Справа № 583/1885/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2023 р. Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

з фіксацією розгляду справи технічним комплексом «Акорд», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка кримінальні провадження № 0000270 від 12.04.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , заміжньої, непрацюючої, раніше не судимої

за обвинуваченням у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

установив:

ОСОБА_4 , будучи обізнаною про введення воєнного стану в Україні, в тому числі на території м. Охтирка та Охтирського району Сумської області, 12.04.2023 приблизно о 09.32 год. перебувала в приміщенні магазину «Аврора» за адресою: АДРЕСА_2 , звідки вирішила здійснити крадіжку чужого майна. Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на крадіжку чужого майна, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, будучи впевненою, що її дії не помічені сторонніми особами, таємно, шляхом вільного доступу, взяла з полиці із зоотоварами в торгівельному залі магазину «Аврора» будиночок для котів, тканинний, чорного кольору, розмірами 38х38х38 см, вартістю 349,00 грн. Після цього ОСОБА_4 , не заплативши за вказаний товар, тримаючи його в руці вийшла з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_4 завдала потерпілій особі ТОВ «Вигідна покупка» матеріальну шкоду в розмірі 349,00 грн.

Такі діїОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину визнала повністю, щиро розкаялася та пояснила, що 12.04.2023 о 09.30 год. вона перебувала разом зі своїм чоловіком в магазині «Аврора», що розташований в м. Охтирка Сумської області по вул. Незалежності. Визначившись з товарами, серед яких був будиночок для котів, ОСОБА_4 підійшла до каси, розплатилась за інший наявний у неї товар, при цьому не розрахувалася за будиночок для котів, відповівши касиру, що це її річ. Після цього ОСОБА_4 покинула приміщення магазину.

Представник потерпілої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що претензій до обвинуваченої не має, при обранні міри покарання обвинуваченій поклався на розсуд суду.

Враховуючи, що ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, роз`яснивши їй положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що в такому випадку вона буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорені.

Таким чином суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану поза розумним сумнівом та такі його дії кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

За приписами ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора», правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання, призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За статтею 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

До визначених ч.1 ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій, суд відносить щире каяття, яке виразилося у виді щирого жалю та осуді своєї поведінки, активне сприяння розкриттю злочину шляхом надання правдивих показань про його обставини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій, визначені ч.1 ст.67 КК України, судом не встановлено.

За приписам ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин.

Положення ст. 69 КК України підлягає виваженому застосуванню у тих випадках, коли для реалізації мети покарання установлені в певній санкції його вид і розмір є занадто суровими (несправедливими), а особа потребує поблажливого ставлення. З огляду на це суд має право скорегувати покарання відповідно до індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує конкретні обставини цієї справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі до восьми років. Разом з тим суд приймає до уваги, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, тобто має міцні соціальні зв`язки і хоча не працює, однак допомагає своєму чоловіку у здійсненні підприємницької діяльності, що свідчить про внесення нею свого трудового вкладу у сімейний дохід, крім того суд зважає на не значний розмір заподіяної шкоди та відсутність тяжких наслідків від вчиненого діяння, поведінку обвинуваченої після вчиненого, яка інших кримінальних правопорушень після інкримінованого їй злочину не вчиняла, щиро розкаялася у вчиненому, висловила осуд власної поведінки, що свідчить про зроблені нею належні висновки. Тому суд, керуючись принципом індивідуалізації покарання та справедливості, вважає за можливе призначити ОСОБА_4 більш м`яке покарання, ніж передбачено санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, застосувавши ст. 69 КК України та остаточно призначити їй покарання у виді штрафу.

Обраний обвинуваченій ОСОБА_4 вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченої, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Клопотання про зміну обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили не надійшло.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт майна у кримінальному провадженні, накладений за ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.04.2023.

Доля речових доказів по справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 374-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй за цим законом покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу залишити попереднім - особисте зобов`язання.

Речовий доказ - будиночок для котів чорного кольору, тканинний, на якому мається етикетка (артикул 77710 та штрих-код 101), який передано на зберігання адміністратору магазину «Аврора» ОСОБА_5 - вважати повернутим власнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Вигідна покупка».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 13.04.2023 на будиночок для котів чорного кольору, тканинний, на якому мається етикетка (артикул 77710 та штрих-код 101).

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1