1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/3483/23 1-кс/335/1104/2023
26 квітня 2023 року м. Запоріжжя
У ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню встановлено, що на початку лютого 2023 року, приблизно об 11:00 годині, невстановлена особа, в умовах воєнного стану, перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , шляхом пошкодження навісного замка на сараї, проникла всередину, звідки таємно викрала дертемолку, яка належить ОСОБА_5 та завдала майнову шкоду (ЄО 3977 від 17.04.2023). Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_5 пояснив, що виїхав з м. Гуляйполе у червні 2022 року до м. Запоріжжя, у зв`язку із збройною агресією країни загарбника (рф) по відношенню до України. За адресою: АДРЕСА_1 , розташовується територія домоволодіння де він проживав разом з сім`єю. У березні 2022 року, під час ворожого обстрілу вищевказаного домоволодіння було зруйновано в`їзні металеві ворота, а також вибуховою хвилею пошкодило двері на господарчих прибудовах та на будинку. У січні 2023 року, останній раз ОСОБА_5 був за вищевказаною адресою, всі речі були на містах. 16.04.2023 останній виявив, що в сараї, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зник електричний кормоподрібнювач (зерноподрібнювач) «Фермер-3», у корпусі синього кольору, 220 В, потужністю 2,2 кВт, який був придбаний у 2020 році, у новому стані. Внаслідок вказаної крадіжки йому спричинена майнова шкода. Опитаний ОСОБА_6 пояснив, що він проживає по сусідству з ОСОБА_5 , який, як йому було відомо, виїхав зі свого будинку у інше місто, у зв`язку з постійними обстрілами. У перших числах лютого 2023 року, приблизно об 11:00 годині, він вирішив проникнути до приміщення сараю, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , щоб вчинити крадіжку особистого майна ОСОБА_5 . Так, через вхідні двері, які були відчинені від вибухової хвилі, проник до приміщення вищевказаного сараю, де вчинив крадіжку електричного кормоподрібнювача (зерноподріблювача), який у подальшому продав ОСОБА_7 , вказавши останньому, що майно належить йому. Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що на початку лютого 2023 близько 11:00 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 зустрів ОСОБА_8 , який запропонував йому придбати електричний кормоподрібнювач (зерноподрібнювач), у корпусі синього кольору, вказавши, що він належить йому. У подальшому, ОСОБА_9 виніс зерноподрібнювач з території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який помістив до багажнику автомобіля ВАЗ -2107, який належить ОСОБА_7 та від останнього отримав грошові кошти в сумі 1000 грн. 24.04.2023 ОСОБА_7 добровільно для проведення огляду, надав працівникам поліції, біля території свого домоволодіння АДРЕСА_3 , а саме: електричний кормоподрібнювач (зерноподрібнювач) «Фермер-3», у корпусі синього кольору. Вищевказаний предмет, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, про що винесено відповідну постанову. Згідно вказаної постанови Електричний кормоподрібнювач (зерноподрібнювач) «Фермер-3», у корпусі синього кольору вилучений до ВП №1 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області.
З метою збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачу, слідчий звернулася з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
У судове засідання слідчий надала заяву про розгляд клопотання без її участі, просить його задовольнити.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
Також встановлено, що 24.04.2023 гр. ОСОБА_7 у добровільному порядку працівникам поліції був виданий електричний кормоподрібнювач (зерноподрібнювач) «Фермер-3», у корпусі синього кольору. У якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що вказаний інструмент він придбав у свого раніше знайомого ОСОБА_8 , що вказана річ є краденою ОСОБА_7 не знав.
24.04.2023 слідчим винесено постанову про визнання вилученого електричного кормоподрібнювача (зерноподрібнювач) «Фермер-3», у корпусі синього кольору - речовим доказом.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як зазначено у клопотанні, слідчий звернувся з клопотанням про арешт майна, з метою забезпечення збереження речового доказу.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до частин 1 та 2 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, майно, що є об`єктом кримінально протиправних дій, було добровільно видане працівникам поліції, визнано речовим доказом та у встановленому законом порядку передано на відповідальне зберігання до камери збереження речових доказів ВП № 1 Пологівського РВП ГУНП у Запорізькій області. З наведеного слідує, що хоча вказане вище майно й має значення речового доказу для кримінального провадження, проте відсутні підстави вважати, що існують ризики його втрати або знищення. Сам факт добровільної передачі вищезазначеного майна працівникам поліції, вже свідчить про те, що майно втратило статус тимчасово вилученого.
Таким чином, слідчий не довів необхідності арешту добровільно виданого ОСОБА_7 майна, а також наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, щодо можливості втрати цього майна, що є підставою для відмови у задоволенні даного клопотання.
Керуючись ст.ст. 131-132, 170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя,
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Пологівського РВП Головного управління Національної поліції у Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити у повному обсязі.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1