Справа № 206/3736/23
Провадження № 1-в/206/186/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2023 Самарський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_4

лікаря-психіатра ОСОБА_5

особи, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро в режимі відеоконференції, письмову заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2023 представник КП «ДБКЛПД» ДОР» - лікар-психіатр ОСОБА_5 звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з письмовою заявою про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 .

Представник КП «ДБКЛПД» ДОР» лікар-психіатр ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити письмову заяву. В той же час, суд звертає увагу, що лікар-психіатр ОСОБА_5 у судовому засіданні фактично відповідала на поставлені питання учасників процесу замість ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 в судовому засіданні заяву лікарні підтримав, при цьому на питання головуючого та учасників процесу не відповідав, або відповідав не охоче. Про скоєне говорити не захотів, оцінки своїм діям не надав.

Отже, пояснення ОСОБА_6 в судовому засіданні та твердження лікаря-психіатра ОСОБА_5 , містили суперечливий характер та ставлять під сумнів правдивість та об`єктивність заяви та висновку комісії лікарів-психіатрів стосовно стану ОСОБА_6 , що свідчить про особисту зацікавленість ОСОБА_5 в задоволенні такої заяви.

Захисник адвокат ОСОБА_4 просив задовольнити письмову заяву.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 письмову заяву лікаря не підтримала, просила відмовити в задоволенні письмової заяви у зв`язку з її необґрунтованістю та передчасністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового процесу, вважає, що заява КП «ДБКЛПД» ДОР» про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03.12.2013 до ОСОБА_6 були застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його в психіатричну лікарню із суворим наглядом. З ухвали суду встановлено, що ОСОБА_6 , 01 вересня 2013 року близько 19 години 30 хвилин, знаходився в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого мешкання. З метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_7 , якого ОСОБА_6 запідозрив у скоєнні крадіжки, коли останній знаходився в с. Балівка, направився з дому по насипній дорозі з вул. Партизанській в напрямку вул. Центральна в с. Лобойківка, Петриківського району, Дніпропетровської області та підіймаючись по дорозі, не дійшовши близько 50 метрів до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Петриківський район, с. Лобойківка, вул. Центральна, 78-А, ОСОБА_6 побачив раніше йому знайомого ОСОБА_7 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. З метою з`ясування усіх обставин ОСОБА_6 почав розмовляти з ОСОБА_7 , в результаті чого на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 з метою спричинення тілесних ушкоджень відштовхнув від себе руками у груди потерпілого ОСОБА_7 , від чого останній впав та вдарився потиличною частиною голови о покриття дороги. У цей момент у ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_7 , виник злочинний намір, на умисне вбивство останнього, тобто умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині. Після чого, ОСОБА_6 , реалізуючи свої раптово виниклі злочинні наміри, з метою укриття своїх злочинних дій, скориставшись непритомним станом ОСОБА_7 , діючи умисно, зняв з останнього увесь одяг та усвідомлюючи, що ОСОБА_7 лежав біля зливної ями, яка розташована за вищезазначеним кафе близько 5 метрів від насипної дороги та 20 метрів від приміщення кафе, скинув потерпілого ОСОБА_7 у воду, на що останній прийшовши до тями став висловлювати незадоволення та погрози в адресу ОСОБА_6 , на що останній бажаючи довести свій злочинний намір спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_7 до кінця, став завдавати йому тілесних ушкоджень за допомогою знайдених на місці дерев`яних колод, в область життєво важливих органів, а саме по голові та тулубу зверху. Потім, ОСОБА_6 упевнившись, що потерпілий ОСОБА_7 перестав подавати ознаки життя, з місця скоєння злочину зник. В результаті дій ОСОБА_6 , ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді переломів кісток склепіння та основи черепу, забитих ран волосяної частини голови, крововиливів у м`які тканини голови, синця в області лівого ока, по ознаці тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та смерть ОСОБА_7 настала від асфіксії, яка розвинулась у результаті утоплення тіла у воді (а.с. 7-8).

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2020 змінено ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру та переведено його до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом (а.с. 9).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24.08.2022 змінено ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру з посиленого нагляду на примусові заходи медичного характеру у відділені зі звичайним наглядом на 6 місяців (а.с. 10).

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2023 продовжено ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом на 6 місяців. При цьому на підставі наданих лікарнею доказів судом було встановлено, що доцільно продовжити примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом (а.с. 11-12).

Однак, після не тривалого часу, комісія лікарів-психіатрів прийшла фактично до протилежного висновку без будь-якого його об`єктивного обґрунтування.

В той же час, лікар-психіатр звернувся із заявою саме про зміну примусових заходів медичного характеру зі звичайного типу нагляду на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 .

До того ж ОСОБА_6 розуміючи, що в даній справі вирішується питання про зміну примусових заходів медичного характеру, заяву лікаря підтримав, однак жодних пояснень щодо подій та обставин вчиненого ним злочину зазначати не захотів, що на переконання суду свідчить про відсутність критики до свого психічного стану.

Статтею 92 КК України визначено поняття та мету примусових заходів медичного характеру, так примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ч. 1 ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», ст. 95 КК України введено положення про можливість продовження застосування примусових заходів медичного характеру, яке, як і зміна або скасування (припинення) їх застосування, здійснюється за заявою представника психіатричного закладу, що надає особі психіатричну допомогу, з долученням до цієї заяви висновку комісії лікарів-психіатрів.

В судовому засіданні ОСОБА_6 на питання суду щодо подій, які трапились 01.09.2013 висловитись не зміг. При цьому поведінка ОСОБА_6 в судовому засіданні на переконання суду не свідчить про покращення його психічного стану, появи й нього розуміння скоєного, почуття провини та розуміння планів на майбутнє.

Крім того, як з пояснень лікаря та ОСОБА_6 в судовому засіданні в сукупності з поведінкою ОСОБА_6 не вбачається достатніх та обґрунтованих підстав вважати, що психічний стан ОСОБА_6 покращився і він не представляє небезпеку для себе та оточуючих та не потребує подальшого застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 514 КПК України зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Отже, вирішуючи питання про зміну примусових заходів медичного характеру, саме на суд покладено обов`язок запобігти вчиненню зазначеною особою нових суспільно-небезпечних діянь.

Однак, в судовому засіданні ОСОБА_6 шкоду з приводу вчиненого не розумів, взагалі відмовився говорити про події, які трапились, що свідчить про суперечливі відомості зазначені у висновку комісії лікарів з реальним станом ОСОБА_6 .

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Гюльфуччі проти Франції» (заява № 31038/12) зазначив, що особа не може бути позбавлена його або її свободи на підставі психічного розладу, окрім випадків, коли було достовірно продемонстровано, що він або вона мали психічні розлади, а психічний розлад був такого типу або рівня, який забезпечує примусове ув`язнення, а продовження ув`язнення не виходить за межі продовження існування розладу.

Таким чином, враховуючи значну підвищену суспільну небезпеку вчиненого діяння ОСОБА_6 , виходячи з вимог ст. 92 КК України, щодо обов`язкового лікування особи з метою запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, суд приходить до обґрунтованого висновку, що достатніх законних та обґрунтованих підстав для задоволення заяви КП «ДБКЛПД» ДОР на даний час у суду не має, тобто заява є передчасною.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що є всі підстави для продовження ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до відділення зі звичайним типом нагляду, однак враховуючи положення ст. 26 КПК України, суд вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, а тому у задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про зміну примусових заходів медичного характеру зі звичайного типу нагляду на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 необхідно відмовити повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 94, 95 КК України, ст.ст. 7, 9, 26, 321, 372, 503, 512-514 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні письмової заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» про зміну примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1