Справа № 638/8857/23
Провадження № 1-кп/638/1531/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 28 червня 2023 року, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вовчанськ Харківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, раніше не судимого, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, ВОС-100915А, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

24 лютого 2022 року військовослужбовці Збройних Сил російської федерації та інші підконтрольні їм військові формування, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Так, 23 квітня 2022 року ОСОБА_3 , на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від «20» квітня 2022 року №10-РС, було прийнято на військову службу до Збройних Сил України, зарахувавши до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відтак, з моменту прийняття на військову службу до Збройних Сил України солдат ОСОБА_3 , приступив до виконання обов`язків військової служби, набув статус військовослужбовця та у відповідності до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», солдат ОСОБА_3 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_3 , захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 86, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (зі змінами), ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV, під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше. підтримувати на високому рівні особисту бойову готовність, досконало володіти закріпленою за ним зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою . Повинен знати тактику дій відділення в різних видах бою та вміло діяти в бою; знати та неухильно дотримуватися норм міжнародного гуманітарного права; сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; знати посади, військові звання і прізвища своїх безпосередніх та прямих начальників (до командира бригади включно); додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати правила носіння військового одягу і взуття, своєчасно та акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; повсякденно загартовувати себе, систематично вдосконалювати свою фізичну підготовку; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; ретельно готуватися особисто, готувати зброю, техніку та інше майно до занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, постійно стежити за їх наявністю і станом, своєчасно чистити зброю і шанцевий інструмент, проводити технічне обслуговування озброєння та техніки; неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, додержуватися правил пожежної безпеки; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття; під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Однак, в порушення вищевикладених вимог законодавства, достеменно знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, діючи всупереч зазначеним обов`язкам, визначених у статутах Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 , вчинив умисні кримінальні правопорушення проти авторитету органів державної влади за наступних обставин.

Так, в грудні 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, винник злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме: водійського посвідчення на право керування транспортними засобами категорії «В».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовлені завідомо підробленого посвідчення, солдат ОСОБА_3 , скориставшись мережею Інтернет, на невстановленій досудовим розслідуванням сторінці, знайшов оголошення про виготовлення водійських посвідчень, після чого зв`язався з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою узгодив виготовлення водійського посвідчення на своє ім`я, при цьому, усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія відповідно «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, останній надіслав за допомогою повідомлення необхідні для виготовлення такого посвідчення власні анкетні дані, власну фотографію та зразок власного підпису, сплативши при цьому грошові кошти у розмірі 6500 грн.

Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа, в невстановлений досудовим розслідуванням дату, час та місці, використовуючи анкетні дані, попередньо надіслані солдатом ОСОБА_3 , внесла неправдиві відомості до посвідчення водія серійний номер НОМЕР_3 від 10.02.2022, тим самим підробивши його, яке останній отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи, сплативши, в свою чергу, грошові кошти в розмірі 100 грн. за доставку, з метою подальшого використання для забезпечення можливості керувати транспортним засобом.

Крім того, солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом, перебуваючи на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, ВОС-100915А військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 9, 11, 12, 14, 16, 49, 86, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 27.06.2023 приблизно о 16 год. 55 хв, перебуваючи на ділянці автомобільної дороги Київ-Харків-Довжанський, дорога М-03, 629 км, Ізюмського району Харківської області, за кермом автомобіля марки ««Нісан Патрол», д.н.з. НОМЕР_4 , при перевірці документів, на вимогу поліцейського ВРПП Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_4 , в порядку ст.32 Закону України «Про національну поліцію», пред`явив, таким чином використав, в якості підтвердження особи та права на керування відповідним транспортним засобом завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення громадянина України на право керування транспортними засобами категорії «В», видане на ім`я ОСОБА_3 , серійний номер НОМЕР_3 від 10.02.2022, яке не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України, згідно висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-23/14587-ДД від 14.07.2023

Відповідальність за вчиненні кримінальні проступки, передбачена ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво в підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

В обвинувальному акті прокурором заявлене клопотання про розгляд обвинувального акту за правилами спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Згідно ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво в підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення - проступку, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не одружений, військовослужбовець військової служби за призовом, який проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, ВОС-100915А.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення - проступки.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не встановлено.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимогст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових кримінальних правопорушень".

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Враховуючи вищевикладене відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений кримінального правопорушення лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення ним нових кримінальній правопорушень.

Так, в справі "Скополла проти Італії" від 17.09.2009, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Санкція ч.1 ст. 358 КК України передбачає такі види покарання: штраф та обмеження волі.

Санкція ч.4 ст. 358 КК України передбачає такі види покарання: штраф, арешт та обмеження волі.

Розглядаючи питання про призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу, суд враховує вимоги п. 2 вищевказаної Постанови щодо врахування майнового стану обвинуваченого, бере до уваги те, що ОСОБА_3 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», на посаді стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти.

Тобто, на думку суду, обвинувачений, буде спроможний виконати покарання у виді штрафу.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, його щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе у випадку призначення покарання за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України та ч.4 ст. 358 КК України у виді штрафу.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим суд вважає за необхідне призначити остаточно покарання ОСОБА_3 у виді штрафу.

Долю речових доказів варто вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Арешт майна слід скасувати після набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, 12, 27, 358 КК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання:

за ч. 5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, -у виді штрафу в розмірі 1 (одна) тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп.

за ч.4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в розмірі 1 (одна) тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави витрати на залучення експерта у зв`язку із проведенням під час досудового розслідування експертиз: судово-технічна експертиза документів № СЕ-19/121-23/14587-ДД від 14.07.2023, загальна вартість 1434 (одна тисяча чотириста тридцять чотири) грн. 00 коп.

Скасувати арешт накладений Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 30.06.2023 у справі №638/6802/23 на посвідчення водія НОМЕР_5 10.02.2022, дійсне до 10.02.2024, НОМЕР_6 з відкритою категорією «В», видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речовий доказ - посвідчення водія НОМЕР_5 10.02.2022, дійсне до 10.02.2024, НОМЕР_6 з відкритою категорією «В», видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1