Провадження № 1-кс/947/4920/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000674 від 22.04.2023 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кислиця, Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, українця, учня 11 класу Кирничанського ЗЗСО, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, поданого стороною обвинувачення, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області, за процесуального керівництва Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000674 від 22.04.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 263-1КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 22.04.2023 о 03 годині 30 хвилин, водій ОСОБА_6 , являючись особою, яка не отримувала посвідчення водія, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись поза межами населеного пункту по горизонтальній, вологій, чистій ділянці проїзної частини 48 км + 500 м автодороги Т-1606 "КПП «Виноградівка»-Болград-/М-15/" з боку м. Болград в напрямку автодороги М-15 «Одеса-Рені», на якій організовано двосторонній рух, по одній смузі в кожному напрямку, а також присутня додаткова смуга для повороту праворуч по ходу руху вищевказаного автомобіля, в умовах темного часу доби, наближуючись до вищевказаної ділянки автодороги, грубо порушив вимоги п/п «а» п. 2.1, п/п «а» п. 2.9., п/п «б» 2.3, та п. 12.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, не обрав безпечну швидкість руху, стан свого здоров`я та свої практичні навички керування транспортними засобами, а також особливості завантаження і стан свого автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, маючи можливість заздалегідь виявити перешкоду, у вигляді перебуваючого у статичному стані на додатковій смузі руху для повороту праворуч, за ходом свого руху, автопоїзда у складі сідлового тягача марки «DAF XF 95.430S» реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом «BENALUTF34C1» реєстраційний номер НОМЕР_3 , не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля на задню ліву частину напівпричепа автопоїзда. При цьому об`єктивно мав технічну можливість запобігти наїзду, належним виконанням зазначених вимог Правил.

У результаті дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля марки «ВАЗ-21099» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Допущенні водієм ОСОБА_6 порушення вимог п/п «а» п. 2.1, п/п «а» п. 2.9., п/п «б» 2.3, та п. 12.1 Правил перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_8 .

22.04.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Слідчий за погодження з прокурором звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання наявністю необхідності запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні:

-прокурор клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала у повному обсязі;

-захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання, він є неповнолітнім, посилаючись на характеризуючи дані підозрюваного, а саме: ОСОБА_6 позитивно характеризується як за місцем навчання, так і серед односельців. На теперішній час є учнем 11 класу Кирничанського ліцею Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, має намір закінчити школу та отримати повну середню освіту, а тому жодного умислу, спрямованого на укриття від органів досудового розслідування не має. З огляду на вищевикладене, адвокат ОСОБА_9 просив застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Долучив характеризуючи підзахисного документи, які просив слідчого суддю врахувати.

- законний представник неповнолітнього підозрюваного мати ОСОБА_5 заперечує проти задоволення клопотання, просить застосувати відносно її сина запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що останній позитивно характеризується у школі, допомагає батькам по господарству. Раніше ніколи не вчиняв правопорушень.

- підозрюваний зазначив, що з підозрою згоден, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, а також матеріали, надані сторонами в судовому засіданні, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 22.04.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Долучені матеріали кримінального провадження, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , при цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України підтверджується проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями, зокрема: протоколом огляду місця ДТП від 22.04.2023 та схемою до нього, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинення злочину та іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя погоджується з доводами клопотання що існує ризик, передбачений п. 3 ст. 177 КПК України, незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, адже свідки та/або потерпілі безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч.4 ст.95 КПК України.

Враховуючи те, що в рамках означеного кримінального провадження досудове розслідування на теперішній час триває, слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на те, що ОСОБА_6 матиме можливість перешкоджати кримінальному провадженню шляхом штучного затягування проведення досудового розслідування.

Щодо доводів сторони обвинувачення про існування ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що зазначений ризик є не обґрунтованим, так як ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, стороною обвинувачення не надано будь яких доказів того, що є підстави вважати, що на даний час перевіряється обставини того, що ОСОБА_6 може мати відношення до скоєння ще інших кримінальних правопорушень.

Разом з тим, попри вищевказані встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтовує неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_6 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Так, слідчий суддя надає належну правову оцінку обставинам ймовірного вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також відомостей щодо його особи, а саме як встановлено в судовому засіданні підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, адже ОСОБА_6 виховується у повноцінній родині, схвально характеризується серед односельців (за місцем проживання), навчається в 11 класі Кирничанського ліцею Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, де також позитивно характеризується як здібний, сумлінний учень, скромний, розсудливий, товариський хлопець, більше того, підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що в сукупності, свідчить про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Зокрема, зобов`язання підозрюваного цілодобово не залишати приміщення власного домоволодіння, унеможливить вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу підозрюваним на свідків та/або потерпілих, перешкоджання кримінальному провадженню в якому підозрюється.

В свою чергу покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, в повній мірі забезпечуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до переконання, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який відповідно до ст. 184 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та в повній мірі здатний запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000674 від 22.04.2023 року відносно ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 22.06.2023 року, в межах строку досудового розслідування, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 строком до 22.06.2023 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5. носити електронний засіб контролю.

Копію ухвали про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1