В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/718/22

Провадження № 1-кп/348/108/23

26 липня 2023 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю: прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Надвірна кримінальне провадження №0000083 від 28.03.2022 року та №0000110 від 06.05.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, жителя: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, працюючого по тимчасових заробітках, неодруженого, на утриманні немає нікого, згідно ст.89 КК України несудимого, українця, громадянина України,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб. Крім того, ОСОБА_5 вчинив умисні дії, які виразились у придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Злочини ним вчинено при наступних обставинах:

В середині січня місяця 2022 року обвинувачений ОСОБА_5 , проходячи по міському сміттєзвалищі, що знаходиться в м.Надвірна по вул.Об`їзна Івано-Франківської області, знайшов патрони у кількості 30 штук.

В подальшому, усвідомлюючи, що вказані патрони є боєприпасами, обвинувачений шляхом привласнення знайденого, незаконно їх придбав та переніс до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав їх без передбаченого законом дозволу.

Під час проведення 31.05.2022 року обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , було виявлено та вилучено 30 патронів, які згідно висновку експерта є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, калібру 7,62 мм, а саме військовими гвинтівочними патронами придатними для стрільби.

Крім того, 16.02.2022 року близько 16 год. 00 хв., обвинувачений ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_6 , матеріали щодо якого виділено в окреме провадження, перебуваючи в приміщенні кухні квартири АДРЕСА_2 , де проживає потерпіла ОСОБА_7 .

В подальшому, маючий прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись відсутністю поблизу себе потерпілої, ОСОБА_5 таємно викрав мобільний телефон марки «TECNO», серії «РОР 4», моделі «ВС2с» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), вартість якого, згідно висновку експерта №СЕ-19/109-22/2649-ТВ від 31.03.2022 року становить 1397 грн., що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 .

Після цього, обвинувачений ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_8 , залишили місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на вищевказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, при обставинах, викладених в обвинувальних актах визнав повністю та пояснив, що вказані в обвинувальному акті патрони він знайшов в січні місяця 2022 року на міському сміттєзвалищі.

Скільки їх було точно він сказати не може, так як не рахував їх, але допускає, що могло бути 30 штук.

31.05.2022 року в нього вдома було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено зазначені патрони, які, як встановив експерт, є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, калібру 7,62 мм, а саме військовими гвинтівочними патронами придатними для стрільби.

Відносно викрадення мобільного телефону пояснив суду, що потерпілу він до цього часу не знав. 16.02.2022 року близько 16 год. 00 хв. він разом із ОСОБА_8 , зайшли в гості до ОСОБА_7 , яка була знайомою останнього. Через деякий час, після застілля, потерпіла пішла спати, а він із знайомим ОСОБА_8 залишилися в приміщенні кухні даної квартири.

Сидячи на кухні вони побачили на столі залишений потерпілою мобільний телефон і ОСОБА_8 запропонував його викрасти, на що він погодився.

Після цього його знайомий ОСОБА_9 поставив телефон собі в кишеню і вони пішли до нього ( ОСОБА_5 ) додому. Прийшовши додому він ліг спати, а ОСОБА_8 пішов в ломбард щоб здати викрадений ними телефон.

Усвідомлює, що вчинив умисні злочини, у вчиненому розкаюється та обіцяє стати на шлях виправлення. Запевнив суд, що подібного більше не повторить, просить суд суворо його не карати.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених у обвинувальних актах, та зважаючи на те, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового процесу, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах викладених в обвинувальних актах, доведена повністю.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), за попередньою змовою групою осіб, а також у придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, зокрема, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів та ч.1 ст.263 КК України - до категорії тяжких злочинів, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого: має постійне місце проживання, за яким характеризуються задовільно, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, його поведінку до і після вчинення злочинів, ставлення до скоєного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ч.ч.1, 2 ст.66 КК України, суд враховує його повне визнання вини у вчиненні злочинів, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування потерпілій ОСОБА_7 завданої матеріальної шкоди, яка будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має і просить суворого не карати обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обтяжуючих покарання ОСОБА_5 обставин судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді Надвірнянського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе за умови інтенсивного нагляду, зокрема покладення на останнього відповідних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд прийшов до висновку, що йому слід призначити покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, в межах, встановлених в санкціях інкримінованих йому відповідних частин статей КК України, а саме у виді обмеження волі та позбавлення волі відповідно.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, суд вважає, що на підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_5 слід визначити у виді позбавлення волі.

Разом з тим, беручи до уваги всі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 та обставини, що пом`якшують його покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ще можливе без ізоляції від суспільства, і що є підстави звільнити його від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, застосувавши ст.75 КК України, а тому з урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід визначити іспитовий строк 1 рік.

Згідно ст.76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_5 під час іспитового строку слід покласти обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На думку суду, саме таке основне покарання у виді позбавлення волі, але з іспитовим строком, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, справедливим у співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Суд констатує, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви №43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).

Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головною є можливість у кожній конкретній справі оцінити основному мету застосування певного заходу та характер впливу на особу, які можуть істотно відрізнятися, навіть, за зовнішньої подібності відповідних примусових заходів, бо суд стоїть на тій позиції, що незалежно від того, що вчинили злочинці, визнання їх людської гідності передбачає надання їм можливості ресоціалізувати себе за час відбування покарання з перспективою колись стати відповідальним членом вільного суспільства, що, у цій ситуації, при застосуванні саме такого покарання, є можливим.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, оскільки справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним кримінальному правопорушенню».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання без звільнення від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б вказувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, у світлі практики, ЄСПЛ, сприймалося б як жорстоке поводження, тобто суперечило статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи наведене, обраний обвинуваченому такий вид покарання, на переконання суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та обставинам провадження, але й особі самого обвинуваченого, є обгрунтованим та буде відповідати меті покарання.

Відносно запобіжного заходу, суд констатує наступне:

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід щодо обвинуваченого на стадії досудового розслідування та судового розгляду не обирався. Таким чином, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 на момент розгляду даного провадження відсутній.

Разом з тим, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також те, що суд прийшов до висновку про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, застосувавши ст.75 КК України та визначивши іспитовий строк, суд приходить до висновку про можливість не обирати запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу.

Відшкодування судових витрат належить вирішити з додержанням вимог ст.124 КПК України.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні №0000110 від 06.05.2022 року не заявлявся, арешт на майно не накладався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України 3 (три) роки обмеження волі;

- за ч.1 ст.263 КК України 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_5 визначити 3 (три) роки позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_5 ст.75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України під час іспитового строку покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя: АДРЕСА_1 , в користь держави 1716 грн. 20 коп. за проведення у даному кримінальному провадженні судових експертиз: по кримінальному провадженні №0000110 від 06.05.2022 року судової балістичної експертизи, вартістю 1029 грн. 72 коп., висновок експерта №СЕ-19/109-22/4807-БЛ від 08.06.2022 року та по кримінальному провадженні №0000083 від 28.03.2022 року судової товарознавчої експертизи, вартістю 686 грн. 48 коп., висновок експерта №СЕ-19/109-22/2649-ТВ від 31.03.2022 року.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «TECNO», серії «РОР 4», моделі «ВС2с» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ), який згідно постанови слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 28.03.2022 року після проведення необхідних експертиз передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 , після набрання даним вироком законної сили повернути ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительці АДРЕСА_3 .

Речові докази: чек ТОВ «ТРЕЙД СВІТ ГРУП» за №35098 та товарний чек за №337-0000061 від 06.03.2022 року, які згідно постанови слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 від 07.05.2022 року зберігаються в матеріалах кримінального провадження, після набрання даним вироком законної сили залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: вилучені 31.05.2022 року під час проведення обшуку 30 (тридцять) патронів, що упаковані в спецпакет №KIV2102801, які згідно висновку експерта є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, калібру 7,62 мм, а саме військовими гвинтівочними патронами придатними для стрільби, які згідно постанови слідчого СВ Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 від 31.05.2022 року після проведення слідчих дій та експертизи направлені на зберігання до УЛМТЗ ГУНП в Івано-Франківській області, квитанція про отримання на зберігання речових доказів №3169 від 06.07.2022 року, після набрання даним вироком законної сили знищити.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1