Провадження № 1-кс/947/7334/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , власника майна - ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000203 від 21.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000203 від 21.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Процесуальне керівництво досудового розслідування здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідування вказаного кримінального провадження встановлено злочинну групу, які спільно, попередньо, умисно й добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, об`єднали свої зусилля з іншими її учасниками для досягнення єдиного злочинного результату - незаконного збагачення, зорганізувались у стійку ієрархічну злочинну групу, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, завідомо відомий всім учасникам, з розподілом функцій кожного учасника групи, метою діяльності якої є отримання грошових коштів шляхом створення та утримання місць розпусти і звідництва, сутенерства або втягненням в заняття проституцією.

З огляду на невідкладність, з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна, а саме: предмету неправомірної вигоди, а також інших речей, відомостей та документів, які містять на собі сліди злочину та мають значення для досудового розслідування, 02.06.2023 року в період часу з «08» год. «00» хв. до «09» год. «20» хв., у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, було проведено обшук будинку та домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою:

АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone»чорного кольору, грошові кошти в сумі 31500 гривень та грошові кошти в сумі 1200 доларів США.

Постановою слідчого вилучене в ході вказаного обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь та/або отримане внаслідок кримінально-протиправних дій.

Враховуючи вказані обставини, слідчий за погодженням з прокурором звертається до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно із метою збереження речових доказів в рамках кримінального провадження.

У судовому засіданні -

Прокурор ОСОБА_3 просив клопотання задовольнити, оскільки на даний час органом досудового розслідування перевіряється причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, а тому майно вилучене за місцем його проживання має суттєве значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення. У разі підтвердження причетності власника майна до вчинення кримінального правопорушення останньому буде повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження.

Представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 частково заперечував проти задоволення клопотання, оскільки стороною обвинувачення жодним чином не обґрунтовано причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення. Власник майна не є підозрюваним в рамках кримінального провадження та будь-якого відношення до нього не має. Проти накладення арешту на мобільний телефон не заперечував для надання можливості слідчому оглянути інформацію наявну у ньому та спростувати причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, а грошові кошти просив повернути власнику, так як вони не можуть мати доказового значення.

Власник майна ОСОБА_4 підтримав думку свого представника.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приймаючи до уваги думку учасників судового процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві на теперішній час обґрунтовано проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості за про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 від 21.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, до вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження імовірно причетний ОСОБА_4 , який за показами свідків, як зазначає прокурор, імовірно може бути пособником кримінального правопорушення та як встановлено органом досудового розслідування, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на невідкладність, з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна, а саме: предмету неправомірної вигоди, а також інших речей, відомостей та документів, які містять на собі сліди злочину та мають значення для досудового розслідування, 02.06.2023 року в період часу з «08» год. «00» хв. до «09» год. «20» хв., у порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, було проведено обшук будинку та домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою:

АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone»чорного кольору, грошові кошти в сумі 31500 гривень та грошові кошти в сумі 1200 доларів США.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було надано дозвіл на проведення невідкладного обшуку за вказаною адресою.

Постановою слідчого вилучені в ході обшуку мобільний телефон та грошові кошти, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що мобільний телефон може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а грошові кошти могли бути отримані внаслідок здійснення кримінально-протиправних дій.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, додані в обґрунтування клопотання сторони обвинувачення приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, з метою збереження речових доказів якими є вилучені речі, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження, так як імовірно містить у собі сліди вчинення кримінального правопорушення та могло бути отримане від заняття протиправною діяльністю.

При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

До заперечень представника власника майна слідчий суддя відноситься критично, оскільки наразі органом досудового розслідування перевіряється причетність власника майна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України та наразі встановлюються усі обставини вчинення такого правопорушення та походження вилучених грошових коштів.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000203 від 21.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 02.06.2023 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою:

АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон марки «Iphone» чорного кольору;

- грошові кошти в сумі 31500 гривень;

- грошові кошти в сумі 1200 доларів США.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1