Справа № 405/6036/23
провадження № 1-кс/405/2871/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2023 м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про які внесені 01 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000843, -

ВСТАНОВИВ:

26.08.2023 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 надійшло клопотання, у якому слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 263 КК України.

Також, слідчим наголошується про існування ризиків, які передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання в разі застосування менш суворого запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав за обставин, які в ньому викладені. Також додав, що вчинив кримінальне правопорушення під час воєнного стану. 23.05.2023 ОСОБА_4 був звільнений з установи виконання покарань.

Захисник вказав про те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який в даному випадку не може бути застосований до його підзахисного, а в задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки свідки у кримінальному провадженні вже допитані, а тому ніякого впливу на них не може бути. Захисник вважає, що на час проведення досудового розслідування його підзахисний може перебувати під домашнім арештом, працювати та утримувати сім`ю, а якщо ОСОБА_4 не буде виконувати обов`язки тоді сторона обвинувачення може звернутись із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний вказав, що працює неофіційно, має дохід, місце проживання, просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 01 серпня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000843 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 263 КК України.

25.08.2023, о 18 год. 06 хв., ОСОБА_4 , затримано на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 263 КК України

26.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 263 КК України, відповідно до якої:

ОСОБА_4 , переслідуючи мету нетрудового збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій і свідомо бажаючи настання результату, став на шлях одержання неправомірної вигоди за рахунок незаконного збуту майна, яке, відповідно до чинних нормативно-правових документів, не може перебувати у власності громадян, без передбаченого законом дозволу, а саме, вогнепальної зброї та бойових припасів.

Так, під час проведення досудового розслідування за матеріалами вказаного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 20 год. 20 хв. 18.08.2023, у невстановленому місці за невстановлених обставин, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ №576 від 17.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, придбав (отримав у володіння та розпорядження) 30 (тридцять) бойових припасів, а саме, патронів калібру 5,45х39 мм зі сталевим сердечником, а також 5,45-мм автомат Калашникова (АК-74), після чого зберігав їх у невстановленому в ході досудового розслідування місці в багатоквартирному житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 аж до моменту їх збуту, а саме до 20 год. 20 хв. 18.08.2023.

Таким чином, отримавши у володіння вищевказану вогнепальну зброю та бойові припаси зберігаючи їх до моменту збуту, ОСОБА_4 придбав та зберігав вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, ОСОБА_4 , маючи у володінні вищевказані 30 (тридцять) бойових припасів, а саме, патронів калібру 5,45х39 мм зі сталевим сердечником, а також 5,45-мм автомат Калашникова (АК-74), діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ №576 від 17.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, особисто здійснив транспортування вищевказаних 30 (тридцяти) бойових припасів, а саме, патронів калібру 5,45х39 мм зі сталевим сердечником, а також 5,45-мм автомату Калашникова (АК-74) до місця їх тимчасового (до моменту збуту) зберігання, а саме до невстановленого в ході досудового розслідування місця в багатоквартирному житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшого збуту, тим самим ОСОБА_4 переніс вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, на підставі постанови процесуального керівника, прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, працівниками Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області було проведено негласну слідчу (розшукову) дію - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в ході якої було встановлено, що 18.08.2023 близько 20 год. 20 хв., ОСОБА_4 , без передбаченого законом дозволу в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, перебуваючи біля під`їзду житлового багатоквартирного будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_3 передав ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, 30 (тридцять) бойових припасів, а саме, патронів калібру 5,45х39 мм зі сталевим сердечником, а також 5,45-мм автомат Калашникова (АК-74), отримавши за це грошові кошти в сумі 37000,00 грн. в якості оплати.

Таким чином, шляхом продажу, отримавши в якості оплати грошові кошти, банкнотами, які раніше були оглянуті та вручені ОСОБА_7 для проведення оперативної закупки, тим самим ОСОБА_4 збув вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми протиправними діями придбав, зберігав, носив та збув вогнепальну зброю та бойові припаси без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України.

Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що командир бойової машини командир відділення НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 , переслідуючи мету нетрудового збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій і свідомо бажаючи настання результату, став на шлях одержання неправомірної вигоди за рахунок незаконного збуту майна, яке, відповідно до чинних нормативно-правових документів, не може перебувати у власності громадян, без передбаченого законом дозволу, а саме, вогнепальної зброї. В подальшому, ОСОБА_8 , усвідомлюючи труднощі в реалізації зазначених протиправних намірів ним одноособово, вирішив залучити до здійснення злочинного задуму свого брата ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та своїх знайомих: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючого на посаді оператора НОМЕР_3 М військової частини НОМЕР_4 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 .

Поінформувавши ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо своїх злочинних намірів, ОСОБА_8 запропонував останнім спільну участь у їх реалізації на засадах співучасті, а саме в якості співвиконавців, поклавши на ОСОБА_4 обов`язок тимчасового зберігання та безпосереднього збуту вогнепальної зброї, яку йому надаватиме він за підтримки та допомоги ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Усвідомлюючи протиправність пропозиції ОСОБА_8 , але спонукані корисливим мотивом та метою незаконного збагачення, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали свою згоду на участь у спільній злочинній діяльності, відповідно до обумовленого ОСОБА_8 розподілу ролей.

Отже, об`єднанні єдиним умислом на досягнення спільного для них, злочинного результату у виді отримання незаконного збагачення, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тим самим, вступили у злочинну змову, спрямовану на збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу та, діючи спільно та узгоджено, підозрюються у кримінальному правопорушенні за таких обставин.

Під час проведення досудового розслідування за матеріалами вказаного кримінального провадження встановлено, що командир бойової машини командир відділення НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 , діючи спільно та узгоджено, за відома за відома та згоди ОСОБА_4 , оператора НОМЕР_3 М військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_9 та військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_10 , у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше 15 год. 40 хв. 25.08.2023 року, у невстановленому місці за невстановлених обставин, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ №576 від 17.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, придбав (отримав у володіння та розпорядження) кулемет Браунінг М2 калібру 12,7х99 мм. NATO .50 BMG, після чого зберігав його у невстановленому в ході досудового розслідування місці до передачі ОСОБА_4 .

В подальшому, 25.08.2023 в невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 15 год. 40 хв., ОСОБА_4 отримав у володіння та розпорядження від ОСОБА_8 кулемет Браунінг М2 калібру 12,7х99 мм. NATO .50 BMG його для подальшого тимчасового зберігання у невстановленому в ході досудового розслідування місця в багатоквартирному житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , для подальшого здійснення збуту ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, який відбувся близько 15 год. 40 хв. 25.08.2023 року.

Таким чином, отримавши у володіння вищевказаний предмет та зберігаючи його до моменту збуту, ОСОБА_4 , діючи спільно та узгоджено, за відома та згоди ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , придбав та зберігав вогнепальну зброї без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, ОСОБА_4 , маючи у володінні вищевказаний кулемет Браунінг М2 калібру 12,7х99 мм. NATO .50 BMG, діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи спільно та узгоджено, за відома та згоди командира бойової машини командира відділення НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_8 , оператора НОМЕР_3 М військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_9 та військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_10 , без передбаченого законом дозволу в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України №2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ №576 від 17.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України №622 від 21.08.1998, діючи спільно із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , здійснив транспортування вищевказаного кулемету Браунінг М2 калібру 12,7х99 мм. NATO .50 BMG до місця його тимчасового (до моменту збуту) зберігання, а саме до невстановленого в ході досудового розслідування місця в багатоквартирному житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , для подальшого здійснення збуту ОСОБА_7 , який діяв під контролем правоохоронних органів, який відбувся близько 15 год. 40 хв. 25.08.2023 року.

Тим самим ОСОБА_4 , діючи спільно та узгоджено, за відома та згоди ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , носив вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, на підставі постанови процесуального керівника, прокурора Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, працівниками Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області було проведено негласну слідчу (розшукову) дію - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, в ході якої було встановлено, що 25.08.2023 близько 15 год. 40 хв., ОСОБА_4 , діючи спільно та узгоджено, за відома та згоди ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відповідно до заздалегідь розподілених між ними ролей, без передбаченого законом дозволу в порушення вимог п. п. 1, 2 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», з подальшими змінами та доповненнями, згідно з якими зброя, боєприпаси, вибухові речовини й засоби вибуху віднесені до майна, яке не може перебувати у власності громадян, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ № 576 від 17.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, на виконання власної заздалегідь розподіленої ролі в реалізації спільного злочинного наміру, передав ОСОБА_7 отриманий від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кулемет Браунінг М2 калібру 12,7х99 мм. NATO .50 BMG, отримавши за це заздалегідь ідентифіковані грошові кошти 4.500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США в якості оплати, які в подальшому були розподілені між ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пропорційно відповідно до попередніх домовленостей на засадах співучасті.

Таким чином, шляхом продажу, отримавши в якості оплати свою пропорційну частку грошових коштів, банкнотами, які раніше були оглянуті та вручені ОСОБА_7 для проведення оперативної закупки, тим самим ОСОБА_4 , діючи спільно та узгоджено, за відома та згоди ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , збут вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

За практикою Європейського суду з прав людини розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Для цілей повідомлення особі про підозру стандарт «достатніх підстав (доказів)» передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 та «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Надані слідчим докази, а саме: протоколи допиту свідка ОСОБА_11 від 07.08.2023, ОСОБА_7 від 17.08.2023, 26.08.2023,протокол про проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж : контроль за телефонними розмовами ОСОБА_4 від 21.08.2023, протокол про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 18.08.2023, протокол огляду покупця та вручення грошових купюр від 18.08.2023, протокол огляду купюр від 25.08.2023, протокол огляду покупця та вручення грошових купюр від 25.08.2023, протокол про результати контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки від 26.08.2023, протокол добровільної видачі предметі від 25.08.2023, висновок експерта від 26.08.2023 №СЕ-19/112-23/8218-БЛ за результатами проведення експертизи зброї, протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 26.08.2023, ОСОБА_13 від 26.08.2023, протокол огляду місця події від 25.08.2023, протокол огляду предметів від 26.08.2023, у сукупності свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 263 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, а пред`явлена підозра, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Слідчий суддя також вважає, що прокурором та слідчим обґрунтовано наведений перелік ризиків, що передбачений п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, санкція більш тяжкого порання за ч. 1 ст. 307 КК України відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, санкція якого передбачає позбавлення волі до 7 років позбавлення волі, а тому ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку може бути визнаним як менш небезпечним, ніж покарання та процедура його відбування. Такий висновок слідчого судді узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений.

Має під собою підґрунтя й зазначений прокурором та слідчим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань, оскільки зміст показань свідків, які дають викривальні показання щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення та до моменту вручення клопотання з матеріалами, були невідомі підозрюваному.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі триває, ОСОБА_4 може впливати на свідків, оскільки має доступ до їх анкетних даних, а також шляхом застосування підкупу, шантажу та погроз, тим саме матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом впливу на них.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки в клопотанні зазначена інформація про те, підозрюваний ОСОБА_4 раніше був засуджений за вчинення умисних злочину проти життя та здоров`я особи, а 03.05.2023 був звільнений по відбуттю строку покарання. Вказане свідчить про небажання ОСОБА_14 стати на шлях виправлення, та доводять ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголошено на тому, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості підозри та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, раніше судимий, а тому, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні до ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує також обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме те, що він не працює, не одружений, не має утриманців, раніше судимий, характеризуючих даних та інформації про його стан здоров`я не надано, наявні вагомі докази про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 263 КК України, та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, у вчиненні яких він підозрюється.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сторонами кримінального провадження не надані докази, які б свідчили про достатність застосування ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання зазначеним вище ризикам, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати винятковий запобіжний захід тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним через неможливість в жодний інший спосіб забезпечити його належну процесуальну поведінку під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 ч. 1 ст. 263 КК України, який вчинено в умовах воєнного стану, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, продовжити вчиняти кримінальне правопорушення у якому підозрюється, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, з урахуванням майнового стану підозрюваного, слідчий суддя визначає підозрюваному ОСОБА_4 розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що буде достатньою мірою гарантувати виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176-178, 182-184, 194, 196 - 197, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 18 год. 06 хв. 25.08.2023 по 23.10.2023 включно, в межах строку досудового розслідування.

На підставі ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214720 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26241445, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002505, призначення платежу забезпечення виконання ухвали суду від 28.08.2023 по справі № 0000843 від 01 серпня 2023.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

В разі внесення застави ОСОБА_4 або заставодавцем зазначеного розміру, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , на строк до 23.10.2023 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора у кримінальному провадженні, слідчого судді, суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідного територіального органу Управління Державної міграційної служби у Сумській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання покладених обов`язків. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд, вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, у розмірі, визначеному в даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_4 , та заставодавець повинні виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з під-варти у зв`язку із внесенням застави ОСОБА_4 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення, під вартою в якому він буде знаходитись.

Вручити копію цієї ухвали прокурору, підозрюваному, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_15