Справа № 461/598/22
Провадження № 1-кп/461/173/23
У Х В А Л А
17.08.2023 року м. Львів
Галицький районний суд м. Львова
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого (в режимі відео конференції) ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
представника власника майна ОСОБА_10 ,
В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України.
Власник майна ОСОБА_12 звернулася до суду із клопотанням про скасвування арешту майна, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.08.2020 року на спеціалізований вантажний сідловий тягач марки спеціалізований напівпричіп «KRONE SDP 27», державний реєстраційний номер: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 на підставі про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Клопотання вмотивоване тим, що вказаний тарснпортний засіб не відображений органом досудового розслідування в обвинувачльному акті. Власник майна вказує, що потреби кримінального провадження не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи усіх осіб, які занають негативних наслідків від вилучення майна.
Власник майна ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у клопотанні, просила здійснювати розгляд такого за її відсутності.
Прокурор у судовому засіданні проти клопотання заперечили, вказавши, що вказаний транспортний засіб визнаний речовим доказом.
Інші учасники у судовому засіданні при вирішенні питання про скасування арешту майна поклались на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 04.08.2023 року вбачається, що арешт накладено з метою збереження вилучених речей у якості речових доказів.
Так, в поданому клопотанні власник майна зазначає, що на теперішній час відсутні підстави для подальшого арешту тимчасово вилученого майна, а подальше перебування майна під арештом порушує його права на користування майном.
Частиною 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ч. 2 с. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог п. 12 ст. 368 КПК України, питання щодо речових доказів вирішуються судом при ухваленні вироку.
Згідно ст. 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначаються рішення щодо речових доказів і документів.
Відповідно до вимог ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Зважаючи на те, що розгляд кримінального провадження на даний триває, заявником не доведено, що потреба у арешті майна відпала, транспортний засіб визнано речовим доказом, а тому клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 131, 167,174, 234,236,368 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 17 серпня 2023 року.
Суддя ОСОБА_1