У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційні скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7 , прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 на ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003320, відносно

ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

обвинувачена ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

представник потерпілої ОСОБА_10 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України повернуто прокурору.

Ухвалено відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та закрити кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003320 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Прокурор просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Представник потерпілої ОСОБА_10 просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи осіб, які подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 зазначає, що висновки суду про відмову у задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003320 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України є невірними.

Захисник вказує на те, що відомості про вчинення кримінального правопорушення, який інкримінується ОСОБА_6 внесено до ЄРДР 22.09.2016 р. в межах кримінального провадження № 0000310, надалі кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 12.10.2017 р. та 19.10.2017 р. виділено в окреме провадження.

За даними реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_6 вперше повідомлено про підозру 27.09.2016 р., після чого 27.02.2017 р. справу відносно ОСОБА_6 закрито, а 02.08.2017 р. постанову про закриття скасовано слідчим суддею. Надалі 12.10.2017 р. ОСОБА_6 повторно повідомлено про підозру, 20.11.2017 р. складено обвинувальний акт, який 23.11.2017 р. надійшов до суду.

На думку захисника, незалежно від об`єднань та виділень справи, які законодавцем не вказані, як підстави для неврахування строку досудового слідства, з моменту першого повідомлення про підозру ОСОБА_6 , до моменту направлення кримінального провадження до суду, минуло більше року, при цьому строки слідства продовжувались лише до 8 місяців, що свідчить про проведення слідчих і процесуальних дій, у даному кримінальному провадженні поза межами строку досудового розслідування, що є беззаперечною підставою для закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Захисник зауважує на тому, що системний аналіз положень ст. ст. 5, ч. 3 ст. 9, 10 28 КПК України свідчить про те, що положення Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 р. в частині застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України до проваджень внесених до ЄРДР після 15.03.2018 р. суперечить положенням КПК України щодо дії закону у часі, законності та рівності сторін, у зв`язку з чим, на підставі ч. 3 ст. 9 КПК України п. 4 пар. 2 розд. 4 Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 р. не підлягає застосуванню у частині визначення дії Кодексу в часі.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор стверджує, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, в ньому викладені об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, кваліфікуючі ознаки даного складу злочину, у тому числі дії кожного зі співучасників кримінального правопорушення, а не зазначення в обвинувальному акті анкетних даних інших співучасників злочину, не є умовою правильної кваліфікації кримінального правопорушення, не впливає на об`єктивну сторону складу злочину та не обмежує обвинувачену у праві на захист.

Крім того, прокурор звертає увагу на те, що у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0003320, окрім ОСОБА_6 будь-яким особам про підозру не повідомлялось, з вказаного провадження, матеріали відносно інших підозрюваних не виділялись та обвинувачення не висувалось, у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для надання правової оцінки їх діям, з точки зору наявності складу злочину. При складанні обвинувального акту прокурор керувався закріпленими у ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України принципу презумпції невинуватості та практики Європейського Суду з цього питання.

В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_10 зазначає, що ухвала суду підлягає скасуванню з підстав необґрунтованості, незаконності та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Представник вказує на те, що потерпіла ОСОБА_9 не отримувала повідомлень про дату та час судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , а відтак, висновки суду про те, що ОСОБА_11 належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду є хибними. За наведеного, представник вважає, що підготовче судове засідання проведено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, в частині обов`язкового повідомлення та участі потерпілої. Крім цього, звертає увагу на те, що він направляв до суду клопотання про перенесення судового розгляду, у зв`язку з перебуванням в лавах територіальної оборони, проте суддя вказане клопотання не розглянув, чим порушив права потерпілої сторони.

Представник вважає, що обґрунтування позиції суду про повернення обвинувального акту прокурору не відповідають вимогам закону, оскільки зазначення в обвинувальному акті анкетних даних інших співучасників ОСОБА_6 , яким висунуто обвинувачення в межах іншого обвинувачення не узгоджується з вимогами Конституції України, КПК України та висновками судів апеляційних і касаційних інстанції, в частині презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Представник звертає увагу на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 повністю відповідає положенням ст. 291 КПК України.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

Представник потерпілої ОСОБА_10 в запереченні на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 зазначає про необґрунтованість доводів захисника та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Врахувавши вимоги ст. 291 КПК України, суд зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме у заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, проте в обвинувальному акті, який містить велику кількість епізодів кримінального правопорушення, зазначено про те, що деяка (невизначена) кількість співучасників злочину невстановлена слідством, а дані щодо двох інших осіб знеособлені та ці особи зазначені як Особа 1 та Особа 2. Тобто, викладаючи фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, не зазначено осіб, у вчиненні кримінального правопорушення, у співучасті з якими, обвинувачується ОСОБА_6 , що позбавляє суд можливості належним чином перевірити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження та є необхідними для правової оцінки дій обвинуваченої та які, відповідно до ст. 91 КПК України, входять до предмету доказування.

За наведеного, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а викладене в ньому обвинувачення є неконкретним, що є порушенням права на захист особи, яка підозрюється у вчиненні конкретного кримінального правопорушення, який має бути проінформованим про характер і причини обвинувачення та мати можливість підготуватися до захисту від конкретно пред`явленого обвинувачення, а суд позбавляє можливості з`ясувати та встановити усі необхідні для розгляду кримінального провадження обставини, а тому повернув обвинувальний акт прокурору.

Крім наведеного, врахувавши положення Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 р., згідно якому положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, щодо закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування не мають зворотної дії у часі та не можуть бути застосовані до кримінальних проваджень, у яких відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР до введення в дію цих змін, тобто до 15.03.2018 р., суд дійшов висновку про відмову у задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та представника потерпілої, які підтримали подані ними апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, пояснення обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 та заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України, фактичними обставинами кримінального правопорушення, зокрема, є подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає ст. 291 КПК України, зокрема: якщо він містить положення, що суперечать одне одному; містить недопустиму натуралізацію опису злочину; не підписаний слідчим чи не затверджений прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.

В той же час, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Під час перевірки матеріалів кримінального провадження, апеляційним судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 містить всі відомості, які передбачені положеннями ст. 291 КПК України: в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначена правова кваліфікація, з посиланням на положення закону і частину статті закону України про кримінальну відповідальність, викладено формулювання обвинувачення, зазначені анкетні дані обвинуваченої, анкетні відомості потерпілої, найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; дату та місце його складання, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, який склав обвинувальний акт. Обвинувальний акт підписаний та затверджений прокурором із зазначенням його посади та прізвища. До обвинувального акту доданий реєстр матеріалів досудового розслідування.

За наведених обставин, на переконання апеляційного суду, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 містить у собі усі складові, необхідні для призначення цього обвинувального акту до судового розгляду.

Стосовно визначених судом першої інстанції підстав для повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з відсутністю в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 анкетних даних осіб, зазначених як Особа 1 та Особа 2, у співучасті з якими ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, апеляційний суд вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах КПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не може бути притягнений до кримінальної відповідальності за те саме кримінальне правопорушення більше одного разу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Девеер проти Бельгії» від 27.02.1980 р. встановлено, що «обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінального карного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення». Аналогічне ствердження є й у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 р.

До того, апеляційний суд враховує й те, що чинний КПК України, зокрема ст. ст. 17, 20, 21, 22 КПК України, та міжнародні стандарти у галузі судочинства вказують на неприпустимість нехтування презумпцією невинуватості та правом на справедливий судовий розгляд.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За наведених вимог закону та норм міжнародного права, апеляційний суд доходить висновку, що зазначення в обвинувальному акті анкетних даних інших, крім обвинуваченої, осіб у вчиненні кримінального правопорушення у співучасті з обвинуваченою, які фактично, на даний час, не притягуються до кримінальної відповідальності в даному провадженні, не лише входить у колізію з нормами кримінального процесуального законодавства щодо вільної оцінки доказів, а й суперечить передбаченим ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження та загальним засадам кримінального провадження, зокрема забезпеченню до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Отже, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводами прокурора та представника потерпілої про те, що особи Особа 1 та Особа 2 не є сторонами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003320 (у розумінні ст. 3 КПК України), і,у зв`язку з чим, відсутність в обвинувальному акті анкетних даних цих осіб, не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, на даній стадії судового розгляду, суд не вправі давати будь-яку оцінку сформованому обвинуваченню, в тому числі щодо його повноти та правильності, зокрема щодо оцінки обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченої, а також досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, оскільки такі дії проводяться на стадії судового розгляду з дослідженням доказів, зібраних у кримінальному провадженні.

Доводи захисника ОСОБА_7 про необхідність закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до положень Закону № 2147-VIІІ від 03.10.2017 р. «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», ч. 1 ст. 284 КПК України, в якій передбачені підстави для закриття кримінального провадження, доповнена п. 10 такого змісту: «10) після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи», який набрав законної сили 16.03.2018 р.

Разом з тим, положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України стосовно закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, не мають зворотної дії в часі та не можуть бути застосовані до кримінальних проваджень, у яких відомості про кримінальне правопорушення, внесені в ЄРДР до введення в дію цих змін, тобто до 15.03.2018 р.

Відповідно матеріалам провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , затверджений 20.11.2017 р., повідомлення про підозру останній оголошено 28.09.2016 р. та 12.10.2017 р., а відтак, в даному випадку, положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України застосуванню не підлягають, тому вимоги захисника ОСОБА_7 задоволенню не підлягають.

З огляду на наведене, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду про повернення обвинувального акта прокурору є передчасним і таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та фактичним обставинам провадження, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченої ОСОБА_6 ОСОБА_7 відмовити.

Апеляційні скарги прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 25 серпня 2022 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0003320 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3