характером цього запобіжного заходу ;

- поруку - не можливо застосувати до обвинуваченого у зв`язку з тим, що не надходили письмові звернення від осіб, які поручаються за ОСОБА_16 , а тому, зважаючи на наведені вище обставини, прокурор вважав за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на обвинуваченого відповідних процесуальних обов?язків.

В судовому засіданні прокурором також подано клопотання про продовження дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28 травня 2020 року, який неодноразово продовжувався, зокрема ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2023 року, строк якого спливає 29 липня 2023 року.

В обґрунтування даного клопотання прокурором вказувалось про те, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, так як він, перебуваючи на волі, без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, чи в разі обрання більш м`якого не пов`язаного з триманням під вартою, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк (до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна) зможе ухилитися від суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це суд, також у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, він офіційно не працевлаштований; обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні дані яких наразі відомі, зокрема які приймали участь у проведенні оперативної закупки психотропних речовин, а також на свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , з якими укладено угоду про визнання винуватості, які судом затверджені; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 інкримінується вчинення через незначний проміжок часу ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та про схильність останнього до злочинної діяльності.

Прокурором вказувалось, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 та вік не перешкоджають продовженню запобіжного заходу стосовно нього у вигляді тримання під вартою.

Обгрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , прокурором наводились обґрунтування щодо неможливості застосування більш м`яких видів запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати тому, що на даний час запобіжний захід вимагає наявності особливої довіри до обвинуваченого в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків та через необхідність дотримання принципу співмірності між тяжкістю злочину та м`яким характером цього запобіжного заходу;

- поруку - не можливо застосувати до обвинуваченого у зв`язку з тим, що не надходили письмові звернення від осіб, які поручаються за ОСОБА_6 ;

- домашній арешт - не можливо застосувати в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків та нових злочинів. Крім того, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе контактувати зі свідкам, а також з іншими особами у кримінальному провадженні, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, може вплинути на них із метою зміни або відмови давати показання.

При цьому, прокурором вказувалось про те, що, у разі внесення застави обвинуваченим ОСОБА_6 , покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися за межі м. Кременчука Полтавської області, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого проживання, або перебування; 4) утримуватися від спілкування зі свідками, іншими обвинуваченими та вже засудженими особами; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі наявності., а тому, зважаючи на наведені вище обставини, прокурор вважав за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення, визначеною ухвалою від 11.04.2023 року, застави у розмірі 230 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 617 320 грн..

В свою чергу прокурором подано клопотання про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_12 обраний ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11 березня 2020 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, зокрема ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 31.05.2023 року, термін якого спливає 29 липня 2023 року.

В обґрунтування даного клопотання прокурором вказувалось про те, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_12 може переховуватися від суду, так як він, перебуваючи на волі, без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, чи в разі обрання більш м`якого не пов`язаного з триманням під вартою, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк (до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна) зможе ухилитися від суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це суд, також у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, він офіційно не працевлаштований; обвинувачений ОСОБА_12 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні дані яких наразі відомі, зокрема які приймали участь у проведенні оперативної закупки психотропних речовин, а також на свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , з якими укладено угоду про визнання винуватості, які судом затверджені; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинуваченому ОСОБА_12 інкримінується вчинення через незначний проміжок часу ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та про схильність останнього до злочинної діяльності.

Прокурором вказувалось, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_12 та вік не перешкоджають продовженню запобіжного заходу стосовно нього у вигляді тримання під вартою.

Обгрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 , прокурором наводились обґрунтування щодо неможливості застосування більш м`яких видів запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати тому, що на даний час запобіжний захід вимагає наявності особливої довіри до обвинуваченого в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків та через необхідність дотримання принципу співмірності між тяжкістю злочину та м`яким характером цього запобіжного заходу ;

- поруку - не можливо застосувати до обвинуваченого у зв`язку з тим, що не надходили письмові звернення від осіб, які поручаються за ОСОБА_12 ;

- домашній арешт - не можливо застосувати в зв`язку з тим, що ОСОБА_12 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків та нових злочинів. Крім того, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе контактувати зі свідками, а також з іншими особами у кримінальному провадженні, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, може вплинути на них із метою зміни або відмови давати показання.

При цьому, прокурором вказувалось про те, що у разі внесення застави обвинуваченим ОСОБА_12 покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися за межі м. Кременчука Полтавської області, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого проживання, або перебування; 4) утримуватися від спілкування зі свідками, іншими обвинуваченими та вже засудженими особами; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі наявності, а тому вважав за можливе продовжити дію заходу забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, з правом внесення, визначеної ухвалою від 11.04.2023 року, застави у розмірі 210 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 563 640 грн..

Прокурором подано клопотання про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження, що відносно ОСОБА_18 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, відносно обвинуваченого ОСОБА_18 обраний, відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2022 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 19.02.2022 року, який неодноразово продовжувався, зокрема ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2023 року, термін якого спливає 29 липня 2023 року.

В обґрунтування даного клопотання прокурором вказувалось про те, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_18 може переховуватися від суду, так як він перебуваючи на волі, без обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, чи в разі обрання більш м`якого не пов`язаного з триманням під вартою, через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк (до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна) зможе ухилитися від суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це суд, також у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, він офіційно не працевлаштований; обвинувачений ОСОБА_18 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні дані яких наразі відомі, зокрема які приймали участь у проведенні оперативної закупки психотропних речовин, а також на свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , з якими укладено угоду про визнання винуватості, які судом затверджені; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинуваченому ОСОБА_18 інкримінується вчинення через незначний проміжок часу ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст. 27 ч.4 ст. 28 ч.3 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, що свідчить про небажання обвинуваченого ставати на шлях виправлення та про схильність останнього до злочинної діяльності.

Прокурором вказувалось, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_18 та вік не перешкоджають продовженню запобіжного заходу стосовно нього у вигляді тримання під вартою.

Обгрунтовуючи клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_18 прокурором наводились обґрунтування щодо неможливості застосування більш м`яких видів запобіжних заходів не пов`язаних з триманням під вартою з наступних причин:

- особисте зобов`язання - не можливо застосувати тому, що на даний час запобіжний захід вимагає наявності особливої довіри до обвинуваченого в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків та через необхідність дотримання принципу співмірності між тяжкістю злочину та м`яким характером цього запобіжного заходу ;

- порука - не можливо застосувати до обвинуваченого у зв`язку з тим, що не надходили письмові звернення від осіб, які поручаються за ОСОБА_18 ;

- домашній арешт - не можливо застосувати в зв`язку з тим, що ОСОБА_18 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків та нових злочинів. Крім того, перебуваючи на волі, обвинувачений зможе контактувати зі свідками , а також з іншими особами у кримінальному провадженні, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, може вплинути на них із метою зміни або відмови давати показання.

При цьому, прокурором вказувалось про те, що у разі внесення застави обвинуваченим ОСОБА_18 , покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися за межі м. Кременчука Полтавської області, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого проживання, або перебування; 4) утримуватися від спілкування зі свідками, іншими обвинуваченими та вже засудженими особами; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну у разі наявності, а тому вважав за можливе продовжити дію заходу забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, з правом внесення, визначеної ухвалою від 11.04.2023 року, застави у розмірі 210 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 563 640 грн..

В судовому засіданні захисник обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 , заперечував проти клопотання прокурора про продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та прохав змінити запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби. Щодо клопотань прокурора відносно інших обвинувачених, а також щодо клопотань захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 - підтримав думку захисників.

Поряд з цим, захисником обвинуваченого ОСОБА_14 адвокатом ОСОБА_15 подано суду клопотання про зміну відносно ОСОБА_14 запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , в нічний час з 23 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв., встановивши відносно обвинуваченого ОСОБА_14 наступний ряд обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучаться із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з особами, яких визначить суд; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування вказаного клопотання, захисник вказував про те, що ризики наведені прокурором, відповідно до ст. 177 КПК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_14 відсутні. При цьому, вважав, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, оскільки після спливу значного проміжку часу ризики відповідно до ст. 177 КПК України на думку захисника відсутні.

В обґрунтування клопотання захисником обвинуваченого ОСОБА_14 - адвокатом ОСОБА_15 вказувалось про те, що з часу обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_14 щоразу сумлінно виконував визначені судом обов`язки та з`являвся до суду для участі в судових засіданнях та здійснював пошук роботи. На підтвердження чого, захисником обвинуваченого ОСОБА_14 надано листа ФОП ОСОБА_23 від 03.07.2023 року, де останнім вказано, що він згоден працевлаштувати ОСОБА_14 на посаду слюсаря з ремонту автотранспортних засобів, о оплатою згідно штатного розпису у розмірі 6700 грн. та графіком роботи понеділок п`ятниця з 08 год. 00 хв. до 17 год. 15 хв. вечора та двома вихідними.

Однак, перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом обвинувачений ОСОБА_14 не має змоги працевлаштуватись, щоб забезпечити себе коштами після більше ніж трьох років перебування під вартою, вказані обставини вважав вагомими та прохав змінити запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби.

Щодо клопотань прокурора відносно інших обвинувачених та клопотань захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 - підтримав думку останніх.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_17 проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_16 заперечував та прохав змінити на інший у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. В обґрунтування клопотання захисником вказувалось про те, що ризики наведені прокурором, відповідно до ст. 177 КПК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_16 відсутні.

При цьому, захисник вважав, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_16 покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки після спливу значного проміжку часу, на думку захисника, навіть обгрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого. При цьому, захисником обивнуваченого вказувалось про те, що обраний відносно його підзахисного такий вид запобіжного заходу позбавляє останнього його права на працю. Щодо клопотань прокурора відносно інших обвинувачених та клопотань захисників - ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 - підтримав думку захисників обвинувачених.

В судовому засіданні захисники обвинуваченого ОСОБА_6 адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечували проти клопотання прокурора щодо ОСОБА_6 .. При цьому захисник останнього адвокат ОСОБА_7 зазначив суду, що таке клопотання прокурора фактично являється клопотанням про автоматичне тримання останнього під вартою, в якому не міститься доказів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, хоча відповідно до практики ЄСПЛ само по собі тривале перебування особи під вартою знижує її ризик втечі, а також обґрунтованості пред`явленого обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому діянь, прокурором не зазначено в клопотанні про наявність доказів вини останнього, при цьому прокурором не враховувалась наявність стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого, зокрема тих, що обвинувачений є учасником АТО, має державні нагороди і відзнаки, сім`ю, дітей ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент затримання був офіційно зареєстрованим приватним підприємцем. Тривале перебування ОСОБА_6 під вартою є невиправданим. При цьому, на думку захисника прокурором в обгрунтування вказаного клопотання, в якості підстави для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наводиться обставина вчинення особливо тяжкого злочину ОСОБА_6 , що саме по собі не може бути безумовною підставою для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В свою чергу захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на інший більш м?який не пов?язаний із триманням під вартою, вказуючи, що його підзахисний на даний час перебуває під вартою в умовах СІЗО 3 (три) роки 1 (один) місяць і 10 (десять) днів.

Таке тривале тримання його підзахисного ОСОБА_6 під вартою було зумовлено розглядом вказаного об?єднаного кримінального провадження колегією суддів Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області, в складі якої двоє суддів повторно приймали участь у даному об?єднаному кримінальному провадженні, як слідчі судді у справі №537/4261/19 кримінальне провадження внесене в ЄРДР 11.10.2019 р. за № 0001877, в якій і розглядалися заходи забезпечення кримінального провадження, котрі долучені до кримінального провадження № 0000207, що і стало підставою для відводу того складу суду та відповідно зміні його підсудності до Ленінського районного суду м. Полтави з причин неможливості створити склад колегії суддів у Крюківському районному суді м. Кременчука Полтавської області.

На думку сторони захисту, дана справа, за вказаних вище обставин, котрі достовірно були відомі стороні обвинувачення на час її розгляду Крюківським районним судом м Кременчука Полтавської області, але заперечувалися в суді прокурорами шляхом ненадання суду за клопотанням сторони захисту процесуальних рішень про об?єднання цих проваджень, два роки розглядалася незаконним складом суду, а обвинувачені при цьому утримувалися під вартою за клопотаннями тих же прокурорів, які і вносили клопотання про об?єднання вказаних кримінальних проваджень.

Захисником зауважено, що з 27.12.2022 року дана справа розглядається Ленінським районним судом м. Полтави, колегіальним складом даного суду за клопотанням одного з обвинувачених, призначена до судового розгляду, але її розгляд по суті не розпочався в зв?язку з завантаженістю суддів даного суду, великою кількістю учасників справи та великим обсягом доказів, які підлягають дослідженню, що, на думку останнього, зумовить її тривалий подальший розгляд.

Захисник в судовому засіданні стверджував, що подальше тримання його підзахисного під вартою є не лише незаконним та необгрунтованим, але й безглуздим, оскільки протягом трьох років стороною обвинувачення не подано жодних доказів наявності ризиків, а обвинувачений ОСОБА_6 не обвинувачується у скоєнні злочинів проти основ національної безпеки України чи життя і здоров?я особи, дії інкриміновані останньому не носять насильницького характеру, а відтак вважає що таке тривале тримання його підзахисного під вартою є очевидним порушенням розумних строків такого тримання, являється необгрунтованим та безпідставним, так як системно ЄСПЛ протягом останніх років зазначає про порушення державою Україна Європейської конвенції з прав людини в зв?язку з безпідставною тривалістю тримання осіб під вартою та невиправданою тривалістю судового розгляду, в зв`язку з чим вважав за доцільне змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який не пов?язаний із триманням під вартою або особисте зобов?язання.

Щодо клопотань прокурора відносно інших обвинувачених, а також щодо клопотань захисників обвинувачених - ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 - підтримав думку захисників обвинувачених.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 заперечувала проти клопотання прокурора та прохала змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_12 на інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, при цьому вказувала про необґрунтованість клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_12 ..

Захисник обвинуваченого вказувала про те, що клопотання прокурора не містить доказів обґрунтованості пред`явленого обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованого йому діяння, прокурором не зазначено в клопотанні про наявність доказів вини останнього, прокурором не прийнято до уваги наявність стійких соціальних зв`язків у обвинуваченого, зокрема тих, що обвинувачений має сім`ю, неповнолітню дитину, батька похилого віку, що підтверджується пенсійним посвідченням виданим на ім?я ОСОБА_26 , до затримання офіційно працював, на підтвердження чого надано копію трудової книжки, виданої на його ім?я.

Захисником обвинуваченого також вказувалось про те, що 06.03.2020 року обвинученому ОСОБА_12 було повідомлено про підозру, 11.03.2020 року останній отримав клопотання про обрання запобіжного заходу, та цього ж дня прибув в судове засідання до Октябрського районного суду м. Полтави, таким чином, на, думку останньої, обвинувачений довів свою належну процесуальну поведінку, в зв`язку з чим вона вважає, що ризики, які зазначені прокурором в клопотанні, взагалі не підтверджені, оскільки обвинувачений не в змозі впливати на свідків, так як свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 засуджені, і відбувають покарання в місцях позбавлення волі, під час обшуків у ОСОБА_12 не було виявлено жодного забороненого предмета.

При цьому, на думку захисника, прокурором в обгрунтування вказаного клопотання, в якості підстави для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_12 , наводиться обставина вчинення особливо тяжкого злочину, що саме по собі не може бути безумовною підставою для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в зв`язку з чим вважала за доцільне змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжний захід на інший більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою.

Щодо клопотань прокурора відносно інших обвинувачених, а також щодо клопотання захисників обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_19 - підтримала думку захисників.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_19 заперечував проти клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою та подав письмове клопотання про зміну ОСОБА_18 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у вигляді домашнього арешту у нічний час доби із забороною залишати житло за адресою : АДРЕСА_4 , в нічний час з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв., встановивши відносно обвинуваченого ОСОБА_18 наступний ряд обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучаться із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з особами, яких визначить суд; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування вказаного клопотання, захисник вказував про те, що ризики наведені прокурором, відповідно до ст. 177 КПК України, відносно обвинуваченого ОСОБА_18 відсутні. При цьому, вважав, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, оскільки після спливу значного проміжку часу, на думку захисника, навіть обгрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_18 адвокатом ОСОБА_19 вказувалось на необґрунтованість підозри і складання обвинувального акту, оскільки на думку сторони обвинувачення ОСОБА_18 обвинувачується у скоєнні злочинів із 3-х епізодів, за ч.1 ст. 255 КК України та 2- х епізодах за ч.3 ст. 307 КК України. Саме відповідно до 3-го епізоду, стороною обвинувачення в описовій частині жодного слова не вказано, які саме незаконні дії були скоєні ОСОБА_18 , натомість зазначено про те, що всі протиправні дії вчинені іншими особами, окрім ОСОБА_18 , тоді які в резолютивній частині обвинувального акту, зазначено, що обвинувачений ОСОБА_18 вчинив кримінальне правопорушення, де обвинувачується за ч.3 ст. 307 КК України. Крім того, на думку сторони захисту, стороною обвинувачення не було надано жодного доказу, на підтвердження факту скоєння ОСОБА_18 інкримінованого йому діяння.

Захисником обвинуваченого вказувалось на міцність соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_18 , оскільки останній позитивно характеризується за місцем проживання , має роботу. Обвинувачений має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, обвинувачений приймає участь у вихованні дитини та забезпечує матеріально. Крім того, обвинувачений має на утриманні батьків похилого віку: батька ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який відповідно до медичної виписки з медичної картки має захворювання на кардіосклероз, артеросклероз, гіпертонічну хворобу та потребує постійного догляду; матір - ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до медичної виписки із медичної картки має захворювання на кардіосклероз, гіпертонічну хворобу, травма легень та інші захворювання, потребує постійного догляду. Захисником обвинуваченого вказувалось про те, що обвинувачений ОСОБА_18 є єдиним доглядальником, який має можливість надати допомогу батькам, оскільки рідна сестра ОСОБА_18 ОСОБА_32 офіційно перебуває за кордоном з 2022 року та постійно проживає зі своєю родиною в Ірландії.

При цьому, захисник обвинуваченого в обґрунтування поданого ним клопотання вказував про те, що обвинувачений ОСОБА_18 прийнятий на тимчасовий облік запасу ЗСУ, приймав участь у бойових діях в АТО з 2015 року, за що має грамоти та бойові нагороди.

Таким чином, захисником вказувалось про те, що на даний час наявні всі підстави для зміни ОСОБА_18 запобіжного заходу не пов`язаного з тримання під вартою у вигляді домашнього арешту у нічний час, враховуючи тривалий проміжок часу перебування обвинуваченого під вартою.

На підставі викладеного, захисником обвинуваченого ОСОБА_18 адвокат ОСОБА_19 просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_18 запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту у нічний час, щодо клопотань прокурора відносно інших обвинувачених та клопотань захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 підтримав думку захисників обвинувачених.

Обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 категорично заперечували проти клопотань прокурора, щодо клопотань захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 - підтримали думку захисників.

При цьому обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 вказували про шаблонність і однотипність клопотань прокурорів щодо продовження запобіжних заходів впродовж всього судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження, оскільки їх текст є незмінним з 2020 року, безпідставність, необгрунтованість наявних ризиків стосовно кожного з обвинувачених, а також невмотивованість клопотань в частині можливості застосування інших більш м?яких заходів забезпечення кримінального провадження по відношенню до тримання під вартою, який постійно і прохала сторона захисту застосувати чи продовжити відносно усіх обвинувачених. Систематичне неврахування прокурорами даних, що характеризують особу обвинувачених, їхніх міцних соціальних зв`язків і позитивної репутації.

Вказанні обвинувачені також зауважували про необгрунтованість пред`явленої підозри та неналежність і недопустимість доказів у даному кримінальному провадженні та тривалі строки тримання їх під вартою в умовах СІЗО м. Полтави, що не може обгрунтовуватися лише єдиною на даний час підставою, на думку останніх, а саме тяжкістю пред?явленого їм обвинувачення. Обвинувачені вказували, що тривалість їхнього перебування під вартою в рамках даної справи вказує саме на зменшення ризиків, а не їх збільшення, як зазначає сторона обвинувачення.

Прокурор категорично заперечував проти клопотань сторони захисту щодо зміни запобіжних заходів обвинуваченим з огляду на їх безпідставність посилаючись при цьому на тяжкість пред?явленого обвинувачення, а також можливістю здійснення обвинуваченими тиску на свідків, анкетні даних яких на даний час відомі обвинуваченим, а саме ОСОБА_28 та ОСОБА_33 .

Колегія суддів, вислухавши доводи прокурора стосовно заявлених ним клопотань, його думку щодо заявлених клопотань стороною захисту про зміну запобіжних заходів, думку інших учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про задоволення клопотань прокурора про продовження заходів забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 з одночасним відхиленням клопотань захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 про зміну відносно вказаних обвинувачених запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби; та відмову у задоволенні клопотань прокурора щодо продовження заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 з одночасним частковим задоволенням клопотань захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 про зміну запобіжного заходу відносно вказаних обвинувачених з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю та покладенням на обвинувачених відповідних процесуальних обов?язків, за наступних обставин.

Частиною 1 статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 ст. 331 КПК України).

Незалежно від наявності клопотань суд зобов?язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення (ч. 3 ст. 331 КПК України).

До спливу продовженого строку суд зобов?язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу (ч. 4 ст. 331 КПК України).

Колегія суддів, приходить до висновку про обгрунтованість клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням ряду процесуальних обов?язків відносно обвинуваченого ОСОБА_9 ..

Так, колегією суддів встановлено, що згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 01.03.2023 року відносно обвинуваченого ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із встановленням певних процесуальних обов?язків, строк якого було було продовжено ухвалою колегії суддів від 31 травня 2023 року та який спдиває 29 липня 2023 року.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки у сфері обігу наркотичних засобів, у складі злочинної організації.

Суд констатує, що на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на інших обвинувачених, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, анкетні дані яких наразі відомі, зокрема які приймали участь у якості понятих під час проведення оперативних закупок та обшуків у обвинувачених та інших учасників злочинної організації, які уклали зі стороною обвинувачення угоди про визнання винуватості та засуджені за вказані кримінальні правопорушення, оскільки дане кримінальне провадження передано на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання, в ході якого підлягають допиту усі учасники кримінального процесу та дослідженню вся сукупність зібраних доказів.

Дані обставини не були спростовані обвинуваченим ОСОБА_9 та його захисником адвокатом ОСОБА_11 в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Відповідно ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування, в порядку передбаченому ст.199 цього кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно ч.6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування, в порядку передбаченому ст.199 цього кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про переконливість доводів прокурора про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_9 у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням певних процесуальних обов`язків, оскільки відносно останнього існують ризики, які є підставою вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що під час обрання 01.03.2023 року Ленінським районним судом м. Полтави запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у вигляді цілодобового домашнього арешту судом було повно, достатньо та грунтовно зазначено та проаналізовано наявність усіх існуючих ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, необхідних для застосування і обрання відносно останнього саме такого виду запобіжного заходу, а ряд процесуальних обов?язків, покладених на обвинуваченого, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку і в подальшому, оскільки є дієвими і достаніми на даний час з огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 , що відповідно вказує про відсутність об`єктивних даних для зміни на даний час вказаного судового рішення та обрання ще більш м`якого режиму відбування цього запобіжного заходу, про який клопоче сторона захисту.

Дана ухвала суду була предметом перевірки в апеляційному порядку, проте не скасована, набрала законної сили та є обов`язковою до виконання. Вказаний запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_9 діє лише 4 місяці, що є недостатнім для отримання судом висновків щодо стабільності та непохитності позитивної процесуальної поведінки обвинуваченого з метою застосування більш лояльного для останнього режиму відбування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Нових, дійсних, переконливих та більш вагомих даних та обставин для спростування висновків суду щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 у вигляді цілодобового домашнього арешту для його зміни у вигляді домашнього арешту у нічний час доби стороною захисту в судовому засіданні не зазначено взагалі та судом не встановлено, а відтак будь-яких законних і обгрунтованих підстав для його зміни на даний час колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання прокурора в зв?язку з його обгрунтованістю та відповідно про необгрунтованість та відхилення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_11 щодо зміни виду запробіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме його часового проміжку з цілодобового на нічний час доби.

Колегія суддів, приходить до висновку про обгрутованість клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю та застосуванням ряду процесуальних обов?язків відносно ОСОБА_14 ..

Згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.02.2020 року обрано відносно ОСОБА_14 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено строк тримання під вартою рахувати з 13.02.2023 року, терміном на 60 діб, який в подальшому було продовжено.

Відповідно до ухвали колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2023 року змінено запобіжний захід відносно ОСОБА_14 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з використанням засобів електронного контролю та покладенням певного ряду процесуальних обов?язків, термін якого спливає 29 липня 2023 року.

На даний час вказана ухвала суду законної сили не набрала, але, не зважаючи на це, вказаний більш м?який запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_14 діє лише один місяць.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема щодо незаконного, шляхом підбурювання, вмовлянням, залякуванням впливати на покази свідків, понятих, які були присутні під час проведення огляду місця події, на свідків, які вже допитані по кримінальному провадженню та які можуть бути встановлені в ході судового розслідування та потерпілих.

Відповідно до ч. 1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно п. 19 ч.1 ст. 7, ст. 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах диспозитивності. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що встановлені раніше ризики, відносно ОСОБА_14 , передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі зменшилися, хоча і не перестали існувати з високою ймовірністю.

Поряд з цим, з огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, колегія суддів на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язана оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

В той же час, колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені при зміні та продовженні ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням засобів електронного контролю та встановленням ряду процесуальних обов?язків ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати на даний час, та що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з урахуванням стану здоров`я останнього, його репутації, соціальних зв`язків.

Натомість наведені стороною захисту твердження про те, що обвинувачений ОСОБА_14 має намір працевлаштуватись, щоб мати можливість працювати і забезпечити себе та свою родину матеріально, яка, на думку сторони захисту, є безумною підставою для зміни режиму відбування даного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з цілодобового на нічний час доби без використання електронних засобів контролю, але із встановленням певного ряду процесуальних обов?язків відносно обвинуваченого, суд сприймає критично.

Так, колегією суддів встановлено, що згідно листа, наданого ФОП ОСОБА_23 (адреса АДРЕСА_5 ), останній має можливість працевлаштувати ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на посаду слюсаря з ремонту автотранспортних засобів, з оплатою згідно штатного розпису у розмірі 6700,00 грн. та графіком роботи: понеділок п`ятниця з 8 год. 00 хв. до 17 год. 15 хв. (перерва на обід з 12 год.00 хв. до 12 год. 45 хв.), вихідні субота та неділя.

На переконання суду, вказані обставини, а саме, що обвинувачений ОСОБА_14 має намір працевлаштуватися, не зменшують наявність ризиків у даному об?єднаному кримінальному провадженні та не вказують, що більш лояльний режим відбування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме у нічний час доби та без застосування електронних засобів контролю, здатний на даний час забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Так, судом беззаперечно встановлено, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю та встановленням певних процесуальних обов?язків відносно обвинуваченого ОСОБА_14 діє лише з 31 травня 2023 року, тобто лише один місяць, що є вкрай недостатнім для отримання судом висновків щодо стабільності та непохитності позитивної процесуальної поведінки обвинуваченого з метою застосування більш лояльного для останнього режиму відбування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, не зважаючи на бажання останнього працювати з метою утримання своє сім?ї.

На переконання суду, власні інтереси обвинуваченого ОСОБА_14 щодо матеріального забезпечення родини та реалізація гарантованого йому конституційного права на працю в даному випадку не превалює над суспільним інтересом, що існує та захищається в даному об?єднаному кримінальному провадженні.

Дані обставини підтверджуються матеріалами даного кримінального провадження і не були спростовані стороною захисту в спосіб встановлений законом належними і допустимими доказами чи фактичними обставинами, та відповідно надають суду достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та безпідставність і надуманість тверджень сторони захисту про їх абсолютну відсутність та недоведеність прокурором.

Колегією суддів під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_14 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для запобігання вищезазначеним ризикам. Проте, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку колегія суддів приходить до переконання, що вказані стороною захисту аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі за мотивів наведених у даному судовому рішенні.

Колегія суддів контатує, що нових, дійсних, переконливих та більш вагомих даних та обставин для спростування висновків суду щодо обрання більш лояльного режиму відбування запобіжного заходу застосованого відносно ОСОБА_14 у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного конторолю - у нічний час доби та без використання електронних засобів контролю стороною захисту в судовому засіданні не зазначено взагалі та судом не встановлено, а відтак будь-яких законних і обгрунтованих підстав для його зміни на даний час колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання прокурора в зв?язку з його обгрунтованістю та відповідно про необгрунтованість та відхилення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 щодо зміни виду запробіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме його часового проміжку з цілодобового на нічний час доби та без застосування електронних засобів контролю.

Колегія суддів, приходить до висновку про обгрутованість клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю та встановленням певних процесуальних обов?язків відносно ОСОБА_16 ..

Згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15.02.2020 року обрано відносно ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначено строк тримання під вартою рахувати з 13.02.2020 року, терміном на 60 діб, який в подальшому було продовжено.

Відповідно до ухвали колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2023 року змінено запобіжний захід відносно ОСОБА_16 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з використанням засобів електронного контролю, термін якого спливає 29 липня 2023 року.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності, з урахуванням чого, колегія суддів вважає, що встановлені раніше ризики, відносно ОСОБА_16 , передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі зменшилися, хоча і не перестали існувати з високою ймовірністю.

В той же час, з огляду на вимоги ст.ст. 177, 178 КПК України та сталу практику ЄСПЛ («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom», «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»), колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені при зміні та продовженні ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням засобів електронного контролю та встановленням ряду процесуальних обов?язків ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати на даний час, та що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з урахуванням стану здоров`я останнього, його репутації, соціальних зв`язків.

Натомість наведені стороною захисту твердження про те, що обвинувачений ОСОБА_16 має намір пройти медичне обстеження з метою покращення свого стану здоров?я, щоб мати можливість в подальшому працювати і забезпечити себе та свою родину матеріально, яка, на думку сторони захисту, є безумною підставою для зміни режиму відбування даного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з цілодобового на нічний час доби без використання електронних засобів контролю, але із встановленням певного ряду процесуальних обов?язків відносно обвинуваченого, суд сприймає критично.

На переконання суду, вказані обставини, а саме, що обвинувачений ОСОБА_16 має намір пройти медичне обстеження для покращення свого стану здоров?я, не зменшують наявність ризиків у даному об?єднаному кримінальному провадженні та не вказують, що більш лояльний режим відбування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме у нічний час доби та без застосування електронних засобів контролю, здатний на даний час забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Так, судом беззаперечно встановлено, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю та встановленням певних процесуальних обов?язків відносно обвинуваченого ОСОБА_16 діє лише з 31 травня 2023 року, тобто лише один місяць, що є вкрай недостатнім для отримання судом висновків щодо стабільності та непохитності позитивної процесуальної поведінки обвинуваченого з метою застосування більш лояльного для останнього режиму відбування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, не зважаючи на бажання останнього покращити свій стан здоров?я шляхом проходження медичного обстеження.

На переконання суду, власні інтереси обвинуваченого ОСОБА_16 щодо матеріального забезпечення родини та реалізація ним гарантованого йому конституційного права на охорону здоров?я, медичну допомогу та медичне страхування в даному випадку не превалює над суспільним інтересом, що існує та захищається в даному об?єднаному кримінальному провадженні.

Разом з цим, суд звертає увагу, що будь-яких доказів з приводу необхідності проходження обвинуваченим ОСОБА_16 вказаного обстеження на підтвердження своїх вимог стороною захисту суду взагалі не надано.

При цьому обвинувачених ОСОБА_34 в період часу з 31.05.2023 року по даний час жодного разу не звертався до Ленінського районного суду м. Полтави з відповідними заявами щодо надання йому дозволу на залишення місця свого проживання з метою проходження такого медичного обстеження, що вказує про недійсність цих тверджень сторони захисту та відповідно про їх недоведеність перед судом.

Дійсних медичних даних щодо необхідності на даний час обов?язкової госпіталізації обвинуваченого ОСОБА_16 до відповідного медичного закладу системи охорони здоров?я України стороною захисту в розпорядження суду також не надано, що в свою чергу підтверджує вищевикладені висновки суду з приводу безпідставності вказаного клопотання сторони захисту.

Дані обставини підтверджуються матеріалами даного кримінального провадження і не були спростовані стороною захисту в спосіб встановлений законом належними і допустимими доказами чи фактичними обставинами, та відповідно надають суду достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та безпідставність і надуманість тверджень сторони захисту про їх абсолютну відсутність та недоведеність прокурором.

Колегією суддів під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_16 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для запобігання вищезазначеним ризикам. Проте, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим та його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку колегія суддів приходить до переконання, що вказані стороною захисту аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі за мотивів наведених у даному судовому рішенні.

Колегія суддів контатує, що нових, дійсних, переконливих та більш вагомих даних та обставин для спростування висновків суду щодо обрання більш лояльного режиму відбування запобіжного заходу застосованого відносно ОСОБА_16 у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного конторолю - у нічний час доби та без використання електронних засобів контролю стороною захисту в судовому засіданні не зазначено взагалі та судом не встановлено, а відтак будь-яких законних і обгрунтованих підстав для його зміни на даний час колегія суддів не вбачає.

З огляду на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання прокурора в зв?язку з його обгрунтованістю та відповідно про необгрунтованість та відхилення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_16 адвоката ОСОБА_17 щодо зміни виду запробіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме його часового проміжку з цілодобового на нічний час доби та без застосування електронних засобів контролю.

Поряд з цим, колегія суддів приходить до висновку про відхилення клопотання прокурора про продовження заходу забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою та відповідно про обгрутованість та часткове задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 на більш м`який у вигляді домашнього арешту у нічний час доби або особистого зобов`язання за наступних підстав.

Згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 28 травня 2020 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 27 травня 2020 року, строком на 60 діб, та визначено розмір застави у сумі 2 000 000 грн. Згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 11.04.2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на строк 60 днів та визначено розмір застави - 230 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 617320 грн..

Згідно ухвали колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2023 року продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 29 липня 2023 року.

Згідно п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема щодо незаконного, шляхом підбурювання, вмовлянням, залякуванням впливати на покази свідків, понятих, які були присутні під час проведення огляду місця події, на свідків, які вже допитані по кримінальному провадженню та які можуть бути встановлені в ході судового розслідування та потерпілих.

Відповідно до ч. 1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно п. 19 ч.1 ст. 7, ст. 26 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах диспозитивності. Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Колегія суддів, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження підстави наведені прокурором, які б беззаперечно вказували на необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Крім того, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що встановлені раніше ризики, відносно ОСОБА_6 , передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі зменшилися, хоча і не перестали існувати з високою ймовірністю.

Поряд з цим, з огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, колегія суддів на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Разом з цим КПК України передбачено два запобіжні заходи, які в розумінні цілей статтей 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є позбавленням свободи, яким є домашній арешт та тримання під вартою. Що стосується домашнього арешту особа не ставиться у вкрай вразливе становище, тоді як при обранні особі тримання під вартою вона опиняється в неналежних умовах тримання під вартою під повним контролем держави, тобто є цілком вразливою.

Таким чином, з огляду на матеріали даного об?єднаного кримінального провадження (т.4 а.с. 123-147), колегія суддів приходить до висновку, що подальше тримання ОСОБА_6 під вартою, з урахуванням усіх обставин: як особи обвинуваченого, його соціальних зв?язків, репутації, моральністю, роду занять, місця проживання, майнового стану, сімейних зв?язків, так і тривалості судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження, які оцінені судом в контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК України, а також практики ЄСПЛ, є вкрай вразливим для життя і здоров`я останнього та невиправданим тривалістю судового розгляду, що є неприпустимим в розумінні дотримання судом принципу верховенства права і практики ЄСПЛ у кримінальному провадженні, та забезпечення судом обвинуваченій особі основоположних прав людини при продовженні дії запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням свободи.

Так, під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 колегією суддів насамперед встановлено, що на даний час значно зменшились ризики визначені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання: АДРЕСА_6 , де останній постійно проживав зі своєю сім?єю, одружений з 2006 року з ОСОБА_35 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що свідчить про його міцні соціальні та сімейні зв`язки.

Колегією суддів приймаються до уваги доводи сторони захисту, котрі також підтверджуються матеріалами справи, про те, що обвинувачений ОСОБА_6 , має вищу юридичну освіту, проходив службу в органах внутрішніх справ з 1998 року по 2015 рік, приймав безпосередню участь у АТО на території Донецької та Луганської областей, має статус учасника бойових дій, неодноразово заохочувався нагородами: відзнакою Президента України «За участь в АТО», відомчою заохочувальною відзнакою-медаллю «10 років сумлінної служби», відзнакою МВС України «За доблість і відвагу в службі карного розшуку», пам?ятною відзнакою МВС України медаллю «90 років карному розшуку України» та чисельними грамотами за сумлінне ставлення до виконання своїх службових обов?язків та високі показники у службовій діяльності та вагомий особистий внесок у справу, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, що вказує про його високі досягнення у своїй службовій діяльності під час проходження служби в правоохоронних органах України та відповідно позитивну репутацію останнього.

На момент затримання ОСОБА_6 мав постійне джерело доходу, офіційно був зареєстрований приватним підприємцем та здійснював підприємницьку діяльність, що вказує про міцність соціальних зв?язків обвинуваченого, а також наявність офіційних джерел доходу останнього.

Вказані обставини не були спростовані в судовому засіданні прокурором шляхом надання належних та допустимих доказів, незважаючи на постійне акцентування стороною захисту щодо наявності даних обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , що значно зменшують наявні ризики у даному об?єднаному кримінальному провадженні.

Всупереч наявності в матеріалах даного об?єднаного кримінального провадження, у четвертому томі, який сформований з судових документів датованих 2020 роком, вказаних документів сторони захисту щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , текст клопотання прокурора датованого 06.07.2023 року щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як самого суворого виду заходу забезпечення кримінального провадження, не містить жодних спростувань чи мотивувань прокурора про їх відхилення або ж недійсність чи неспроможність перед судом, що свідчить про ігнорування стороною обвинувачення загальних засад кримінального провадження: верховенства права, законності, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, суд приймає до уваги значну тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою в умовах ДУ ПУВП №23 та недостатню обгрунтованість прокурором доцільності та виправдання такого подальшого утримання останнього з урахуванням тривалості судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, досягнення справедливого балансу інтересів суспільства з вимогами захисту прав конкретної особи.

Так, судом встановлено, що дане об?єднане кримінальне провадження перебуває в провадженні судів Полтавської області. Безпосередньо в Крюківському районному суді м. Кременчука Полтавської області перебувало з 09.10.2020 року, в той же час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано та діє з 27.05.2020 року.

Як вбачається з матеріалів наданих суду, згідно з ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.12.2022 року, було задоволено подання Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області та направлено дане об?єднане кримінальне провадження на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтави (т.18, а.с.224).

Разом з цим, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16.01.2023 року подання голови Ленінського районного суду м. Полтави про направлення об?єднаного кримінального провадження №0000207 та № 0000460 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, до іншого суду для розгляду по суті залишено без задоволення. Кримінальне провадження повернуто до Ленінського районного суду м. Полтави для розгляду (т.19, а.с.146-147).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.03.2023 року, поміж вирішення інших процесуальних питань в даному об?єднаному кримінальному провадженні, було вирішено обвинувальні акти по кримінальним провадженням №0000207 та № 0000460 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України повернути прокурору Полтавської обласної прокуратури (т.20, а.с. 38-47).

Відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року дане об?єднане кримінальне провадження повторно надійшло до Ленінського районного суду м. Полтави в зв?язку із скасуванням ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 01.03.2023 року після апеляційного перегляду (т. 20, а.с. 156-162).

Таким чином більше 2 (двох) років дане об?єднане кримінальне провадження розглядалося Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, колегіальним складом за участі суддів, які здійснювали його повторний розгляд, оскільки приймали першочергову участь як слідчі-судді, що підтверджується матеріалами даної справи (т. 17 а.с. 179-205).

Твердження сторони захисту про те, що дані обставини щодо неможливості повторної участі суддів у розгляді даного об?єднаного кримінального провадження достеменно були відомі прокурору ОСОБА_5 , котрий приймає постійну участь під час його судового розгляду та відповідно включений до групи прокурорів у даному об?єднаному кримінальному провадженні, підтверджується постановою про виділення матеріалів в окреме провадження від 23.03.2020 року (т. 17, а.с.179-181), що може свідчити про приховування стороною обвинувачення певних процесуальних питань, які мають суттєве значення для розгляду даної справи по суті та в свою чергу вказує про штучне створення стороною обвинувачення підстав для утримання обвинувачених осіб, в тому числі і ОСОБА_6 , під вартою.

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває з 27.12.2022 року (головуюча суддя ОСОБА_36 ), але безпосередньо в провадженні колегії суддів цього суду, яка наразі здійснює його судовий розгляд з 24.04.2020 року.

Судовий розгляд даного об?єднаного кримінального провадження розпочато спочатку, проведено підготовчі дії та підготовчий його розгляд, на даний час кримінальне провадження призначено до судового розгляду, але прокурором в судовому засіданні від 06.07.2023 року поданий обвинувальний Акт із зміненим обвинуваченням, що передбачає обов?язкове відкладення судового розгляду з метою надання можливості учасникам судового розгляду ознайомитися зі зміненим обвинуваченням, та відповідно дана обставина та процесуальна дія прокурора за своїм змістом не сприяє оперативному судовому розгляду, а відтак свідчить про невиправданість тривалого перебування обвинуваченої особи, а саме ОСОБА_6 , під вартою.

Таким чином на даний час обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою 3 (три) роки 1 (один) місяці і 10 (десять) днів, що є досить тривалим строком та відповідно який не може бути виправданий тривалістю судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження, розгляд якого на даний час здійснюється з самого початку в іншому складі суду.

З огляду на вищевикладені мотиви та висновки, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що на даний час з урахуванням тривалого строку утримання ОСОБА_6 під вартою 3 роки 1 місяць і 10 днів, в зв?язку з тривалістю судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження і його судового розгляду іншим складом суду з самого початку, великої кількості учасників судового розгляду та значної навантаженності Ленінського районного суду м. Полтави, що негативно впливає на оперативність розгляду даної справи, наявністю обставин, які істотно знижують наявні ризики, буде достатнім визначення відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, та носінням електронного засобу контролю шляхом зміни існуючого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В той же час, колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати на даний час, та що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з урахуванням стану здоров`я останнього, його репутації, соціальних зв`язків та терміну перебування під вартою, який триває більше трьох років.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість та задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в частині зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням процесуальних обов`язків та обов`язковим носінням електронного засобу контролю, що в свою чергу спростовує твердження прокурора щодо доцільності продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в частині застосування відносно його підзахисного іншого більш м?якого запобіжного заходу а ніж цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю та покладенням певних процесуальних обов?язків суд, за наведених мотивів, вважає передчасним та недостатньо огрунтованим і неспівмірним до тяжкості інкримінованих останньому діянь.

Поряд з цим, колегія суддів приходить до висновку про відхилення клопотання прокурора про продовження заходу забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою та відповідно про обгрутованість та часткове задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_12 на інший більш м`який не пов?язаний із триманням під вартою за наступних підстав.

Судом встановлено, що, згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11.03.2020 року, відносно ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 11.03.2020 року, строком на 60 діб та визначено розмір застави у розмірі 4 000 000 грн. Згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 11.04.2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_12 строк тримання під вартою на строк 60 днів та визначено розмір застави - 210 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 563 640 грн..

Ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2023 року, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін якого спливає 29 липня 2023 року.

Колегія суддів, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження підстави наведені прокурором, які б беззаперечно вказували на необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Крім того, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що встановлені раніше ризики, відносно ОСОБА_12 , передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі зменшилися, хоча і не перестали існувати з високою ймовірністю.

Поряд з цим, з огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, колегія суддів на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Разом з цим КПК України передбачено два запобіжні заходи, які в розумінні цілей статтей 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є позбавленням свободи, яким є домашній арешт та тримання під вартою. Що стосується домашнього арешту особа не ставиться у вкрай вразливе становище, тоді як при обранні особі тримання під вартою вона опиняється в неналежних умовах тримання під вартою під повним контролем держави, тобто є цілком вразливою.

Таким чином, з огляду на матеріали даного об?єднаного кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що подальше тримання ОСОБА_12 під вартою, з урахуванням усіх обставин: як особи обвинуваченого, його соціальних зв?язків, репутації, моральністю, роду занять, місця проживання, майнового стану, сімейних зв?язків, так і тривалості судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження, які оцінені судом в контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК України, а також практики ЄСПЛ, є вкрай вразливим для життя і здоров`я останнього та невиправданим тривалістю судового розгляду, що є неприпустимим в розумінні дотримання судом принципу верховенства права і практики ЄСПЛ у кримінальному провадженні, та забезпечення судом обвинуваченій особі основоположних прав людини при продовженні дії запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням свободи.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу колегією суддів встановлено, що на даний час суттєво зменшились ризики визначені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_12 має постійне місце проживання АДРЕСА_7 , одружений, має на утримання батька похилого віку - ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що свідчить про його міцні соціальні та сімейні зв`язки.

Колегією суддів приймаються до уваги доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_12 постійно працював, на момент затримання мав постійне джерело доходу, офіційно до цього часу працевлаштований на посаді продавця - консультанта у ФОП ОСОБА_37 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, що також вказує про міцність соціальних зв?язків обвинуваченого та його позитивну репутацію.

Вказані обставини не були спростовані в судовому засіданні прокурором шляхом надання належних та допустимих доказів, незважаючи на постійне акцентування стороною захисту щодо наявності даних обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_12 , що значно зменшують наявні ризики у даному об?єднаному кримінальному провадженні.

Всупереч наявності в матеріалах даного об?єднаного кримінального провадження документів та клопотань сторони захисту щодо обвинуваченого ОСОБА_12 , текст клопотання прокурора датованого 06.07.2023 року щодо продовження ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як самого суворого виду заходу забезпечення кримінального провадження, не містить жодних спростувань чи мотивувань прокурора про їх відхилення або ж недійсність чи неспроможність перед судом, що свідчить про ігнорування стороною обвинувачення загальних засад кримінального провадження: верховенства права, законності, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, суд приймає до уваги значну тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою в умовах ДУ ПУВП №23 та недостатню обгрунтованість прокурором доцільності та виправдання такого подальшого утримання останнього з урахуванням тривалості судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, досягнення справедливого балансу інтересів суспільства з вимогами захисту прав конкретної особи.

Так, судом встановлено, що дане об?єднане кримінальне провадження перебуває в провадженні судів Полтавської області. Безпосередньо в Крюківському районному суді м. Кременчука Полтавської області перебувало з 09.10.2020 року, в той же час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_12 обрано та діє з 11.03.2020 року.

Як вбачається з матеріалів наданих суду, згідно з ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.12.2022 року, було задоволено подання Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області та направлено дане об?єднане кримінальне провадження на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтави (т.18, а.с.224).

Разом з цим, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16.01.2023 року подання голови Ленінського районного суду м. Полтави про направлення об?єднаного кримінального провадження №0000207 та № 0000460 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, до іншого суду для розгляду по суті залишено без задоволення. Кримінальне провадження повернуто до Ленінського районного суду м. Полтави для розгляду (т.19, а.с.146-147).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.03.2023 року, поміж вирішення інших процесуальних питань в даному об?єднаному кримінальному провадженні, було вирішено обвинувальні акти по кримінальним провадженням №0000207 та № 0000460 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України повернути прокурору Полтавської обласної прокуратури (т.20, а.с. 38-47).

Відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року дане об?єднане кримінальне провадження повторно надійшло до Ленінського районного суду м. Полтави в зв?язку із скасуванням ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 01.03.2023 року після апеляційного перегляду (т. 20, а.с. 156-162).

Таким чином більше 2 (двох) років дане об?єднане кримінальне провадження розглядалося Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, колегіальним складом за участі суддів, які здійснювали його повторний розгляд, оскільки приймали першочергову участь як слідчі-судді, що підтверджується матеріалами даної справи (т. 17 а.с. 179-205).

Твердження сторони захисту про те, що дані обставини щодо неможливості повторної участі суддів у розгляді даного об?єднаного кримінального провадження достеменно були відомі прокурору ОСОБА_5 , котрий приймає постійну участь під час його судового розгляду та відповідно включений до групи прокурорів у даному об?єднаному кримінальному провадженні, підтверджується постановою про виділення матеріалів в окреме провадження від 23.03.2020 року (т. 17, а.с.179-181), що може свідчити про приховування стороною обвинувачення певних процесуальних питань, які мають суттєве значення для розгляду даної справи по суті та в свою чергу вказує про штучне створення стороною обвинувачення підстав для утримання обвинувачених осіб, в тому числі і ОСОБА_12 , під вартою.

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває з 27.12.2022 року (головуюча суддя ОСОБА_36 ), але безпосередньо в провадженні колегії суддів цього суду, яка наразі здійснює його судовий розгляд з 24.04.2020 року.

Судовий розгляд даного об?єднаного кримінального провадження розпочато спочатку, проведено підготовчі дії та підготовчий його розгляд, на даний час кримінальне провадження призначено до судового розгляду, але прокурором в судовому засіданні від 06.07.2023 року поданий обвинувальний Акт із зміненим обвинуваченням, що передбачає обов?язкове відкладення судового розгляду з метою надання можливості учасникам судового розгляду ознайомитися зі зміненим обвинуваченням, та відповідно дана обставина та процесуальна дія прокурора за своїм змістом не сприяє оперативному судовому розгляду, а відтак свідчить про невиправданість тривалого перебування обвинуваченої особи, а саме ОСОБА_6 , під вартою.

Таким чином на даний час обвинувачений ОСОБА_12 утримується під вартою більше 3 (три) років і 3 (трьох) місяців, що є досить тривалим строком та відповідно який не може бути виправданий тривалістю судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження, розгляд якого на даний час здійснюється з самого початку в іншому складі суду.

З огляду на вищевикладені мотиви та висновки, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що на даний час з урахуванням тривалого строку утримання ОСОБА_12 під вартою більше 3 років 3 місяців, в зв?язку з тривалістю судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження і його судового розгляду на даний час іншим складом суду з самого початку, великої кількості учасників судового розгляду та значної навантаженності Ленінського районного суду м. Полтави, що негативно впливає на оперативність розгляду даної справи, наявністю обставин, які істотно знижують наявні ризики, буде достатнім визначення відносно обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, та носінням електронного засобу контролю шляхом зміни існуючого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В той же час, колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати на даний час, та що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з урахуванням стану здоров`я останнього, його репутації, соціальних зв`язків та терміну перебування під вартою, який триває більше трьох років.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість та задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 в частині зміни обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням процесуальних обов`язків та обов`язковим носінням електронного засобу контролю, що в свою чергу спростовує твердження прокурора щодо доцільності продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 в частині застосування відносно її підзахисного іншого більш м?якого запобіжного заходу а ніж цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю та покладенням певних процесуальних обов?язків суд, за наведених мотивів, вважає передчасним та недостатньо огрунтованим і неспівмірним до тяжкості інкримінованих останньому діянь.

Поряд з цим, колегія суддів приходить до висновку про відхилення клопотання прокурора про продовження заходу забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_18 у вигляді тримання під вартою та відповідно про обгрутованість та часткове задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_19 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_18 на більш м`який у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Судом встановлено, що, згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.02.2022 року, відносно ОСОБА_18 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 19.02.2023 року.

Згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 11.04.2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_18 строк тримання під вартою на строк 60 днів та визначено розмір застави - 210 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 563 640 грн..

Ухвалою колегії суддів Ленінського районного суду м. Полтави від 31 травня 2023 року, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, термін якого спливає 29 липня 2023 року.

Колегія суддів, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_18 та його захисника ОСОБА_19 , який подав суду письмове клопотання про зміну запобіжного заходу, приходить до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження підстави наведені прокурором, які б беззаперечно вказували на необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Крім того, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що встановлені раніше ризики, відносно ОСОБА_18 , передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, наразі значною мірою зменшилися, хоча і не перестали існувати з високою ймовірністю.

Поряд з цим, з огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, колегія суддів на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Разом з цим КПК України передбачено два запобіжні заходи, які в розумінні цілей статтей 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є позбавленням свободи, яким є домашній арешт та тримання під вартою. Що стосується домашнього арешту особа не ставиться у вкрай вразливе становище, тоді як при обранні особі тримання під вартою вона опиняється в неналежних умовах тримання під вартою під повним контролем держави, тобто є цілком вразливою.

Таким чином, з огляду на матеріали даного об?єднаного кримінального провадження та матеріали клопотання сторони захисту надані в даному судовому засіданні, колегія суддів приходить до висновку, що подальше тримання ОСОБА_18 під вартою, з урахуванням усіх обставин: як особи обвинуваченого, його соціальних зв?язків, репутації, моральністю, роду занять, місця проживання, майнового стану, сімейних зв?язків, так і значної тривалості судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження, які оцінені судом в контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК України, а також практики ЄСПЛ, є вкрай вразливим для життя і здоров`я останнього та невиправданим тривалістю судового розгляду, що є неприпустимим в розумінні дотримання судом принципу верховенства права і практики ЄСПЛ у кримінальному провадженні, та забезпечення судом обвинуваченій особі основоположних прав людини при продовженні дії запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням свободи.

Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу колегією суддів встановлено, що на даний час істотно зменшились ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_18 має постійне місце проживання: АДРЕСА_4 , позитивно характеризується за місцем проживання, до затримання мав постійну роботу. На утриманні обвинуваченого ОСОБА_18 перебуває малолітня дитина ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, обвинувачений приймає участь у вихованні дитини та забезпечує матеріально, що в своїй сукупності вказує про те, що обвинувачений ОСОБА_18 має міцні соціальні та сімейні зв?язки.

Крім того, судом встановлено, що на утриманні обвинуваченого перебувають батьки похилого віку: батько ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який відповідно до медичної виписки з медичної картки має захворювання на кардіосклероз, артеросклероз, гіпертонічну хворобу та потребує постійного догляду; мати - ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до медичної виписки із медичної картки має захворювання на кардіосклероз, гіпертонічну хворобу, травму легень та інші захворювання, потребує постійного догляду.

Колегією суддів, приймаються до уваги доводи сторони захисту про те, що обвинувачений ОСОБА_18 є єдиним членом сім?ї батьків, хто має можливість та може надати допомогу батькам, так як його рідна сестра ОСОБА_32 перебуває офіційно закордоном з 2022 року, де постійно проживає зі своєю родиною в Ірландії, що свідчить про міцні соціальні та сімейні зв?язки останнього.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_18 прийнятий на тимчасовий облік запасу ЗСУ та приймав участь у бойових діях в АТО з 2015 року, за що має грамоти та бойові нагороди, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, що в своїй сукупності свідчить про його високі досягнення у своїй службовій діяльності під час проходження служби в правоохоронних органах України та відповідно позитивну репутацію останнього.

На момент затримання ОСОБА_18 мав постійне джерело доходу, що додатково вказує про міцність соціальних зв?язків обвинуваченого, а також наявність офіційних джерел доходу останнього.

Вказані обставини не були спростовані в судовому засіданні прокурором шляхом надання належних та допустимих доказів, незважаючи на постійне акцентування стороною захисту щодо наявності даних обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_18 , що значно зменшують наявні ризики у даному об?єднаному кримінальному провадженні.

Всупереч наявності в матеріалах даного об?єднаного кримінального провадження вказаних документів сторони захисту щодо обвинуваченого ОСОБА_18 , текст клопотання прокурора датованого 06.07.2023 року щодо продовження ОСОБА_18 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як самого суворого виду заходу забезпечення кримінального провадження, не містить жодних спростувань чи мотивувань прокурора про їх відхилення або ж недійсність чи неспроможність перед судом, що свідчить про ігнорування стороною обвинувачення загальних засад кримінального провадження: верховенства права, законності, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, суд приймає до уваги тривалість перебування обвинуваченого ОСОБА_18 під вартою в умовах ДУ ПУВП №23 та недостатню обгрунтованість прокурором доцільності та виправдання такого подальшого утримання останнього з урахуванням тривалості судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України, досягнення справедливого балансу інтересів суспільства з вимогами захисту прав конкретної особи.

Так, судом встановлено, що дане об?єднане кримінальне провадження перебуває в провадженні судів Полтавської області. Безпосередньо в Крюківському районному суді м. Кременчука Полтавської області перебувало з 09.10.2020 року, в той же час запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_18 обрано та діє з 19.02.2022 року.

Як вбачається з матеріалів наданих суду, згідно з ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.12.2022 року, було задоволено подання Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області та направлено дане об?єднане кримінальне провадження на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтави (т.18, а.с.224).

Разом з цим, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 16.01.2023 року подання голови Ленінського районного суду м. Полтави про направлення об?єднаного кримінального провадження №0000207 та № 0000460 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, до іншого суду для розгляду по суті залишено без задоволення. Кримінальне провадження повернуто до Ленінського районного суду м. Полтави для розгляду (т.19, а.с.146-147).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 01.03.2023 року, поміж вирішення інших процесуальних питань в даному об?єднаному кримінальному провадженні, було вирішено обвинувальні акти по кримінальним провадженням №0000207 та № 0000460 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України повернути прокурору Полтавської обласної прокуратури (т.20, а.с. 38-47).

Відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 11 квітня 2023 року дане об?єднане кримінальне провадження повторно надійшло до Ленінського районного суду м. Полтави в зв?язку із скасуванням ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 01.03.2023 року після апеляційного перегляду (т. 20, а.с. 156-162).

Таким чином більше 2 (двох) років дане об?єднане кримінальне провадження розглядалося Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області, колегіальним складом за участі суддів, які здійснювали його повторний розгляд, оскільки приймали першочергову участь як слідчі-судді, що підтверджується матеріалами даної справи (т. 17 а.с. 179-205).

Твердження сторони захисту про те, що дані обставини щодо неможливості повторної участі суддів у розгляді даного об?єднаного кримінального провадження достеменно були відомі прокурору ОСОБА_5 , котрий приймає постійну участь під час його судового розгляду та відповідно включений до групи прокурорів у даному об?єднаному кримінальному провадженні, підтверджується постановою про виділення матеріалів в окреме провадження від 23.03.2020 року (т. 17, а.с.179-181), що може свідчити про приховування стороною обвинувачення певних процесуальних питань, які мають суттєве значення для розгляду даної справи по суті та в свою чергу вказує про штучне створення стороною обвинувачення підстав для утримання обвинувачених осіб, в тому числі і ОСОБА_18 , під вартою.

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває з 27.12.2022 року (головуюча суддя ОСОБА_36 ), але безпосередньо в провадженні колегії суддів цього суду, яка наразі здійснює його судовий розгляд з 24.04.2020 року.

Судовий розгляд даного об?єднаного кримінального провадження розпочато спочатку, проведено підготовчі дії та підготовчий його розгляд, на даний час кримінальне провадження призначено до судового розгляду, але прокурором в судовому засіданні від 06.07.2023 року поданий обвинувальний Акт із зміненим обвинуваченням, що передбачає обов?язкове відкладення судового розгляду з метою надання можливості учасникам судового розгляду ознайомитися зі зміненим обвинуваченням, та відповідно дана обставина та процесуальна дія прокурора за своїм змістом не сприяє оперативному судовому розгляду, а відтак свідчить про невиправданість тривалого перебування обвинуваченої особи, а саме ОСОБА_18 , під вартою та її подальшого такого утримання.

Таким чином на даний час обвинувачений ОСОБА_18 утримується під вартою протягом 1 (одного) року 4 (чотирьох) місяців, що є тривалим строком та відповідно який не може бути виправданий тривалістю судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження, розгляд якого на даний час здійснюється з самого початку в іншому складі суду.

З огляду на вищевикладені мотиви та висновки, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що на даний час з урахуванням тривалого строку утримання ОСОБА_18 під вартою 1 рік 4 місяці, в зв?язку з тривалістю судового розгляду даного об?єднаного кримінального провадження і його судового розгляду іншим складом суду з самого початку, великої кількості учасників судового розгляду та значної навантаженності Ленінського районного суду м. Полтави, що негативно впливає на оперативність розгляду даної справи, наявністю обставин, які істотно знижують наявні ризики, буде достатнім визначення відносно обвинуваченого ОСОБА_18 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, та носінням електронного засобу контролю шляхом зміни існуючого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В той же час, колегія суддів вважає, що прокурором в судовому засіданні не доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_18 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати на даний час, та що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з урахуванням майнового стану останнього, його позитивної репутації, міцних соціальних і сімейних зв`язків, наявності батьків похилого віку, що мають ряд тяжких захворювань і потребують стороннього догляду та терміну перебування під вартою, який триває більше одного року.

Крім того, суд зауважує про те, що підозра обвинуваченому ОСОБА_18 була вручена заочно, а тому твердження прокурора щодо умисного переховування ОСОБА_18 від правоохоронних органів під час досудового розслідування кримінального провадження відносно останнього не є переконливими та беззаперечними.

Факт затримання останнього в м. Одеса, проспект Небесної Сотні, 101, в приміщені супермаркету, тобто в публічному місці загального користування, також не може вказувати про направленість дій ОСОБА_18 на переховування від працівників поліції.

Разом з цим, матеріали даного об?єднаного кримінального провадження не містять достатніх і повних даних щодо вжиття та виконання органом досудового розслідування всіх можливих слідчих (розшукових) дій, в тому числі направлених на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_18 , оскільки окрім постанови про оголошення в розшук останнього інших документів матеріали даної справ не містять (т. 16, а.с. 57-59).

Відповідно до тексту даної постанови, лише батько підозрюваного був опитаний/допитаний з приводу місця можливого перебування його сина ОСОБА_18 , та якому була вручена судова повістка на 02.03.2020 року на 10.00 год., але останній на вказаний час та дату не з?явився, що не може вважатись вжиттям працівниками поліції всіх можливих слідчих (розшукових) дій щодо встановлення місця перебування ОСОБА_18 ..

Офіційних даних щодо заведення ОРС відносно ОСОБА_18 та результатів проведення його розшуку, прокурором не надано та в тексті клопотання про продовження запобіжного заходу відносно останнього у вигляді тримання під вартою не вказано, що свідчить про формальність даного клопотання прокурора.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про обгрунтованість та задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_19 в частині зміни обвинуваченому ОСОБА_18 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням процесуальних обов`язків та обов`язковим носінням електронного засобу контролю, що в свою чергу спростовує твердження прокурора щодо доцільності продовження останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_18 адвоката ОСОБА_19 в частині застосування відносно його підзахисного іншого більш м?якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням певних процесуальних обов?язків суд, за наведених мотивів, вважає передчасним, недостатньо обгрунтованим і неспівмірним до тяжкості інкримінованих останньому діянь.

Разом з цим, з огляду на наведені судом висновки, суд сприймає критично твердження прокурора про можливість здійснення обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_18 тиску на свідків, анкетні даних яких на даний час відомі обвинуваченим, а саме ОСОБА_28 та ОСОБА_33 , як обставини на підтвердження наявності відносно останніх ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для продовження відносно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час судом не вирішувалося питання щодо переліку осіб, котрі підлягають виклику в судове засідання, а відтак такі твердження сторони обвинувачення є передчасними.

Крім того, дана позиція прокурора є недостатньо вмотивованою, оскільки прокурор зазначає наявність ризику впливу вказаними обвинуваченими лише на цих двох свідків поміж усієї кількості свідків в даному об?єднаному кримінальному провадженні, що включені до реєстру матеріалів досудового розслідування, та котрі до того ж мали статус обвинувачених і з?являлися/доставлялися до суду разом з іншими обвинуваченими, в тому числі і ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_18 , без обгрунтувань підстав такої своєї позиції, що є неприпустимим з огляду на правову визначеність позиції та тверджень сторін кримінального провадження.

При цьому будь-яких фактичних даних щодо можливого здійснення вказаними обвинуваченим тиску саме на вказаних свідків прокурором не зазначено та не доведено перед судом поза розумним сумнівом, що в свою чергу підтверджує вищевикладені висновки суду з вказаного питання.

Керуючись ст.ст. 177-179, 181,182, 183, 197, 331, 376 КПК України, Інструкції про порядок виконання органами Національної поліції ухвал слідчого судді, суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про зміну раніше обраного запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, затвердженої Наказом МВС № 654 від 13.07.2016 року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 задовольнити, а в задоволенні клопотань захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_17 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, не працюючого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, стороком на 60 днів, з 06 липня 2023 року по 03 вересня 2023 року, включно, заборонивши останньому залишати житло, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1 , з покладенням наступних обов`язків:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування зі свідками та вже засудженими особами у кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності.

Виконання ухвали в частині дотримання ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 , контроль за виконанням запобіжного заходу ОСОБА_9 покласти на прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_9 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш суворий запобіжний захід.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Кравченки Великобагачанського району Полтавської області, українця, громадянина України, не працюючому, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю, строком на 60 днів, з 06 липня 2023 року по 03 вересня 2023 року , включно, заборонивши останньому залишати житло, а саме: квартиру АДРЕСА_8 , з покладенням наступних обов`язків:

- прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження № 537/3588/20, за першою вимогою;

-цілодобово не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

-утримуватися від спілкування в позасудовому порядку зі свідками у кримінальному провадженні № 537/3588/20.

Виконання ухвали в частині дотримання ОСОБА_14 покладених на нього обов`язків доручити Кременчуцькому районному управлінню поліції ГУНП в Полтавській області, контроль за виконання запобіжного заходу відносно ОСОБА_14 покласти на прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_14 , що порушення умов домашнього арешту може бути наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_14 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , уродженця м. Кременчук, Полтавської області, українця, громадянина України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з використанням засобів електронного контролю, строком на 60 днів, з 06 липня 2023 року по 03 вересня 2023 року , включно, заборонивши останньому залишати житло, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , з покладенням наступних обов`язків:

- прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження № 537/3588/20, за першою вимогою;

-цілодобово не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;

-утримуватися від спілкування в позасудовому порядку зі свідками у кримінальному провадженні № 537/3588/20.

Виконання ухвали в частині дотримання ОСОБА_16 покладених на нього обов`язків доручити Кременчуцькому районному управлінню поліції ГУНП в Полтавській області контроль за виконання запобіжного заходу відносно ОСОБА_16 покласти на прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_16 що порушення умов домашнього арешту може бути наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_16 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

В задоволенні клопотання прокурора відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_18 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити, клопотання захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 про зміну запобіжного заходу - задовольнити частково.

Обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженцю м. Кременчука, Полтавської області, українцю, громадянину України, не працюючому, раніше не судимому, проживаючому за адресою АДРЕСА_6 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити на запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт з використанням засобів електронного контролю, негайно звільнивши його з - під варти в залі судового засідання після проголошення ухвали, на підставі ч.5 ст. 202 КПК України.

Покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження № 537/3588/20, за першою вимогою;

-цілодобово не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 ;

-утримуватися від спілкування в позасудовому порядку зі свідками у кримінальному провадженні № 537/3588/20.

Зобов`язати ОСОБА_6 невідкладно прибути до місця свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 .

Строк дії ухвали 60 днів з 06 липня 2023 року до 03 вересня 2023 року включно.

Виконання ухвали в частині дотримання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , контроль за виконанням запобіжного заходу ОСОБА_6 покласти на прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що порушення умов домашнього арешту може бути наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Кременчуцькому районному управлінню поліції ГУНП в Полтавській області, негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_6 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала суду в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти та застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підлягає негайному виконанню.

Обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженцю м. Кременчука, Полтавської області, українцю, громадянину України, не працюючому, раніше не судимому, проживаючому за адресою АДРЕСА_7 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити на запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт з використаннням засобів електронного контролю, негайно звільнивши його з - під варти в залі судового засідання після проголошення, ухвали на підставі ч.5 ст. 202 КПК України.

Покласти на ОСОБА_12 наступні обов`язки:

- прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження № 537/3588/20, за першою вимогою;

-цілодобово не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 ;

-утримуватися від спілкування в позасудовому порядку зі свідками у кримінальному провадженні № 537/3588/20.

Зобов`язати ОСОБА_12 невідкладно прибути до місця свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 .

Строк дії ухвали 60 днів з 06 липня 2023 року до 03 вересня 2023 року включно.

Виконання ухвали в частині дотримання ОСОБА_12 покладених на нього обов`язків доручити органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_12 , контроль за виконанням запобіжного заходу ОСОБА_12 покласти на прокурора. .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_12 , що порушення умов домашнього арешту може бути наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Кременчуцькому районному управлінню поліції ГУНП в Полтавській області, негайно поставити на облік ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_7 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_12 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала суду в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_12 з-під варти та застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підлягає негайному виконанню.

Обвинуваченому ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженцю м. Кременчука, Полтавської області, українцю, громадянину України, раніше не судимому, проживаючому за адресою АДРЕСА_4 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, змінити на запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, з використання засобів електронного контролю. негайно звільнивши його з - під варти в залі судового засідання після проголошення ухвали, на підставі ч.5 ст. 202 КПК України.

Покласти на ОСОБА_18 наступні обов`язки:

- прибувати до суду, який розглядає кримінальне провадження № 537/3588/20, за першою вимогою;

-цілодобово не залишати без дозволу суду місце постійного проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 ;

-утримуватися від спілкування в позасудовому порядку зі свідками у кримінальному провадженні № 537/3588/20.

Зобов`язати ОСОБА_18 невідкладно прибути до місця свого проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_4

Строк дії ухвали 60 днів з 06 липня 2023 року до 03 вересня 2023 року включно.

Виконання ухвали в частині дотримання ОСОБА_18 покладених на нього обов`язків доручити Кременчуцькому районному управлінню поліції ГУНП в Полтавській області, контроль за виконання запобіжного заходу відносно ОСОБА_18 покласти на прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_18 , що порушення умов домашнього арешту може бути наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Кременчуцькому районному управлінню поліції ГУНП в Полтавській області, негайно поставити на облік ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, проживаючого за адресою АДРЕСА_4 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_18 , що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала суду в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_18 з-під варти та застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підлягає негайному виконанню.

Ухвалу в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3