Номер провадження:1-кп/521/1599/23
УХВАЛА

18.05.2023 м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси

у колегіальному складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси в залі суду у підготовчому судовому засіданні, проведеному в режимі відео конференції кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2023 року за №0000276, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

15.05.2023 до Малиновського районного суду м. Одеси від Херсонської окружної прокуратури Херсонської області надійшли матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.02.2023 року за №0000276, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 16.05.2023 призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просила суд призначити означене кримінальне провадження до судового розгляду. Одночасно прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 та просила його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та посилаючись на обставини, які на його думку свідчать про їх наявність.

Сторона захисту не заперечувала проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Разом з тим адвокат просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу, яке, на його думку, не обґрунтовано належним чином та не забезпечено належними доказами.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника.

Вислухавши думку сторін, суд дійшов наступних висновків.

Дане кримінальне провадження підсудне Малиновському районному суду м. Одеси відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України, підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору - немає.

Стосовно клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наступне.

Відповідно до обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи прямий єдиний умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу психотропних речовин, а саме у порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, за невстановлених у ході досудового розслідування обставин, часі та місці придбав з метою збуту кристалічну речовину.

Так, 23.02.2023 близько 12:51 годин, ОСОБА_4 знаходячись за адресою: м. Херсон, пров. Сибірський, переслідуючи єдиний злочинний умисел, спрямований на порушення правового режиму обігу психотропних речовин, зробив з метою збуту так звану «закладку» кристалічної речовини, яка згідно висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України № СЕ19/115-23/2833 НЗПРАП від 24.02.2023 містить особливу небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1- феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса діючої психотропної речовини PVP (1- феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он, становить 0,45 г.

Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи реалізувати прямий єдиний умисел, спрямований на порушення встановленого законом порядку обігу психотропних речовин, а саме у порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, зберігав при собі з метою збуту 18 згортків з кристалічною речовиною, обмотаних ізоляційними стрічками чорного та сірого кольорів, для подальшого зручного здійснення «закладок» психотропної речовини, до моменту їх вилучення із незаконного обігу співробітниками поліції в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, за адресою: м. Херсон, вул. Колодязна, біля будинку №41, яке мало місце 23.02.2023 року о 15 годині 00 хвилин.

Відповідно до висновку експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України № СЕ 19/115-23/2832 НЗПРАП від 24.02.2023, кристалічна речовина, яка міститься в 1 із 18 згортків обмотаному ізоляційною стрічкою чорного кольору, вилученого в ході особистого обшуку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містить у своєму складі особливу небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, маса PVP у складі речовини становить 0,4696 г.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні психотропні речовини.

У рішенні ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» Суд нагадує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами. Крім того, такі підстави мають бути чітко зазначені національними судами і аргументи «за» і «проти» звільнення з-під варти не повинні бути «загальними й абстрактними».

Так, в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_4 який обвинувачується за ч.2 ст.307 КК України, тому суд вважає за необхідне зазначити, що на даний час існують ризики, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення або переховуватися від суду.

Вказані обставини, на думку суду, не є «загальними й абстрактними».

Таким чином, суд вбачає наявність чітких ознак того, що подальше перебування ОСОБА_4 під вартою вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.

При прийнятті рішення судом також враховується, що метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 є: запобігання спробам переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, при вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою.

Так, неповнолітніх дітей, дружини або утриманців у ОСОБА_4 немає, останній ніде не був працевлаштований, що вказує у сукупності саме на відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, та може без повідомлення слідчого або прокурора змінити місце проживання та вчинити інший злочин з метою забезпечення свого існування.

Запобігти настанню вказаних ризиків неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів таких як домашній арешт чи особисте зобов`язання.

При цьому суд вважає, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів) для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, обраних відносно обвинуваченого, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує вимоги ст.ст. 5, 6 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, тому обмеження його конституційних прав в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи положень ст. 183 КПК України, суд визначає розмір застави, який має бути співрозмірним з майновим станом обвинуваченого ОСОБА_4 .

Щодо визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, суд визначає заставу у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 18.05.2023 складає 53 680,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 31, 35, 177, 178, 183, 314,315,316 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) 23.02.2023 року за №0000276, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України на 23 травня 2023 року на 15 годину 30 хвилин в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси за адресою: м. Одеса вулиця Стуса, 1-А.

Судовий розгляд здійснювати одноособово під головуванням судді ОСОБА_1 , у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси, за участю прокурора, обвинуваченого та адвоката.

Клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_4 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з дня винесення ухвали тобто з 18.05.2023 року до 15.07.2023 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 20 ( двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680,00 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят)гривень.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинуваченим вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала суду щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 5 днів до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий ОСОБА_1