ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/450/23 Справа № 698/366/22 Категорія: ч.4 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка, Софіївського району, Дніпропетровської області, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживає по АДРЕСА_1 українця, громадянина України, неодруженого, з освітою середньою, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

До набрання вироком законної сили обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати будинок з 22 години 00 хвилин до 06 годин 00 хвилин. На час дії запобіжного заходу покладено на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: не відлучатися із с. Ярошівка, Звенигородського району, Черкаської області за винятком випадків прибуття: до суду за викликом та випадків невідкладного лікування до лікувальної установи.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 обчислювати з часу фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта для проведення судових експертиз у загальній сумі 1029 грн. 72 коп.

Вирішено долю речових доказів на підставі ст.100 КПК України,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те , що він близько 17 години 10 квітня 2022 року, у вечірній час, в умовах воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212- IX), прийшов на територію подвір`я нежилого домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_8 ..

Перебуваючи на вказаному вище подвір`ї, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 по металевій драбині, яку приніс із собою, вибрався на покрівлю господарського приміщення і за допомогою кусачок, які завчасно підготував та приніс з собою, зняв частину покрівлі, після чого, діючи таємно, з корисливих мотивів, викрав вісім бувших у користуванні та придатних для використання за призначенням листів шестихвильового шиферу вартість яких, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-22/4215-ТВ від 09.05.2022 становить 560 грн. 00 коп., спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Він же, у вечірній час, на початку квітня 2022 року, точна дата слідством не встановлена, в умовах воєнного стану введеного на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119- IX та зі змінами, внесеними Указом від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ), прийшов на неогороджену територію подвір`я нежилого домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 .

Перебуваючи на вказаному вище подвір`ї, та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 по металевій драбині, яку приніс із собою, вибрався на покрівлю будинку та за допомогою кусачок, які завчасно підготував та приніс з собою, зняв частину покрівлі та діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, викрав десять бувших у користуванні та придатних для використання за призначенням листів восьмихвильового шиферу вартість яких, згідно висновку судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-22/4373-ТВ від 11.05.2022 становить 1033 грн. 30 коц., спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Не погоджуючись з вироком суду, оскільки при його винесенні неправильно було застосовано кримінальний закон, а призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, яке за своїм видом і розміром є явно несправедливим через суворість, при цьому не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правову кваліфікацію своїх дій, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу у якій просив змінити вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25.04.2023 в частині призначеного йому покарання. Апелянт просив на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, та з покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті - вирок суду залишити без змін. При цьому просив дослідити надані ним додаткові письмові матеріали - довідку про склад сім`ї вих. №264, видану 22.05.2023 відділом ЦНАП виконавчого комітету Мокрокалигірської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, свідоцтво про народження неповнолітньої ОСОБА_10 , довідку з історії хвороби ОСОБА_10 №20 від 21.02.2019, виданої Національною дитячою спеціалізованого лікарнею «Охматдит».

Обвинувачений ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу розглядати у його відсутність.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що суд першої інстанції при постановленні вироку, належним чином не врахував ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого та пом`якшуючі покарання обставини, які свідчать про необхідність призначення мінімального покарання за правилами ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Зазначає, що в судовому засіданні він щиро розкаявся у вчиненому, глибоко усвідомив протиправність своїх діянь та зробив відповідні висновки, взяти до уваги, що потерпілі участі в судовому засіданні не брали, подали клопотання, що їм повністю відшкодована матеріальна та моральна шкода, жодних претензій до нього не мають, просять суд суворо його не карати, взяти до уваги те, що він має постійне місце проживання, несудимий, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно довідки з історії хвороби №20 від 21.02.2019, виданої Національною дитячою спеціалізованою лікарнею «Охматдит» хворіє має діагноз - хронічна хвороба нирок 5 ст., вроджена вада розвитку СВС, двобічний міхурові-сечовідний рефлекс, гіпоплазія лівої нирки, хронічна ниркова недостатність 4 ступню, термінальна ПГД, хронічний пієлонефрит. Крім того, на його утриманні перебуває батько похилого віку - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зазначає, що у зв`язку з відсутністю за місцем свого проживання роботи за спеціальністю та його здібностями він числиться тимчасово непрацюючою особою, однак вимушений систематично підзаробляти у приватних осіб для проживання та утримання своєї сім`ї.

В судове засідання призначене на 28.08.2023 на 15 год. обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений про місце, дату і час проведення судового засідання, не з`явився, в апеляційній скарзі просив її розгляд проводити у його відсутність.

З урахуванням думки прокурора про можливість слухання справи в апеляційному порядку без участі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів, дотримуючись процесуальних строків, визнала за можливе розглянути подану апеляційну скаргу без участі апелянта.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, вивчивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам закону вирок районного суду відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, ніким з учасників судового провадження не оспорюється.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

В ч.2 ст.50 КК України зазначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України та правових позицій, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахував: ступінь тяжкості вчинененого ним злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який є раніше не судимою особою, яка двічі звільнялася від відбування покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, за місцем проживання характеризується виключно негативно, пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття та відшкодування шкоди одному з потерпілих, та не встановлення судом обтяжуючих покарання обставин, і з урахуванням позиції потерпілих, які у питанні призначення покарання поклалися на розсуд суду, обгрутовано призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України в мінімальному розмірі - 5 років позбавлення волі.

Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно повинно ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, оскільки покарання за ч.4 ст.185 КК України йому призначено в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вищевказаної статті, обвинувачений хоча в силу ст.89 КК України є раніше не судимою особою, проте слід зауважити що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень, в тому числі корисливих, двічі звільнялася від відбування покарання із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, належних висновків для себе не зробив, продовжив злочинну дільність, та вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення в період дії воєнного стану в державі, що вказує на підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_7 , небажання стати на шлях виправлення, за місцем проживання характеризується негативно, неодружений, непрацевлаштований, у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки.

Переконливих доводів про невідповідність призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок суворості в апеляційній скарзі не наведено, та під час апеляційного розгляду не встановлено, в зв`язку з чим вважати його занадто суворим колегія суддів підстав не вбачає.

Суд першої інстанції належним чином врахував дані щодо особи обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття та відшкодування шкоди одному з потерпілих та відсутність обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, призначив покарання в мінімальному розмірі, встановленому в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Посилання апелянта на наявність пом`якшуючих обставин його вини: щире каяття та відшкодування шкоди одному з потерпілих, були враховані місцевим судом в повній мірі, однак вони не є достатніми обставинами, які б могли бути підставою для застосування положень ст.ст.75,76 КК України, як про те просить апелянт в своїй апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про наявність на його утриманні неповнолітньої доньки - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно довідки з історії хвороби №20 від 21.02.2019, має тяжке захворювання нирок, судом апеляційної інстанції, як пом`якшуюча обставина, не можуть бути враховані, оскільки ні під час досудового розслідування, ні в ході розгляду справи судом першої інстанції не було встановлено такої обставини, матеріали кримінального провадження не містять документів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_7 дітей, таких документів не надано обвинуваченим і до апеляційного суду.

Слід зазначити, що в копії свідоцтва про народження ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку обвинувачений приєднав до апеляційної скарги, зазначено прізвище батька - ОСОБА_12 (а.с.105), і при цьому обвинуваченим ОСОБА_7 не додано документ, який би посвідчував зміну його прізвища, якщо така була, та не роз`яснено цю обставину і в апеляційній скарзі, а тому у колегії суддів відсутні об`єктивні підстави вважати, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_10 та вона перебуває на його утриманні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що в довідці про склад сім`ї №264 від 22.05.2023 (а.с.104), яка додана апелянтом до апеляційної скарги, зазначено, що по АДРЕСА_2 проживає без реєстрації ОСОБА_7 та його співмешканка ОСОБА_13 , відомості про проживання з ними дитини у цій довідці відсутні.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 про перебування на його утриманні та догляді батька похилого віку - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є необґрунтованими, оскільки апелянтом не надано будь яких доказів, які б підтверджували зазначені обставини.

На думку колегії суддів всі дані про особу ОСОБА_7 та обставини, які визнані такими, що пом`якшують покарання, і були враховані судом, у даному випадку не є такими, які б свідчили про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження місцевим судом, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлений щодо ОСОБА_7 вирок є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а підстави для його зміни та пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25 квітня 2023 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: