ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, №0000630 від 07.11.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, працюючого фасувальником у ФОП « ОСОБА_6 », з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_4 , керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, за невстановлених достовірно обставин, місця та часу незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, і в подальшому, 06 листопада 2022 року, близько 12 години, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, з метою збуту незаконно перевіз його в автомобілі марки «Volkswagen Passat», р.н. знак НОМЕР_1 , до зупинки громадського транспорту по вулиці Шевченка села Рогожани Володимирського району Волинської області та перебуваючи у вказаному автомобілі незаконно збув ОСОБА_7 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, вага якого у перерахунку на висушену речовину становить 1,8750 г, який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №1, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, продавши його останньому за ціною 400,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи повторно, керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, за невстановлених достовірно обставин, місця та часу незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, і в подальшому, 02 квітня 2023 року о 15 години 03 хвилини, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, з метою збуту незаконно перевіз його в автомобілі марки «Volkswagen Passat», р.н. знак НОМЕР_1 , на вулицю Шахтарську до перехрестя з автодорогою Т0305 міста Нововолинськ Волинської області, та перебуваючи у вказаному автомобілі незаконно збув ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, вага якого у перерахунку на висушену речовину становить 2,1302 г, який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №1, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, продавши його останньому за ціною 500,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи повторно, керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, за невстановлених достовірно обставин, місця та часу незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, і в подальшому, 08 квітня 2023 року, близько 13 години, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, знаходячись на території гаражного кооперативу по вулиці Шахтарській, міста Нововолинськ Волинської області, незаконно збув ОСОБА_8 особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою 1,6802 г, який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №1, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, продавши його останньому за ціною 600,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи повторно, керуючись прямим умислом та корисливими мотивами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення правового режиму обігу наркотичних засобів, за невстановлених достовірно обставин, місця та часу незаконно придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, і в подальшому, 11 квітня 2023 року, близько 13 години 30 хвилин, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне збагачення, з метою збуту незаконно перевіз його в автомобілі марки «Volkswagen Passat», р.н. знак НОМЕР_1 , до зупинки громадського транспорту, що знаходиться біля будинку №182 по вулиці Ковельській, міста Володимир Волинської області.

Однак, вищевказаний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою 4,4644 г, який згідно постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Таблиця №1, Список №1, віднесено до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, 11 квітня 2023 року о 13 годині 38 хвилин, було виявлено та вилучено працівниками поліції в ході проведення санкціонованого обшуку вказаного автомобіля.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, пояснив про обставини їх вчинення, які є аналогічними тим, що викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх. У скоєному щиро каявся, просив суворо не карати та не позбавляти його свободи.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю встановлена в ході судового розгляду, і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинені повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого і зокрема те, що відповідно до ст.12 КК України обвинуваченим скоєно тяжкі злочини.

Беручи до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що він є особою молодого віку, характеризується виключно позитивно, раніше не судимий, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, проживає разом з батьками та бабою, тобто має міцні соціальні зв`язки.

Відповідно до ст.66 КК України суд враховує, що обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

В той же час, відповідно до ст.67 КК України, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, беручи до уваги, що зберігання та збут наркотичних засобів ОСОБА_4 мало місце у невеликих розмірах, від його дій не наступили і не могли наступити жодні негативні наслідки, так як всі кримінальні правопорушення вчинялись під контролем правоохоронних органів, з урахуванням обставин справи і даних про особу обвинуваченого, який характеризується виключно позитивно, усвідомлення ним протиправності своєї злочинної поведінки та наміру в подальшому суворо дотримуватись закону, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обтяжуючих покарання обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд приходить до висновку про наявність підстав для призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.307 КК України, що на переконання суду буде співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З врахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за ним та постійного контролю за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, вид і строк призначеного покарання, обставини, що характеризують особу обвинуваченого, та вважає за необхідне встановити його строком на 3 роки.

При вирішенні питання щодо застосування додаткового покарання суд доходить таких висновків.

Згідно ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього кодексу.

Водночас, відповідно до положень п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки ст.77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

За наведених обставин, суд не вбачає підстав при застосуванні ст.75 КК України призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна, передбаченої санкцією ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ст.124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/103-22/9781-НЗПРАП від 15.11.2022 у розмірі 755,12 грн, судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/103-23/3725-НЗПРАП від 06.04.2023 у розмірі 755,12 грн, судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/103-23/3918-НЗПРАП від 19.04.2023 у розмірі 956,00 грн, судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/103-23/4149-НЗПРАП від 28.04.2023 у розмірі 956,00 грн, а всього 3 422,24 грн.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України слід скасувати арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat В-4», р.н. знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер кузова № НОМЕР_3 , свідоцтво про його реєстрацію № НОМЕР_4 , мотоцикл марки «TEKKEN 250», р.н. знак НОМЕР_5 , номер рами № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію мотоцикла № НОМЕР_7 , грошові кошти в сумі 270,00 грн, мобільний телефон марки «Samsung A52» ІМЕІ 1 № НОМЕР_8 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_9 із сім карткою № НОМЕР_10 , банківську картку «Моно Банк» № НОМЕР_11 , кошти в сумі 8100,00 грн, грошову купюру номіналом 100 грн. №УС5124372 та грошову купюру номіналом 100 грн. №АБ215149, накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 квітня 2023 року.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.ст. 96-1, 96-2, 100 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_4 , на момент ухвалення вироку закінчився.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст.75,76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання призначеного за цим вироком з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 3 роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/103-22/9781-НЗПРАП від 15.11.2022 у розмірі 755,12 грн, судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/103-23/3725-НЗПРАП від 06.04.2023 у розмірі 755,12 грн, судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/103-23/3918-НЗПРАП від 19.04.2023 у розмірі 956,00 грн, судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/103-23/4149-НЗПРАП від 28.04.2023 у розмірі 956,00 грн, а всього 3 422,24 грн.

Скасувати арешт на автомобіль марки «Volkswagen Passat В-4», р.н. знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер кузова № НОМЕР_3 , свідоцтво про його реєстрацію № НОМЕР_4 , мотоцикл марки «TEKKEN 250», р.н. знак НОМЕР_5 , номер рами № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію мотоцикла № НОМЕР_7 , грошові кошти в сумі 270,00 грн, мобільний телефон марки «Samsung A52» ІМЕІ 1 № НОМЕР_8 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_9 із сім карткою № НОМЕР_10 , банківську картку «Моно Банк» № НОМЕР_11 , кошти в сумі 8100,00 грн, грошову купюру номіналом 100 грн. №УС5124372 та грошову купюру номіналом 100 грн. №АБ215149, накладений ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 квітня 2023 року.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки «Volkswagen Passat В-4», р.н. знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , номер кузова № НОМЕР_3 , свідоцтво про його реєстрацію № НОМЕР_4 , які перебувають на зберіганні у власника ОСОБА_9 залишити останньому за належністю;

- мобільний телефон марки «Samsung A52» ІМЕІ 1 № НОМЕР_8 , ІМЕІ 2 № НОМЕР_9 із сім карткою № НОМЕР_10 , банківську картку «Моно Банк» № НОМЕР_11 , та грошові кошти у сумі 6870,00 грн, які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області повернути за належністю ОСОБА_4 ;

- мотоцикл марки «TEKKEN 250», р.н. знак НОМЕР_5 , номер рами № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію мотоцикла № НОМЕР_7 , який перебуває на зберіганні у ОСОБА_4 залишити останньому за належністю;

- флеш носій micro SD на якому наявний напис УОТЗ 298т нетаємно, флеш носій micro SD на якому наявний напис УОТЗ 299т нетаємно, флеш носій micro SD на якому наявний напис УОТЗ 140т нетаємно, оптичний диск 141т нетаємно зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс масою, 18750 г, 2,1302 г, 1,6802 г, 4,4644 г, який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області знищити;

- грошову купюру номіналом 100 грн. №УС5124372 та грошову купюру номіналом 100 грн. №АБ215149, виділені для проведення оперативної закупки, які перебувають на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області - передати в Головне управління Національної поліції у Волинській області.

На підставі ст.96-1 КК України застосувати у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, спеціальну конфіскацію та вилучити у власність держави грошові кошти одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення у сумі 1500,00 грн, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Головуючий ОСОБА_1