Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1820/20
Провадження № 1-кп/553/36/2023
У Х В А Л А

Іменем України

03.05.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисників адвокатів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілого

адвоката - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000597 відносно ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України, ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 07.05.2020 року відносно кожного з ОСОБА_15 , ОСОБА_5 ОСОБА_16 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого продовжувався ухвалами слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 02.07.2020 року та від 20.08.2020 року та ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 03.09.2020 року, від 30.10.2020 року, від 16.12.2020 року, від 03.02.2021 року,від 25.03.2021 року, від 11.05.2021 року, від 23.06.2021 року, від 16.08.2021 року, від 11.10.2021 року, від 29.11.2021 року, від 25.01.2022 року, від 21.03.2022 року, від 12.05.2022 року, від 14.06.2022 року, від 02.08.2022 року, від 29.09.2022 року, від 19.01.2023 року та від 07.03.2023 року.

При вирішенні питання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було враховано наявність ризиків, визначених п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,дані про його особу, а також те, що він є особою, яка не працює, а відтак не має постійного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, є жителем іншої області, обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачене покарання на строк до 12 років позбавлення волі, що в сукупності дає підстави для висновку, що він перебуваючи на свободі він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк позбавлення волі, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

При обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було враховано наявність ризиків, визначених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,оскількивін підозрюється у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання на строк до 12 років позбавлення волі, не має постійного місця роботи та, відповідно, стабільного доходу, заощаджень, міцних соціальних зв`язків, що в сукупності дає підстави для висновку, що перебуваючи на свободі він може вчинити інше кримінальне правопорушення,переховуватись від органів досудового розслідування та суду через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк позбавлення волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішенні питання про обрання відносно ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було враховано наявність ризиків, визначених п. 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що він не має постійного чи тимчасового місця роботи та офіційних джерел доходу, соціальних зв`язків,підозрюється у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання на строк до 12 років позбавлення волі, й ці обставини у сукупності дають підстави вважати, що ОСОБА_17 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк позбавлення волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а також перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження строку тримання під вартою кожного з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли та не зменшились, продовжують існувати. Перебуваючи на волі обвинувачені можуть переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілих та інших обвинувачених у даному кримінальному провадженні,вчинити інші кримінальні правопорушення.З урахуванням даних про особу обвинувачених та змісту пред`явленого обвинувачення, вважає, що застосування до кожного з обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою спрямоване на забезпечення посилення контролю за їх місцем перебування та виконання ними процесуальних обов`язків, здатне запобігти реалізації зазначених ним ризиків, сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, тоді як досягти цієї мети за умови застосування до кожного з них інших більш м`яких запобіжних заходів з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, неможливо, тим паче, що введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації значно збільшує фактор існування ризиків, як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченими, застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе перешкодити обвинуваченим повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їх захисники адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (залучена судом на окрему процесуальну дію у зв`язку з неможливістю з`явитись в судове засідання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_18 ), ОСОБА_10 , ОСОБА_9 проти задоволення клопотань прокурора заперечували. Захисники вказували на безпідставність клопотань прокурора, необґрунтованість доцільності подальшого застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до кожного з обвинувачених, недоведеність прокурором існування на теперішній час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжних заходів, неподання суду разом з клопотаннями доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими вони обґрунтовані, недоведеність прокурором неможливості застосування до обвинувачених інших більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_10 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , в обґрунтування якого послався на те, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є надмірним та не відповідає меті забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджання здійсненню судового розгляду, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували причетність ОСОБА_4 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відсутні докази існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в тому числі ризику того, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників процесу, перешкоджати судовому розгляду іншим чином, або вчиняти інші кримінальні правопорушення, що у свою чергу виключає необхідність застосування виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застава, призначена у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 805200 грн. 00 коп., є надмірною, про що свідчить той факт, що ОСОБА_4 перебуваючи під арештом протягом 3 років не вніс її. Він фактично 3 роки відбуває покарання у вигляді позбавлення волі без визнання його винуватим, що є порушенням його прав в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Просивзмінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, а у разі відмови в задоволенні цього клопотання змінити розмір застави в сумі 805200 грн. на 150 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб, що складає 402600 грн.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_19 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний час доби або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. В обґрунтування клопотання послався на те, що з самого початку судового розгляду прокурор не робив спроби довести наявність хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Клопотання прокурор про продовження запобіжного заходу не містить відомостей, передбачених п.п. 1, 3, 5, 6 ч. 1, ч. 2, п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 184, ч.ч. 1, 3 ст. 199 КПК України. В клопотанні взагалі відсутня будь-яка конкретика стосовно даного кримінального провадження, прокурором не надано жодного доказу наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як і того, що застосування до його підзахисного іншого більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не здатне запобігти зазначеним ним ризикам.Вказав, що розмір застави, визначений судом, є завідомо непомірним для обвинуваченого і його родини та необґрунтований. На сьогоднішній день ОСОБА_6 , відповідно до ст. 62 Конституції України, не визнаний винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, проте майже 3 роки підданий кримінальному покаранню у найбільш жорстоких умовах режиму позбавлення свободи. Умови тримання під варто обвинуваченого в залі судового засідання в скляній кабіні, а також в ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" принижують його гідність в порушення ст. 3 Конвенції про захист прав та основоположних свобод. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд не бере до уваги стан здоров`я ОСОБА_6 , який є інвалідом 2 групи та потребує обстеження у мовах спеціалізованого нейрохірургічного закладу, що неможливо в умовах медичної частини слідчого ізолятора.

Також 20.04.2023 року адвокат ОСОБА_19 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до суду з заявою про взяття обвинуваченого на особисту поруку, в якій зазначив, що ОСОБА_6 не має на меті жодним чином ухилятись від суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальній справи або продовжити злочинну діяльність, вказав відомості про обізнаність з обставинами, визначеними в ст. 180 КПК України, з правами, обов`язками та відповідальністю поручителя, просив застосувати до підзахисного запобіжний захід у виді особистої поруки.

07.03.2023 року та 20.04.2023 року від ОСОБА_20 до суду надійшли заяви про особисту поруку за обвинуваченого ОСОБА_6 , де він керуючись ст.ст. 176, 180 КПК України повідомляє, що надає особисту поруку за обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000597 від 25.01.2020 року, разом з письмовим зобов`язанням про особисту поруку, в якому вказав, що поручається за виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні № 0000597 від 25.01.2020 року відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язується за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу. Зазначив, що йому роз`яснено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене організованою групою, що завдало великої матеріальної шкоди, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої; обов`язки поручителя: за необхідності доставити ОСОБА_6 до суду на першу про те вимогу; що він може відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі він забезпечує явку ОСОБА_6 до суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший; що у разі невиконання ним взятих на себе зобов`язань на нього накладається грошове стягнення.

27.04.2023 року від ОСОБА_21 до суду надійшла заява про особисту поруку за обвинуваченого ОСОБА_6 , де він керуючись ст.ст. 176, 180 КПК України повідомляє, що надає особисту поруку за обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000597 від 25.01.2020 року. До заяви приєднане письмове зобов`язання про особисту поруку, в якому ОСОБА_21 вказав, що поручається за виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні № 0000597 від 25.01.2020 року відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язується за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу. Зазначив, що йому роз`яснено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене організованою групою, що завдало великої матеріальної шкоди, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої; обов`язки поручителя: за необхідності доставити ОСОБА_6 до суду на першу про те вимогу; що він може відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі він забезпечує явку ОСОБА_6 до суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший; що у разі невиконання ним взятих на себе зобов`язань на нього накладається грошове стягнення.

02.05.2023 року від ОСОБА_22 до суду надійшла заява про особисту поруку за обвинуваченого ОСОБА_6 , де він керуючись ст.ст. 176, 180 КПК України повідомляє, що надає особисту поруку за обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000597 від 25.01.2020 року. До заяви приєднане письмове зобов`язання про особисту поруку, в якому ОСОБА_21 вказав, що поручається за виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні № 0000597 від 25.01.2020 року відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язується за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу. Зазначив, що йому роз`яснено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 289 КК України: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене організованою групою, що завдало великої матеріальної шкоди, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої; обов`язки поручителя: за необхідності доставити ОСОБА_6 до суду на першу про те вимогу; що він може відмовитись від взятих на себе зобов`язань до виникнення підстав, які тягнуть за собою його відповідальність. У такому разі він забезпечує явку ОСОБА_6 до суду для вирішення питання про заміну йому запобіжного заходу на інший; що у разі невиконання ним взятих на себе зобов`язань на нього накладається грошове стягнення.

Адвокат ОСОБА_7 02.05.2023 року звернувся до суду з заявою про взяття на поруки ОСОБА_6 , в якій вказує, що знайомий з останнім більше 10 років, знає, що він має постійне місце проживання, дружину та неповнолітню доньку, є інвалідом 2 групи, отримує пенсію, а його мати 1942 року народження, ка проживає сама, потребує стороннього нагляду. Готовий забезпечити явку ОСОБА_23 до суду для участі в процесуальних діях, знає, у чому обвинувачується ОСОБА_6 та яка відповідальність передбачена за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, та що у випадку невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на поручителя накладається грошове стягнення. Поінформував, що зобов`язується взяти ОСОБА_6 на особисту поруку, ручається за належну його поведінку та зобов`язується забезпечити його явку і при необхідності доставити його до Ленінського районного суду м. Полтави на першу у вимогу.

В судовому засіданні громадяни ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 свої заяви про особисту поруку за обвинуваченого ОСОБА_6 підтримали, просили задовольнити. Пояснили, що тривалий час знайомі з ОСОБА_6 , знають його як виключно порядну та чесну людину.

Адвокати ОСОБА_19 , ОСОБА_7 підтримали заяви ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а також просили задовольнити власні клопотання про передачу підзахисного на поруки, а також клопотання адвоката ОСОБА_10 . Адвокат ОСОБА_24 підтримав також своє клопотання про застосування до ОСОБА_6 домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_25 та підтримали заяви ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_19 , клопотання адвоката ОСОБА_19 , адвоката ОСОБА_10 , просив задовольнити.

Інші обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їх захисники підтримали заявлені клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 та заяви про передачу його на поруки.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_11 з приводу вирішення клопотань прокурора, захисників та заяв ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 поклався на розсуд суду.

Прокурор проти задоволення клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_19 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_10 , а також проти задоволення заяв ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_19 заперечував, посилаючись на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинувачених, передачі обвинуваченого ОСОБА_6 на поруку, оскільки вказані запобіжні заходи не здатні запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку. Наголосив також, що особи, які звернулись з заявами про особисту поруку щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , не довели, що є особами, які відповідають критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 180 КПК України, та здатні виконати умови, визначені в ч. 5 ст. 180 КПК України. Наполягав на задоволенні власних клопотань та продовження строку тривання під вартою щодо кожного з обвинувачених. Наголосив, що вважає доведеним існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, якими обґрунтовані подані ним клопотання, недоведеність захисниками такої зміни обставин, що вказують на можливість запобігання ризикам у даному кримінальному провадженні за умови застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді домашнього арешту або особистої поруки.

При вирішенні клопотань прокурора та захисників,заяв ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_19 суд виходить з наступного.

Як встановлено в ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, наявні у розпорядженні суду дані свідчать про те, що ОСОБА_4 до затримання не працював та не мав стабільного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків, обвинуваченийє мешканцем м. Чернігова, що значно віддалене від місця розгляду даної справи, постійного місця проживання в м. Полтаві та Полтавській області не має, обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які згідно положень ст. 12 КК України віднесені до категорії особливо тяжких злочинів та вчинені ним в складі організованої групи. З урахуванням наведеного, ступеню тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень та ступеню участі у їх вчиненні, тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, віку, міцності соціальних зв`язків в місці його проживання, репутації, стану здоров`я, майнового стану, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному провадженні.

Наявні у суду дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 свідчать, що він до затримання офіційно не працював, не мав стабільного джерела доходу, не проживав постійно в м. Полтаві та Полтавській області, є мешканцем м. Чернігова, обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які згідно положень ст. 12 КК України віднесені до категорії особливо тяжких злочинів,що вчинені в складі організованої групи. З огляду на вищенаведене, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, його вік, репутацію, майновий стан,суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному провадженні.

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд враховує, що він до затримання не мавофіційного місця роботи, обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, які згідно положень ст. 12 КК України віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, що вчинені в складі організованої групи. З огляду на вищенаведене, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, його вік, репутацію, майновий і сімейний стан, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному провадженні.

Оцінюючи доводи, наведені захисниками обвинувачених на обґрунтування заперечень проти клопотань прокурора та на обґрунтування власних клопотань, суд враховує, що відомості про особи ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в тому числі щодо їх матеріального та сімейного становища, існували на час вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його продовження,цим обставинам надавалась оцінка та вони були враховані під час застосування запобіжного заходу щодо кожного з них.

Так, наявні у справі документи свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, де зареєстрований, має дружину та неповнолітню дитину, мати похилого віку. Обвинувачений ОСОБА_5 має житло у м. Полтаві.

Наявні у справі медичні документи об`єктивно підтверджують наявність у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ряду захворювань.

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 096665 від 21.12.2020 року, виданої КП "Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи Полтавської обласної ради", ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлена друга група інвалідності з 18.12.2020 року, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена до 01.01.2024 року. Дозволена праця без тяжких фізичних психоемоційних навантажень, рекомендоване стаціонарне лікування 1-2 рази на рік, амбулаторне лікування та "Д"-нагляд невролога. Згідно Індивідуальної програми реабілітації інваліда № 17 від 21.12.2020 року ОСОБА_6 визначені реабілітаційні заходи та їх реалізація.

Листом Полтавської міської медичної частини № 23 філії Державної установи "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Полтавській області № 276/23ПММЧ/ПО-21 від 26.02.2021 року, підтверджується, що ОСОБА_26 перебуває під динамічним наглядом в Полтавській міській медичній частині № 23 з діагнозом: Дисциркуляторнаенцефалопатія 2 ст. (гіпертонічна, після травматична) зі стійкою цервікалгією, вираженим вестибулоатактичним синдромом, лікворно-гіпертензивним синдромом. Остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, деформуючий спондолоартроз, S-подібний сколіоз ліворуч 2 ст, гемангіома L2 хребця, грижі L3-L4. L4-L5. L5-S1. Протрузії МХД, зі стійким больовим нейродистрофічним синдромом, вираженим м`язово-тонічним синдромом, вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта. Інвалід 2 групи (неврологія-загальне захворювання). За час перебування в установі неодноразово надавалась медична допомога з приводу гіпертонічних кризів. Покращення динаміки стану здоров`я не відмічає. ОСОБА_27 02.07.2020 року надавалась медична допомога бригадою екстреної медичної допомоги. Потребує динамічного нагляду лікарем-невропатологом (відсутній в штаті медичної частини №23) та проходження відновного лікування. Лікування та додаткове обстеження в закладах МОЗ України.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 279/21 від 06.12.2021 року, відповідно до даних представленої медичної документації у гр. ОСОБА_28 на теперішній час має місце хронічна прогресуюча системна патологія судин з переважним ураженням судин головного мозку, внаслідок якої у нього розвинуласядисциркуляторнаенцефалопатія. Цей стан обумовлений хронічною недостатністю кровообігу в судинах головного мозку, який супроводжується порушеннями його функцій та дифузними змінами в його структурі. Захворювання проявляється неврологічними порушеннями (координаторними, руховими) та когнітивно-мнестичними розладами (інтелекту та пам`яті), що відповідає визначеній стадії (II). Крім того, тривалий час гр. ОСОБА_28 страждає на остеохондроз хребта з переважним ураженням попереково-крижового відділу. Дане захворювання, яке супроводжується дегенеративно-дистрофічними змінами міжхребцевих дисків 'та характеризується прогресивно-рецидивуючим перебігом, ускладнилося утворенням протрузійміжхребцевих дисків поперекового відділу та розвитком тяжкої форми ураження міжхребцевого диску на межі поперекового та крижового відділу - секвестрованої грижі. Компресія нервових корінців внаслідок морфологічних змін структури міжхребцевих дисків поперекового відділу хребта клінічно проявлялося вираженими больовим та м`язово-тонічним синдромами, помірним парезом лівої ступні, порушенням функції тазових органів (нетримання сечі), вираженим порушенням статико-динамічної функції хребта, що призвели до значного обмеження життєдіяльності: самообслуговування, здатності самостійно пересуватися та необхідності стороннього догляду та допомоги. За даними медичної карти амбулаторного хворого № 265 Полтавської міської медичної частини № 23 ЦЩЗ ДКВС України в Полтавській області, застосоване консервативне лікування не призвело до позитивної динаміки в перебігу захворювання хребта у гр. ОСОБА_28 . Слід відмітити, що при секвестрованій грижі міжхребцевого диска на рівні L5-S1, коли фрагмент пульпозного ядра випадає за його межі через розрив фіброзного кільця та зміщає нервові корінці, які натягуються та можуть бути стиснутими у вузьких місцях, може розвинутися надзвичайний варіант компресії корінців у нижньому відділі хребцевого каналу - синдром кінського хвоста (Caudaequinacomplex) з виникненням стійкого незворотного порушення функції сечового міхура і кишечника, парезу та втрати чутливості нижніх кінцівок. Для запобігання вищезазначеного ускладнення та покращення стану гр. ОСОБА_28 на теперішній час потребує обстеження в умовах спеціалізованого нейрохірургічного закладу з визначенням стану структур хребта за допомогою інструментальних методів для вирішення питання застосування хірургічного лікування (тобто спеціалізованої медичної допомоги), що є неможливим в умовах медичної частини слідчого ізолятора. Відповідно до п. 2.7. "Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012року № 239/5/104, "у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку…"

Встановлені судом обставини та наявні медичні документи свідчать про те, що ОСОБА_6 хворіє тривалий час, має захворювання, що стали приводом для встановлення групи інвалідності, задовго до затримання та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в теперішній час хворіє та потребує обстеження в умовах спеціалізованого закладу для забезпечення можливості ефективного подальшого лікування.

Як вбачається з листа Полтавської міської медичної частини № 23 філії Державної установи "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Полтавській області № 108/ПММЧ23/ПО-22 від 21.01.2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" згідно висновку експертів Державної спеціалізованої установи "Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України" № 279/21 від 06.12.2021 року може бути доставлений в нейрохірургічне відділення КП "Полтавська обласна лікарня ім. Скліфосовського Полтавської обласної ради" для обстеження та вирішення питання про подальше лікування за попереднім погодженням з адміністрацією зазначеного закладу. Питання про можливість подальшого утримання ОСОБА_6 у мовах ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23" не відноситься до компетенції працівників Полтавської міської медичної частини філії ЦОЗ ДКВС України в Полтавській області. Згідно висновків експертів Державної спеціалізованої установи "Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України" № 279/21 від 06.12.2021 року наявні хронічні захворювання у взятого під варту ОСОБА_6 не входять до переліку хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарань, а також зазначено, що даний перелік хвороб, затверджений наказом Міністерства юстиції і Міністерства Охорони здоров`я України від 15.08.2014 року № 1348/5/572 "Про затвердження порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі", стосується засуджених, а ОСОБА_6 є взятим під варту (ув`язнений).

Відповідно до положень ст. ст. 11, 21 Закону України "Про попереднє ув`язнення", особи, які перебувають під вартою, мають право на надання їм медичної допомоги, обов`язок забезпечення якої покладається на адміністрацію установи, де особа утримується під вартою.

При цьому, наявні у розпорядженні суду медичні та інші документи щодо стану здоров`я обвинуваченого не містять висновків щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченого ОСОБА_6 за станом здоров`я в умовах ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23", не містить подібних висновків також і висновок комісійної судово-медичної експертизи № 279/21 від 06.12.2021 року.

Аналіз підсумків, зроблених судовими експертами у висновку комісійної судово-медичної експертизи № 279/21 від 06.12.2021 року, свідчить про те, що ОСОБА_6 потребує обстеження в умовах спеціалізованого нейрохірургічного закладу з визначенням стану структур хребта за допомогою інструментальних методів для вирішення питання застосування хірургічного лікування (тобто спеціалізованої медичної допомоги), реалізація якого можлива в порядку, визначеному в п. 2.7. "Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту", затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року за № 239/5/104, шляхом проведення додаткових лабораторних обстежень, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО, на базі закладів охорони здоров`я.

Листами Полтавської міської медичної частини № 23 філії Державної установи "Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України" в Полтавській області № 108/ПММЧ23/ПО-22 від 21.01.2022 року, № 118/ПММЧ23/ПО-22 від 24.01.2022 року підтверджено можливість проведення обстеження ОСОБА_6 в нейрохірургічному відділенні КП "Полтавська обласна лікарня ім. Скліфосовського Полтавської обласної ради" за попереднім погодженням з адміністрацією зазначеного закладу.

Згідно з повідомленням"Полтавської міської медичної частини (№ 23)" філії ДУ "Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України" в Полтавській області від 02.03.2023 року, ув`язнений ОСОБА_5 , який утримується в ДУ "Полтавська установа виконання покарань", прибув до установи 08.05.2020 року з ITT м. Полтава, пройшов первинний медичний огляд та оглянутий лікарями Полтавської міської медичної частини № 23. При проходженні первинного медичного огляду ув`язненим надана виписка з медичної карти № 8639 з КП "Полтавська обласна клінічна лікарня ім. Скліфосовського ПОР", де знаходився на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні з 09.06.2001 року по 18.07.2001 року з діагнозом: ВЧМТ з переломом своду основи черепа, забій головного мозку важкого ступеню, субдуральна гематома та субдуральнагідрома праворуч, скальпована рана голови, дефект правої скореної кістки, інфікована рана скроневої ділянки, рвана рана лівої кістки, травматичний вивих 4-5 п`ясних кісток. Скарги на момент огляду не виказував. За результатами медичного огляду фахівцями Полтавської міської медичної частини - взятий під динамічний нагляд з приводу наявних хронічних захворювань. За час перебування в установі неодноразово оглядався лікарем терапевтом, неврологом за зверненням. За результатами проведеного профілактичного медичного огляду 08.12.2022 року продовжує перебувати під динамічним наглядом медичних працівників ПММЧ № 23. Останній огляд невролога 24.02.2022 року, висновок: Кіфосколіоз хребта. Кіфосколіоз хребта. Вертеброгеннаторакалгія з помірним м язво-тонічним синдромом. Наслідки тяжкої ВЧМТ, стан після пластики дефекта правої скроневої кістки (2001р) з лівобічною рефлекторно-пірамідною недостатністю. Призначене та отримує лікування. Лікарські засоби призначені лікарем неврологом за погодженням з ОСОБА_5 , не входять до переліку лікарських засобів, визначених до Державної закупівлі, придбані за кошти родичів ОСОБА_5 . Медична допомога в умовах Полтавської міської медичної частини № 23надається відповідно до чинних нормативно-правових актів. В разі необхідності за медичними показаннями ув`язнений може бути направлений до територіальних лікувальних закладів МОЗ України за закріпленістю. Загальний стан здоров`я ОСОБА_5 на теперішній час характеризується як задовільний.

Таким чином наявні у ОСОБА_5 захворювання існували до затримання та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в теперішній час він продовжує хворіти та потребує подальшого лікування.Вищевказане повідомлення щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 не містять висновків щодо неможливості подальшого його утримання за станом здоров`я в умовах ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23", як не доводить неможливість забезпечення належного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення.

При вирішенні ОСОБА_29 , ОСОБА_7 та заяв ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 про особисту поруку, суд враховує наступне.

Як встановлено в ч. 1, 2 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, а наявність одного поручителя може бути визнано достатньо лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Аналіз змісту вказаної норми свідчить про те, що поручителем може бути фізична особа. При цьому, поручителем може не будь-яка особа, а лише така, що заслуговує на довіру.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року за № 511-550/0/4-13 "Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" наведено роз`яснення щодо кола осіб, які заслуговують на особливу довіру, зокрема, це можуть бути народний депутат України, депутат місцевої ради, особа, яка відзначена державними нагородами тощо.

Враховуючи викладене, можна все ж таки констатувати, що особиста порука заснована на довірі до поручителя (поручителів) із боку суду, яка, своєю чергою, ґрунтується на особливих моральних якостях поручителя (поручителів), його авторитеті; у кожному конкретному випадку суд має визначає достатню кількість поручителів для забезпечення дотримання цього запобіжного заходу, оскільки нормативні положення чинного КПК не обмежують їх кількість; "особлива довіра" до особи може бути продиктована її соціальним статусом, характером/родом занять та ін. Тому до осіб, які заслуговують на особливу довіру, можна зарахувати: народних депутатів, депутатів місцевих рад, державних діячів, керівників органів центральної або місцевої влади, осіб, відзначених державними нагородами, громадян, які мають визначні спортивні відзнаки тощо. З огляду на наведене вище, в органічній сукупності із такими іманентними ознаками, як досягнення повноліття, здатність фактично нести передбачену законом відповідальність за невиконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та інше, загальна характеристика поручителя (поручителів) має включати в себе комплекс моральних і соціальних властивостей особистості, які дають змогу визнати його особою, яка заслуговує на довіру або особливу довіру, оскільки у разі застосування до підозрюваного, обвинуваченого цього запобіжного заходу найважливішою гарантією реального виконання покладених на нього обов`язків є особисті якості поручителя (поручителів). Для поручителя(-ів) надзвичайно важливо мати авторитет у підозрюваного, обвинуваченого. Моральний авторитет тієї чи іншої особи не пов`язаний з офіційними повноваженнями, реальною владою й положенням у суспільстві. Він є авторитетом, зумовленим моральними якостями особистості силою прикладу і здатністю адекватно виразити сенс необхідної вимоги в тому чи іншому випадку. Однак означений авторитет має бути соціально схвалюваним.

Разом з тим, заявниками ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 не повідомлено суду жодних відомостей й не надано будь-яких доказів, які свідчать про їх особисті та моральні якості, взаємовідносини з обвинуваченим, що дають суду можливість пересвідчитись у існуванні авторитету цих осіб в очах саме обвинуваченого ОСОБА_6 , здатності забезпечити його доставлення до суду на першу про те вимогу, позитивно вплинути на його поведінку, ставлення до кримінального процесу та процесуальних обов`язків в такий спосіб, щоб забезпечити неухильне дотримання обвинуваченим вимог кримінального процесуального законодавства й запобігти реалізації ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та вчиненню дій, що можуть негативно вплинути на повноту, об`єктивність та оперативність судового розгляду справи. Не доведено таких обставин також і адвокатом ОСОБА_7 .

Відтак, відомостей про те, що особи, які звернулись з заявами про взяти обвинуваченого ОСОБА_6 на поруку, відповідають критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 180 КПК України, як і доказів можливості виконання вимог ч. 5 ст. 180 КПК України, судом не отримано.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки, по суті, є неізоляційним і його застосування не передбачає обмеження прав і свобод обвинуваченого, що у даній справі з урахуванням обсягу пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення та конкретних обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що віднесені до категорії особливо тяжких та вчинені в складі організованої групи, на переконання суду, не здатне запобігти реалізації ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відтак, суд приходить до висновку, що переконливих та об`єктивних підстав для задоволення заяв ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та клопотання адвокатів ОСОБА_19 , ОСОБА_7 й зміни запобіжного заходу у виді тривання під вартою відносно ОСОБА_6 , обраного під час досудового розслідування, строк якого продовжений ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави, на запобіжний захід у виді особистої поруки, не встановлено.

Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 неодноразово продовжувався судом під час судового розгляду справи, востаннє ухвалою суду від 07.03.2023 року, яка була предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Полтавський апеляційний суд в ухвалі від 28.03.2023 року констатував, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_30 , ОСОБА_6 дотримався в повному обсязі вимог кримінального процесуального закону, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей177,183,197,199та331КПК України. Так ОСОБА_4 , ОСОБА_6 можуть переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, повернутися до протиправної діяльності, чинити тиск на свідків, потерпілих, з огляду на вчинення ними в складі організованої групи особливо тяжких злочинів корисливої спрямованості, відсутності постійного офіційного джерела доходу, міцних соціальних зв`язків. Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати. За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а стороною захисту не наведено в апеляційних скаргах доводів які б переконали у зворотному.

Звертаючись з клопотаннями про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у даному судовому засіданні захисники обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 послались на обставини, якими були обґрунтовані попередні клопотання, що вирішені судом 07.03.2023 року, не навели у клопотаннях та не надали суду доказів виникнення нових обставин чи істотної зміни обставин, що існували раніше, які свідчать про таку зміну обставин справи та даних про особу підзахисних, що можуть стати підставою для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, в тому числі домашній арешт.

Судом враховано аргументи, наведені стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинувачених і виконання процесуальних рішень по справі.

Враховуючи викладене, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та його продовження, не зникли, доказів існування обставин, які свідчать про неможливість подальшого тримання під вартою обвинувачених в умовах ДУ "Полтавська установа виконання покарань № 23", як і даних, що свідчать про зміну та виникнення на даний час таких нових обставин, які можуть істотно вплинути на можливість продовження тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та стати підставою для скасування запобіжного заходу чи зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, як і даних, що обвинувачені за станом здоров`я чи з інших об`єктивних підстав не мають можливості утримуватись в умовах установи попереднього ув`язнення, стороною захисту не надано та судом в ході судового розгляду справи не встановлено, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотань прокурора та не знаходить підстав для задоволення клопотань захисників обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який у виді домашнього арешту.

Ухвалою суду від 07.03.2023 року зменшено розмір застави, визначеної у відповідності до положень ч. 3 ст. 183 КПК України, встановлений у розмірі в межах п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України. Підстав для його зменшення судом не встановлено.

Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а також те, що, на переконання суду, застосування до кожного з них іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі особистого зобов`язання чи домашнього арешту, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особи обвинувачених, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України,тим паче в умовах військової агресії проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, з урахуванням того, що судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи в розумні строки, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно кожного з них на 60 днів з застосуванням заставиу розмірі, визначеному ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.03.2023 року щодо кожного з обвинувачених.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів, починаючи з 16 год. 50 хв. 03 травня 2023 року по 16 год. 50 хв. 01 липня 2023 року з застосуванням застави у розмірі, визначеному ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.03.2023 року, в сумі 805200 грн. 00 коп.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 60 днів, починаючи з 16 год. 50 хв. 03 травня 2023 року по 16 год. 50 хв. 01 липня 2023 року з застосуванням застави у розмірі, визначеному ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.03.2023 року, в сумі 805200 грн. 00 коп.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, починаючи з 16 год. 50 хв. 03 травня 2023 року по 16 год. 50 хв. 01 липня 2023 року з застосуванням застави у розмірі, визначеному ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 07.03.2023 року, в сумі 805200 грн. 00 коп.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_31 про зміну запобіжного заходу відмовити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_32 про зміну запобіжного заходу відмовити.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_31 про взяття на порукуособисту обвинуваченого ОСОБА_14 відмовити.

В задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_33 про взяття на порукуобвинуваченого ОСОБА_14 відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_34 про взяття на особисту порукуобвинуваченого ОСОБА_14 відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_35 про взяття на особисту порукуобвинуваченого ОСОБА_14 відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_36 про взяття на особисту порукуобвинуваченого ОСОБА_14 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1