1Справа № 335/3636/22 1-кп/335/301/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження №0000092 від 07.06.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горінчево, Хустський район, Закарпатська область, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, командира 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , молодшого сержанта, зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_1 -

- обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2022 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 49 від 01.03.2022 молодший сержант ОСОБА_5 був залучений для проходження військової служби в ЗСУ за призовом під час мобілізації та зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону цієї ж військової частини.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, молодший сержант ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст. ст. 3, 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

В свою чергу, молодший сержант ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 02.06.2022 року, приблизно в 15 годин 00 хвилин, перебуваючи на бойових позиціях у Пологівському районі, Запорізької області, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в присутності командира 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 , відмовився від несення будь яких обов`язків військової служби, здав табельну вогнепальну зброю автомат АК НОМЕР_2 , та у подальшому, в період часу з 02.06.2022 року по 07.06.2022 року, перебуваючи у місці тимчасової дислокації ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з несенням військової служби та виконанням обов`язків військової служби, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був їх виконувати.

Допитаний в судовому засіданні 28.03.2023 року, обвинувачений ОСОБА_5 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК не визнав повністю.

Суду пояснив,що є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, командиром 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , молодший сержант. Він законослухняний громадянин, патріот, доброволець, не може погодитись із необґрунтованим звинуваченням. Необґрунтоване звинувачення полягає в тому, що коли у нього відбиралися пояснення, то обставини і події, які примусили його скласти зброю не вказані. Він регулярно повідомляв та звертався щодо свого психічного та фізіологічного стану, який погіршувався, вага знижувалась. Постійне безсоння та вживання знеболювального робило його не тільки не боєздатним. Перебуваючи із зброєю в руках, він був вже не взірцем для особового складу, а тягарем, можливо навіть суспільно небезпечною особою. Він становив загрозу для суспільства, будучи зі зброєю в руках. В той момент, коли його побратими на передовій помирали за основи європейських цінностей, за права і свободу, він, перебуваючи під вартою, а не в госпіталі, для проходження військово-лікарняного обстеження та виявлення захворювання, з метою притягнути його до відповідальності за симуляцію. Конфлікт, який вплинув на його перебування під вартою, конфлікт між ним та офіцерами, вказав на наявність приховання ряду злочинів. Він хоче донести те, що є не винним, оскільки тлумачення обвинувачень та показання свідків суперечать один одному. Він добровільно, за призовом під час мобілізації 01.03.2022 року виявив бажання проходити військову службу. Без будь-яких обстежень, з мобілізованих взяли розписки про те, що вони бажають йти на передову. Їх перевезли на територію ВЧ6515 у місто Мукачево. На третій день видали військове вбрання, зброю і вони виїхали у невідомому напрямку. Через дві доби вони висадились у місті Запоріжжя. Там їх повідомили що добровольці з Австрії нам подарували бронежилети. Пізніше вони виїхали в сторону Гуляйполя. 08 березня на території елеватора Інженерний почалось формування особового складу. Тоді він вперше відмовився виконати злочинний наказ. Йому було вказано набрати особовий склад на власний розсуд та рухатись в напрямку ферми Залізничне. Він відмовився засилятись у будь-якому приміщенні, а лише в лісосмузі. Його одразу підтримало 14 осіб. 11 березня вони попали під перший обстріл, приблизно о 9-й ранку. Так як вони були без рукавичок, балаклав, теплої їжі, летів липкий сніг з вітром, вночі було мінус 16, вони замерзали у прямому сенсі. Він зробив велику помилку, коли надав дозвіл розвести вогнище. Чим навів розвідку на себе. Почувши вибухи він побіг до своєї вогневої точки, яка ще була не облаштована, заскочив до неї руками вперед і приземлився на лікті обох рук, впавши на землю, відчув нестерпний біль у лікті правої руки, та у лівому передпліччі, яке раніше було проопероване. Згорнувшись у клубок, він переховувався. Коли настала тиша, він, зібравши свій особовий склад, повідомив про отримані травми. 12 березня до нього на позицію прийшов командир взводу і ще один невідомий йому боєць. Він доповів командиру про травму та останній повідомив де знайти медика. Знайшовши його на першому посту, розповів про травму. Його було обстежено, та видано ОСОБА_7 і ще якійсь ліки. 15 березня він подзвонив своєму товаришу, який працює в СБУ на Закарпатті і повідомив його про те, що їх не годують, взагалі нічим не забезпечують, на 11 осіб йому дали дві лопати. Через два тижні він знову поїхав до начмеда, який його переконував, що це забій, а плече болить через навантаження бронежилету. Нестерпний біль не зникав ні в день, ні вночі. Час йшов, йому до болю в руках додавався головний біль. Він цілодобово копав окопи і йому здавалось що вже почав марити. Через 10 днів він побачив командира та повідомив, що якщо йому не дадуть медичну допомогу, а саме більш детальне обстеження, то він вимушений буде скласти зброю, тому що він не боєздатний боєць. Він може бути тягарем для особового складу, так як у нього вже була дуже складна відповідальна служба: цілодобова охорона особового складу та прилеглих територій, цілодобове спостереження за пересуванням бойової техніки противника, перешкоджання проникненню групам ДРГ углиб наших позицій. Попри того, що він ще стояв на постах, був начштабом кожні три години, і десь три тижні не спав, їв таблетки. Того ж дня його, було доставлено в медсанчастину у місто Гуляйполе. Медпрацівник дуже зухвало себе поводив, переконував, що плече болить через постійне навантаження, а лікоть взагалі здоровий. Він надав таблетки червоного кольору і сказав, що вони його зцілять. Днів через п`ять, він, попавши в окоп, знову вразив праве плече і нестерпний біль повернувся. Його почало бентежити байдужість медика, командирів, і він знову звернувся до командира взводу вивезти його знову у м. Гуляйполе. В лікарні його знову обстежили так само, перебував там три доби, зробили по два уколи. Коли ліки перестали діяти, він знову залишився з нестерпним болем наодинці. Особовий склад на той час, так само як і він, був незадоволений ставленням забезпечення, що за 90 діб немає часу, помитися, що знаходимось під постійними обстрілами, а це стресова ситуація, немає заміни, це не відповідає ставленню до захисників батьківщини, про що він і доповів, коли знову побачив командира взводу 01 липня, а також повідомив, що якщо завтра рука не перестане боліти, то нехай назначить зустріч з офіцерським складом, нехай повідомить вище керівництво штабу, що відбувається незадоволення особового складу і вони домовились про зустріч на 02 липня. Повернувшись на позицію, він призначив старшого у випадках його відсутності для підтримки дисципліни. 02 липня в умовному квадраті вони зустрілися у командира роти ОСОБА_8 , де познайомився із замполітом роти ОСОБА_9 та ще одним офіцером, який несе відповідальність за особовий склад. В присутності п`яти осіб, він доповів ОСОБА_9 про стан особового складу, про свій особистий стан. Після чого ОСОБА_9 відібрав в нього АК-704, розрядив. Те що коли він прибув, зброя була складена, не відповідає дійсності. Також повідомив ОСОБА_9 , що він давно вже не знає, що таке сон та їжа, що нас забезпечують рідні посилками по середам та четвергам. Після чого він запитав у ОСОБА_9 що таке ротація, оскільки має сумнів, що за 90 днів він не має права на заміну чи відпочинок та отримав відповідь, що ротація це його видумка, за статутом відпочинку не передбачається, що він повинен митися серветками в окопах, що він зобов`язаний повернутися на позицію та очікувати наказ президента про демобілізацію. Ця розмова відбувалась з використанням нецензурної лексики з принижуваннями. Тоді він запросив його повернутися на позицію разом зі мною і повідомити цю новину всьому підрозділу. ОСОБА_9 ще раз наказав повернутися на позицію в присутності 5 офіцерів. Він сказав, що посадить на 7 років за те, що він налаштовую особовий склад до негативних наслідків, та ще раз дав мені команду повернутись на позицію. Він передав ОСОБА_9 ним же розряджений автомат, та повідомив, що потребую обстеження правої руки, та отримав відповідь, що його обстежать. Того ж дня через деякий час його доставили до медичної частини якогось села, та повідомив тих, хто там знаходився, що він заарештований, йому не можна ні з ким розмовляти, поселили в складському приміщенні. Через дві доби за ним приїхали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .. По дорозі в Новомиколаївку, ОСОБА_10 провокував його, принижуючи честь та гідність. Він неодноразово зазначав йому, що має незадовільний психоемоційний стан. Після перебування у комендатурі знову сіли в мікроавтобус. Під час поїздки в Шевченкове ОСОБА_10 продовжував його ображати. Він почав записувати образи на телефон, проте ОСОБА_10 телефон вилучив та стер аудіозаписи. В Шевченковому його поселили в школі, повідомили присутніх про заборону спілкування з ним, та заборону виходити за територію школи. 05 липня його було доставлено в СБУ, а наступного дня в ДБР, де проведено допит та призначено захисника. На питання прокурора він повідомив що відмовився нести службу тому, що психоемоційний стан не задовільний.

На питання прокурора обвинувачений ОСОБА_5 відповів, що він складав рапорт про направлення на військово-лікарську комісію, але вони викинули рапорт, другий примірник не зберігся. Він тричі звертався до медичної частини слідчого ізолятора, його вилікували. В розташуванні підрозділу з 02 червня по 07 червня він спав в закритих приміщеннях. Після перебування в тиші та спокої кілька днів, 07 червня він не захотів повертатися до свого підрозділу, тому у що там прикривалися злочини, він вимагав вивезти його на рентген, тому що перебував у замерзлій землі із розривами в суглобах, у нього була відірвана кістка і ключиця на лівому плечі була також відірвана. Він два місяці з відірваними суглобами копав замерзлі окопи. Його командування не давало мобільний телефон, для зв`язку з вищим командуванням і надання свого звернення. Він побоявся дзвонити до Міністерства оборони, до волонтерів тощо, щоб не надавати розголосу цій ситуації. По сьогоднішній день вважає свій психоемоційний стан неврівноваженим.

Незважаючи на не визнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК Українивина обвинуваченого у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення доведена сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам передбаченим ст. ст. 85-87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності безпосередньо в судовому засіданні, а саме: показаннями свідків , письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, допитаний в судовому засіданні 10.01.2023 року свідок ОСОБА_11 пояснив, що служить у військовій частині НОМЕР_1 мотопіхотний батальйон, заступником командира мотопіхотної роти з морально-психологічного забезпечення, звання лейтенант. Весною 2022 року надійшов наказ від заступника командира батальйону, капітана ОСОБА_9 , забрати з медичного пункту ОСОБА_5 .. З штаб-сержантом мотопіхотного батальйону ОСОБА_10 , прибули до місця розташування медичного пункту, забрали ОСОБА_5 і доставили до місця розташування тилу їхнього батальйону. Під час поїздки у розмові, чому так сталося, ОСОБА_5 , повідомив що його мобілізували тільки на три місяці і він не буде служити. ОСОБА_5 сказав, що немає їжі і його зобов`язані заміти контрактниками.

На питання прокурор свідок ОСОБА_11 пояснив, що військовослужбовці їхнього мотопіхотного батальйону забезпечені у повному обсязі засобами захисту та штатно-стрілецькою зброєю. У березні-червні 2022 року вони перебували у Запорізькій області на одній лінії з ОСОБА_5 , неподалік населеного пункту Залізничне. Приблизно 15 числа він захворів та його було відправлено до медичного підрозділу їхнього внутрішнього батальйону. До медичного пункту ОСОБА_5 було відправлено через відмову виконання бойового наказу командира роти. Зі слів військовослужбовців, що разом служили, ОСОБА_5 кинув гранату на своїх позиціях. Йому не відома більш детальна інформація, стосовно того, яким чином ОСОБА_5 відмовився від несення військової служби, лише з розмов. ОСОБА_5 був забезпечений зброєю як і усі військовослужбовці. В самому початку з їжею було важко, але їсти було що. Коли тилове забезпечення було налагоджене, то бувало привозили ще теплу їжу. При розмові про те, що ОСОБА_5 вже відслужив три місяці і більше не буде служити, саме про три місяці він посилався на Закон України «Про мобілізацію», але в цьому Законі не було вказано дати. Закон діє під час військового стану, тому мобілізація триває до кінця особливого періоду. До нього не було звернень від підлеглих ОСОБА_5 щодо труднощів несення військової служби, щодо незалежного забезпечення чи з інших питань, що стосувались безпосередньо несення військової служби. Не відомо, чи звертався з такими питаннями ОСОБА_5 до командирів чи офіцерів з морально-психологічного забезпечення. Він, як офіцер з морально-психологічного забезпечення, може охарактеризувати ОСОБА_5 , під час перебування в одному підрозділі, як запального та нестабільного. ОСОБА_5 пропонувалось переглянути свої міркування та повернутись до виконання своїх обов`язків. Бувають різні ситуації, кожна людина індивідуальна, щоб відпочити певний час і знову повернутись до підрозділу, не кидаючи автомата на землю. На зазначену пропозицію ОСОБА_5 відповів, що його призвали на три місяці, три місяці пройшло і він воювати більше не буде. Командиром роти на той момент був ОСОБА_8 ..

На питання захисника, свідок ОСОБА_11 пояснив, що вперше побачив ОСОБА_5 на початку березня, 9-10 числа. Комунікація з ним була, документування не знає. Він з ним не розмовляв віч-на-віч особисто, вони лише пересікались. Перебуваючи на позиціях, він був занадто голосний, від нього було багато шуму, до того моменту, поки не забрали до медичного пункту їхнього батальйону. Цивільна освіта у нього бухгалтер, військова командир логістичного забезпечення. У нього немає компетенції і кваліфікації психолога. В його обов`язки не входить, як посадової особи з морально-психологічного забезпечення, надання психологічної допомоги особову складу, тільки моральне підтримання. На його думку морально-психологічне забезпечення це забезпечення морального і бойового духу особового складу, вирішення їх соціально-побутових проблем. Він не доповідав командуванню про можливість ведення бойових дій запальним і неврівноваженим ОСОБА_5 .. В нього не було ніякої комунікації з ОСОБА_5 з моменту його прибуття на місце дислокації військової частини до моменту його відмови від несення військової служби. В його обов`язки не входить контроль за станом надання харчування особовому складу, за станом забезпечення особового складу зброєю. Зброя та харчування були наявні у кожного військовослужбовця, який знаходився безпосередньо на першій лінії, або на нулі. Вони відправлялись з медичного пункту до тилу на мікроавтобусі, в присутності старшого сержанта ОСОБА_10 .. ОСОБА_5 занадто сильно доказував свою правоту в тому, що він призваний тільки на три місяці. Фактично на всьому цьому будувалась наша розмова, що їжі немає, їмо лише одну тушонку, агресія під час даної поїздки. Агресія проявлялась в інтонації його розмови. Позиція ОСОБА_5 - він не хоче нести службу, а його - що ОСОБА_5 повинен нести службу. Він посилався на Закон про мобілізацію на три місяці, але такого Закону не існує. Таку позицію ОСОБА_5 вважає неадекватною. ОСОБА_5 скаржився йому на умови харчування, відпочинку, це було загальне бачення, без належних доводів. ОСОБА_5 виконував свої бойові завдання з 06 березня по травень місяць, приблизно три місяці. Він не знає скільки разів ОСОБА_5 з місця проведення бойових дій на лінії зіткнення повертався до тилу на відпочинок. Санітарно-побутові умови були забезпеченні належним чином дуже рідко, через неможливість. Він не може стверджувати, що ОСОБА_5 втратив самоконтроль під час суперечки з ним. Під час пересування ОСОБА_5 не намагався покинути мікроавтобус. Після того, як вони приїхали, ОСОБА_5 показали кімнату і він там розташувався з своїми речами. Так як вони тоді розташовувались у школі, то це був пустий клас. За наказом ОСОБА_9 через день-два він приїхав і ознайомив ОСОБА_5 з адміністративним та кримінальним кодексом України. Він тоді був вже більш спокійним, але все одно продовжував наполягати на тому, що він тут три місяці і все. На той час він не проявляв агресивної поведінки. Він ОСОБА_5 пояснював, що останній має залишитись більше ніж на три місяці, розмова не мала характер суперечки. Але ОСОБА_5 вирішив, що пройшло три місяці і його повинні замінити. Розмова проводилась, в класі школи, де його було розташовано. Потім вони відвозили ОСОБА_5 в прокуратуру на Запоріжжя. Він особисто не був залучений до службової перевірки по факту відмови ОСОБА_5 від виконання обов`язків. Психологічної допомоги ОСОБА_5 він не надав.

На додаткові запитання прокурора свідок ОСОБА_11 пояснив, що до його компетенції не входить погоджування призначення того чи іншого військовослужбовця на ту чи іншу посаду. Узгодження на призначення на посаду в мотопіхотному батальйоні проходить між командиром роти і начальником штабу і подається даний документ на підтвердження до бригади, до самої військової частини на підпис вищому керівництву.

Допитаний в судовому засіданні 10.01.2023 року свідок ОСОБА_10 , пояснив, що служить за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 мотопіхотний батальйон на посаді штаб-сержанта третьої категорії штабу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , старший сержант. Приблизно на початку червня заступник командира мотопіхотного батальйону з морально-психологічного забезпечення надав йому наказ поїхати з лейтенантом ОСОБА_11 до розташування медичного пункту та забрати молодшого сержанта ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що останній, напередодні ввечері чи цього ранку відмовився виконувати обов`язки військової служби та накази. Прийшов до командира підрозділу, віддав йому зброю та сказав, що більше служити не буде. Вони забрали його з медичного пункту, завезли до заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення, та після спілкування ОСОБА_5 було доставлено до ВСП.

На питання прокурора, свідок ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_5 на той час займав посаду командира відділення, в його підпорядкуванні був особовий склад до 10 осіб. Під час їхньої бесіди ОСОБА_5 пояснив, що він прийшов на три місяці, і за цей час необхідно було набрати контрактників. Він не посилався на будь які нормативно-правові акти. Під час перебування на позиціях, військовослужбовці відділення ОСОБА_5 були забезпечені засобами захисту. В кожного військовослужбовця як мінімум був автомат. В кінці лютого на початку березня його підрозділ потрапив на Запорізький напрямок. Приблизно 06 червня йому було доручено доставити ОСОБА_5 з медичного пункту. До того часу їжею були забезпечені в повному обсязі. З ОСОБА_5 він бачився двічі. Перший раз в березні, коли військовослужбовці разом з ним приїхали до них з Мукачево, і він відбирав у них персональні дані. До цієї події йому не відомі випадки того, що ОСОБА_5 чи військовослужбовці з його підрозділу скаржились до вищого командування щодо труднощів чи неналежного забезпечення під час несення служби. Їх підрозділ в оточенні не був, тому забезпечення було достатнє. Відмова командира відділення від несення військової служби впливає на особовий склад негативно. Якщо будь-який солдат кожен вечір буде сидіти та говорити, що все погано, що їх кинули як гарматне м`ясо, це знищує підрозділ зсередини, він буде небоєздатним протягом тижня або двох тижнів. Він не може нічого сказати про те, чи змінилась якось дисципліна в підрозділі після того, як ОСОБА_5 доставили до м. Запоріжжя. Йому не відомі випадки, що військовослужбовець за мобілізацією, чи за контрактом несе службу виключно три місяці. Є положення про проходження громадянами України служби в Збройних силах і там чітко передбачено проходження служби до видання наказу про демобілізацію. Наказ про демобілізацію видає Президент України. Від ОСОБА_5 не надходили запитання стосовно надання відпустки, звільнення в запас, комісування. Як йому відомо, ОСОБА_5 , прийшов, сказав, що він відслужив три місяці, і здав автомат.

На питання захисника свідок ОСОБА_10 пояснив, що в його обов`язки не входять організація, забезпечення і контроль доставки харчування або забезпечення зброєю, організація санітарно-побутових умов. В його службові обов`язки входить облік особового складу. З моменту прибуття ОСОБА_5 по ньому повинна складатись службова характеристика, і певна медична характеристика командиром підрозділу.

На питання обвинуваченого ОСОБА_5 свідок ОСОБА_10 , пояснив, що ОСОБА_5 казав, що він ОСОБА_5 є суспільно небезпечною особою для особового складу, з неналежним психоемоційним станом, тому і склав зброю.

Допитаний в судовому засіданні 21.02.2023 року свідок ОСОБА_9 , пояснив, що має звання капітан, служить у військовій частині НОМЕР_1 мотопіхотний батальйон. У червні 2022 року молодший сержант ОСОБА_5 прийшов до ротного, здав зброю і сказав, що для нього служба вже закінчилась, він три місяці відслужив та повертається додому. Але його відмовили від самовільного залишення частини. ОСОБА_5 сказав, що ні накази, ні розпорядження, ні обов`язки за службою, нічого взагалі виконувати не хоче.

На питання прокурора свідок ОСОБА_9 пояснив, що служить в Збройних силах України з 24.04.015 року. Займає посаду заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення. З особовим складом офіцером-психологом проводиться тестування по морально-психологічному стану та ще багато чого іншого. Це проводиться перед службою, за зверненням військовослужбовця, або його командира, якщо він щось помітив, що з його підлеглим щось негаразд. ОСОБА_5 служив у другій мотопіхотній роті, точної посади не пам`ятає. До нього ОСОБА_5 не звертався стосовно свого морально-психологічного стану, він не проходить по жодному журналу. ОСОБА_5 звертався до медичного пункту стосовно травм, а не морально-психологічного стану. Він випадково був присутнім, під час коли ОСОБА_5 здавав зброю. Під час цієї події у нього був плановий об`їзд, вони вирішували нагальні питання, які є у командира роти, і під час цієї бесіди, підійшов молодший сержант ОСОБА_5 і здав зброю. Він сказав, що три місяці відслужив, і він не збирається служити, він їде додому. Стосовно того, чому саме три місяці, то йому, начебто, так сказали у військоматі. Після цього ОСОБА_5 було доведено статті Кримінального кодексу, роз`яснено, що це кримінал, що так робити не можна, що є службові обов`язки, статут Збройних сил і низка різних інструкцій, які визначають проходження військовослужбовцем служби. І так само ідуть на звільнення або на демобілізацію, то все визначають певні документи, просто так не можна. Ніяких позитивних результатів з його боку не було після бесіди, він далі наполягав на своєму. ОСОБА_5 відбув ще кілька днів в тилу, де більш спокійна обстановка, є де відпочити та поїсти, але він продовжував наполягати на своєму. ОСОБА_5 приїхав зі зброєю, боєприпасами. Далі мобілізовані так само приїжджали із пункту дислокації із бронежилетами. Спочатку можливо і бувало таке, що їжі трохи не вистачало, були доставлення із запізненням, але їжа доходила. Випадок з ОСОБА_5 вплинув негативно на інших військовослужбовців, вони побачили, що ОСОБА_5 здав зброю і кудись поїхав. Але в підрозділі все виправилось, коли дізнались, що ОСОБА_5 знаходиться під слідством. Вже поганих думок у військовослужбовців на подібні дії не було. В підрозділі проводилось службове розслідування за фактом відмови ухилення від виконання наказів щодо несення військової служби.

На питання захисника свідок ОСОБА_9 пояснив, що емоційний стан ОСОБА_5 на момент події був середній, збуджений, тому що його не пустили додому. Якиму відомо поняття експрес-опитування, але він ОСОБА_9 його не проводив, опитування проводиться психологом. Проводиться перед службою, або якщо військовослужбовець сам звернеться до психолога, або його командир. Він не може просто так проводити опитування, повинно бути рішення командира, або запит військовослужбовця на його проведення. ОСОБА_5 чітко сказав, що він своє відслужив, що йому про це сказали у військоматі, чи він десь це прочитав, що він на даний момент свою військову службу пройшов. Не було потреби проводити якійсь тестування. Службове розслідування проводив офіцер штабу. Він участі у службовому розслідуванні не брав, максимум відібрав пояснення у військовослужбовців. ОСОБА_5 нічого не казав про свій морально-психологічний стан. Це була наша перша зустріч з ОСОБА_5 .. Ми спілкувалися хвилин сорок, може годину. ОСОБА_5 говорив про три місяці служби і що він йде в самовільне залишення частини. Ми обговорювали, хто йому сказав що строк служби три місяці, що він не хоче служити, що він здає зброю. Далі він його забрав та доставив до медпункту, а потів в тил. Лікарі з ним поспілкувалися, так повинно бути, така система, ОСОБА_5 йому особисто ні на що не скаржився, але він мав завести ОСОБА_5 до лікарів, щоб вони подивились що з ним. При розмові були присутні командир роти, ще один заступник командира батальйону, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .. З його сторони розмова на камеру не знімалась. Він - ОСОБА_9 не психолог.

На питання обвинуваченого ОСОБА_5 свідок ОСОБА_9 пояснив, що при їх зустрічі ОСОБА_5 йому нічого не доповідав про свій неналежний фізичний та емоційний стан. В них йшла розмова про три місяці, що ОСОБА_5 відслужив, і що він йде додому, а він говорив ОСОБА_5 , щоб він не йшов в самовільне залишення частини.

В судовому засіданні 21.02.2023 року від допиту свідка ОСОБА_6 прокурор відмовився і ця відмова прийнята судом.

Стороною захисту клопотань про допит свідків не надходило.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України, підтверджується також письмовими доказами сторони обвинувачення, а саме:

Витягом з ЄРДР: номер кримінального провадження 0000092; дата реєстрації провадження 07.06.2022; правова кваліфікація кримінального правопорушення ч.4 ст.409 КК України; короткий виклад обставин: Молодший сержант ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, проходячи військову службу на посаді 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 02.06.2022 року, приблизно о 15-00 годині, перебуваючи на бойових позиціях у АДРЕСА_2 , відмовився віднесення будь яких обов`язків військової служби, здав табельну вогнепальну зброю автомат АК 74 командиру 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_6 , та у подальшому, в період часу з 02.06.2022 року по 07.06.2022 року, перебуваючи у місці тимчасової дислокації ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з несенням військової служби та виконання обов`язків військової служби, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був їх виконувати (т.1 а.с.115).

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.06.2022 року, відповідно до якого слідчим третього СВ (з дислокацією у м. Херсоні) ТУ ДБР майор ДБР ОСОБА_14 з дотриманням вимог статей 60,104,214 КПК України прийняв усну заяву від ОСОБА_10 , штаб-сержанта третьої категорії штабу мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , старший сержант про кримінальне правопорушення, який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.383 КПК України заявив, що 02.06.2022, приблизно 0 15 год., перебуваючи поблизу АДРЕСА_2 , командир відділення 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_5 відмовився виконувати наказ командира 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 капітана АДРЕСА_3 та здав штатну зброю. Після цього в період часу з 02.06.2022 по 07.06.2022, перебуваючи у пункті тимчасової дислокації ВЧ НОМЕР_1 відмовився виконувати обов`язки військової служби (т.1 а.с.123).

Повідомленням за підписом заступника начальника 4 відділу 5 управління ДВКП СБ України 06.06.2022 року ОСОБА_15 в адресу керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону України директору ІНФОРМАЦІЯ_2 , з додатками матеріали службового розслідування ВЧ НОМЕР_1 , про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якого отримано інформацію щодо відмови виконання бойового наказу командиром відділення 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ молодшим сержантом ОСОБА_5 (т.1 а.с.125).

Рапортом командира мотопіхотного батальйону ВЧ № НОМЕР_3 ОСОБА_16 в адресу командира ВЧ НОМЕР_1 від 06.06.2022, відповідно до якого, повідомлено, що 02.06.2022 року командир 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону капітан ОСОБА_6 зробив усну доповідь про те, що молодший сержант ОСОБА_5 здав йому особисту зброю АК-74 та відмовився виконувати в подальшому бойові накази та розпорядження і проходити військову службу в цілому. Під час даного інциденту було присутні: заступник командира мотопіхотного батальйону з морально-психологічного забезпечення капітан ОСОБА_9 і оператор 2 мотопіхотної роти мотопіхотному батальйону старший солдат ОСОБА_17 (т.1а.с.126).

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №49 від 01.03.2022 року відповідно до якого, на виконання вимог Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з метою своєчасного та гарантованого проведення доукомплектування визначеного складу Збройних Сил України, інших складових сил оборони відповідно, нижчепойменованих осіб офіцерського, сержантського та рядового складу, які прибули з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для проходження військової служби за призовом осіб із числа резервістів, в особливий період, для проходження військової служби за призивом під час мобілізації, зарахувати до списків особливого складу частини, на всі види забезпечення та призначити на посади. Вважати такими, що з 01 березня 2022 року справи та посади прийняли та приступили до виконання службових обов`язків: молодшого сержанта ОСОБА_5 , командира відділення 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону. Підстава: іменні списки особового складу, мобілізаційні приписи (т.1 а.с.129).

Відомістю доведення статей Кримінального кодексу до особового складу мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 від 01.06.2022, з якими ОСОБА_5 був ознайомлений (т.1 а.с.130).

Матеріалами службового розслідування по факту відмови від несення будь яких обов`язків молодшим сержантом ОСОБА_5 , призначене наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №794 за фактом відмови від несення будь яких обов`язків військової служби молодшим сержантом ОСОБА_5 , в ході якої зібрані наступні матеріали:

- службова характеристика на молодшого сержанта ОСОБА_5 , командира 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , відповідно до якої під час проходження військової служби молодший сержант ОСОБА_5 зарекомендував себе з негативної сторони. Над підвищенням свого професійного рівня не працює. Не здатний критично оцінювати свою діяльність. У складних обставинах не може самостійно прийняти правильне рішення, постійного контролю з боку командирів потребує. Впливу сторонніх осіб піддається. Обов`язки свої не знає. Вимогами Статутів ЗСУ та керівними документами у повсякденній діяльності не користується. В роботі може бути наполегливим та працьовитим. Висновки командира 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 та командира мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 займаній посаді не відповідає (т.1 а.с.150).

- письмові пояснення: командира мотопіхотної роти ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_8 від 03.06.2022, заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення ВЧ НОМЕР_1 від 03.06.2022, штаб-сержанта третьої категорії штабу мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_10 , солдата ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_18 , відповідно до яких, кожний окремо підтвердили факт відмови 02.06.2022 року молодшим сержантом ОСОБА_5 виконувати накази та розпорядження командирів (т.1 а.с.151-155).

- медична характеристика на військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_5 , командира відділення 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону виданої 02.06.2022 р. НМП мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_19 , відповідно до якої молодший сержант ОСОБА_5 за час проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_1 за амбулаторною медичною допомогою звертався з приводу болю у ліктьовому суглобі. На стаціонарному лікування перебував з діагнозом «Тендовагініт правого ліктьового суглобу» в ЦРЛ м. Гуляйполе з 25.05.2022 по 29.05.2022. На момент огляду скарги на стан здоров`я не заявляв. За станом здоров`я здатний виконувати обов`язки за посадою. Діагноз: здоровий. (т.1 а.с.156)

Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 №815 від 16.06.2022 завершено проведення службового розслідування по факту відмови від несення будь яких обов`язків військової служби молодшим сержантом ОСОБА_5 та за наслідками розслідування вирішено за порушення вимог статей 6, 11, 16, 17, 30, 37, 49, 125, 126 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, молодшого сержанта ОСОБА_5 командира 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності після повернення до розташування підрозділу за клопотанням командира мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 (т.1 а.с.157).

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 07.06.2022, відповідно до якого о 17 годині 38 хвилин, за участю адвоката ОСОБА_20 було затримано ОСОБА_5 за підозрою в вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.409 КК України (т.1 а.с.168).

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується також іншими письмовими доказами, дослідженими судом під час судового розгляду.

Суд дійшов висновку про те, що вина ОСОБА_5 доведена у повному обсязі сукупністю наданих стороною обвинувачення досліджених доказів, які логічні, послідовні і взаємоузгодженні, підстав сумніватися в їх достовірності судом не встановлено.

Дослідженими доказами сторони обвинувачення повністю підтверджується, що 02.06.2022 року, приблизно в 15 годин 00 хвилин, перебуваючи на бойових позиціях у Пологівському районі, Запорізької області, обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в присутності командира 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 , відмовився від несення будь яких обов`язків військової служби, здав табельну вогнепальну зброю автомат АК НОМЕР_2 , та у подальшому, в період часу з 02.06.2022 року по 07.06.2022 року, перебуваючи у місці тимчасової дислокації ВЧ НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з несенням військової служби та виконанням обов`язків військової служби, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був їх виконувати.

Суд бере до уваги викладені докази при постановлені вироку.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що не визнання останнім своєї вини направлена на ухилення від відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення та покращення свого процесуального становища.

Так, ч. 4 ст. 409 КК України встановлено відповідальність, зокрема, за відмову від несення обов`язків військової служби в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

Відмова від несення обов`язків військової служби з об`єктивної сторони характеризується тим, що військовослужбовець відкрито, не вживаючи обман, усно, письмово чи іншим способом виражає своє небажання нести військову службу або виконувати окремі її обов`язки і фактично припиняє їх виконання.

Відмова можлива в двох формах. По-перше, у формі відкритої заяви про небажання нести військову службу з подальшим фактичним припиненням виконання обов`язків по ній. При цьому сама лише така заява, хоч якою категоричною вона була, не може розглядатися як відмова від несення обов`язків військової служби, якщо вона не супроводжується фактичним припиненням їх виконання. По-друге, у формі явного, фактичного припинення виконання обов`язків військової служби, хоча б це не супроводжувалося відповідною заявою (військовослужбовець демонстративно не виконує своїх обов`язків, ігнорує вимоги командира нести службу).

Відмову підлеглого виконувати конкретні вказівки командира (наприклад, відбути до відрядження, заступити до складу наряду і т. ін.) за умов виконання інших обов`язків по службі не можна розглядати як ухилення. У подібних випадках йдеться про непокору або інше умисне невиконання наказу.

Факт відкритої заяви ОСОБА_5 про відмову нести обов`язки військової служби з подальшим фактичним припиненням виконання обов`язків по ній підтверджено, письмовими доказами, показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 .. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 під час допиту в суді також підтвердив факт заяви про відмову нести обов`язки військової служби.

Мотиви відмови від несення обов`язків військової служби викладені обвинуваченим є такими, що не ґрунтуються на Законі, і не беруться судом до уваги як необґрунтовані.

Так, доводи обвинуваченого щодо несприятливих умов несення служби не можуть бути законною підставою для відмови несення обов`язків військової служби. Доводи щодо хворобливого стану та психо-фізичної неспроможності несення ним служби, як підставу відмови від несення обов`язків військової служби не доведено стороною захисту жодним належним та допустимим доказом, у тому числі наданою стороною захисту медичною довідкою, складеною філією ЦОЗ ДКВС України за наслідками перевірки стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 на виконання ухвали Запорізького апеляційного суду від 22.08.2022 року.

Крім того,свідок ОСОБА_9 під час допиту пояснив, з особовим складом офіцером-психологом проводиться тестування по морально-психологічному стану. Це проводиться перед службою, за зверненням військовослужбовця, або його командира, якщо він щось помітив. До нього ОСОБА_5 не звертався стосовно свого морально-психологічного стану, він не проходить по жодному журналу. ОСОБА_5 звертався до медичного пункту стосовно травм, а не морально-психологічного стану. Свідок ОСОБА_11 пояснював, щоне може стверджувати, що ОСОБА_5 втратив самоконтроль під час суперечки з ним. Свідок ОСОБА_10 також вказував, що ОСОБА_5 не звертався з питань надання останньому відпустки, звільнення в запас, комісування.

Крім того, суд зазначає, що згідно Закону України Про військовий обов`язок і військову службу звільнення військовослужбовців під час воєнного стану здійснюється, окрім іншого з таких підстав: за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; за станом здоров`я на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку; у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі, обмеження волі або позбавлення військового звання, але матеріали кримінального провадження таких підстав не містять.

Таким чином, оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.409 КК України, в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.4 ст.409 КК України відмова від несення обов`язків військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.

При визначенні ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини справи, особу обвинуваченого, який повністю не визнав свою провину, не розкаявся в скоєному, за місцем служби характеризується незадовільно, до дисциплінарної відповідальності не притягався, раніше не судимий, на обліках у нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні матір похилого віку.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, та з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе тільки в умовах ізоляції його від суспільства з призначенням покарання у межах санкції ч.4 ст.409 КК України.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого, на думку суду, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази відсутні.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374, ч.15 ст.615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.409 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання 07 червня 2022 року.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили, залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1