Справа № 638/7535/18
Провадження № 1-в/638/256/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у виді штрафу за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 року у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку.

В обґрунтування подання зазначає, що ОСОБА_5 засуджений 14.05.2020 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. та за ч. 1 ст. 313 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень.

Вирок набрав законної сили 16.06.2020 року та надійшов на виконання уповноваженого органу з питань пробації 24.06.2020 року.

З метою інформування засудженого про порядок виконання покарання у виді штрафу, за адресою місця проживання засудженого: АДРЕСА_1 , Шевченківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області неодноразово, з використанням послуг відділення «Укрпошта» направлялись відповідні повідомлення про необхідність сплатити штраф та повідомити про це уповноважений орган з питань пробації.

Станом на теперішній час, квитанція про сплату штрафу ОСОБА_5 до органу пробації не надавалась. Відповідно до наявних довідок УІАП ГУНП України в Харківській області, які містяться в матеріалах особової справи ОСОБА_5 , за час перебування на обліку в уповноваженому органі з питань пробації до кримінальної відповідальності не притягувався.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України строк виконання вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.05.2023 року, що набрав законної сили 16.06.2020 року два роки.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути подання у її відсутності та задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явилась, надав до суду заяву, у якій просив розглянути подання без його участі, без аудіо- та відеофіксації, проти задоволення подання не заперечував.

Засуджений в судове засідання не з`явився, про розгляд повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Враховуючи вказану норму, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання за відсутності учасників справи.

Суд, розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, оглянувши матеріали судового провадження, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК Українипитання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у звязку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:

- закінчення зазначених у ст. 80 КК України строків;

- неухилення засудженого від відбування покарання;

- невчинення протягом встановлених ч.ч. 1 та 3 ст.80 КК України строків нового злочину.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Як вбачається з вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 року ОСОБА_5 засуджений 14.05.2020 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. та за ч. 1 ст. 313 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 гривень. Вирок суду набрав законної сили 16.06.2020 року.

Суд констатує, що за період часу з 16.06.2020 року по теперішній час ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину не притягався, що підтверджується наявними в матеріалах особової справи ОСОБА_5 довідками УІАП ГУНП в Харківській області.

З матеріалів подання вбачається, що станом на 09.08.2023 року засудженим призначене вироком суду покарання не виконано.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення засудженого від сплати штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є кримінальним правопорушенням.

Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення засудженого від сплати штрафу), матеріали провадження не містять та суду не надано.

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Наявність лише факту невиконання засудженим призначеного покарання сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ №5-324кс15 від 24.12.2015 року.

У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».

Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

З огляду на викладене, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком суду, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, враховуючи обставину, що засуджений за період з 16.06.2020 року до кримінальної відповідальності не притягувався, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст.80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.80 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Шевченкіівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.05.2020 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 та ч. 1 ст. 313 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий