Справа № 298/447/22
Номер провадження 1-кп/298/108/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянув в смт.Великий Березний в залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 27 лютого 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Великий Березний Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з незакінченою базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Великоберезнянського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №00000224 від 27 лютого 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, з доданими до нього матеріалами.

Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 20 квітня 2022 року в даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився. Судом вжиті заходи щодо повідомлення потерпілого ОСОБА_6 про час і місце судового засідання. 26 квітня 2022 року через канцелярію суду надійшло повідомлення та рапорт о/у СКП відділення поліції №2 Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 , яким остання повідомляє, що з метою встановлення місця перебування розшукуваного громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , який перебуває в розшуку за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України (ОРС «Розшук» №1400422 від 29.03.2022 року), було здійснено ряд оперативно пошукових заходів, однак встановити місце знаходження розшукуваного не надалось можливим.

Сторони вважали за можливе провести підготовче судове засідання за відсутності потерпілого ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зазначив, що підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, угод не укладено, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, просив призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, зазначив, що угод у даному кримінальному провадженні не укладалося, клопотань про закриття кримінального провадження нема, подав клопотання про об`єднання в одне провадження кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, та про виклик і допит свідків.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 ч. 3 ст. 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Судом встановлено, що відповідно до вимог ст.32 КПК України зазначене кримінальне провадження підсудне Великоберезнянському районному суду Закарпатської області.

Обвинувальний акт складено з дотриманням положень ст. 291 КПК України.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження на цей час не вбачається.

Відповідно до ч. 5 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої.

Крім того, ч.ч. 1, 2 ст. 314-1 КПК України передбачено, що з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду. Досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

У судовому засіданні не встановлено підстав, передбачених ч. 4 ст. 314-1 КПК України, за яких досудова доповідь не складається.

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.194 КК України, яке згідно ст. 12 КК України належить до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Суд вважає необхідним складання досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 314-1 КПК України.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про пробацію» права, обов`язки, відповідальність, правовий та соціальний захист персоналу органу пробації визначаються Законом України «Про державну кримінально виконавчу службу України» та цим Законом, тому складання досудової доповіді слід доручити Великоберезнянському районному сектору філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області.

Отже, в наявності достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду. Підстав, визначених у ч. 2 ст. 27 КПК України, для прийняття рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні, суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду суддею одноособово у відкритому судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження.

Що стосується клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про об`єднання в одне провадження кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, то підстав для задоволення такого суд не вбачає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 334 КПК України, матеріали кримінального провадження, у тому числі матеріали щодо кримінального проступку та щодо злочину, можуть об`єднуватися в одне провадження або виділятися в окреме провадження ухвалою суду, на розгляді якого вони перебувають, згідно з правилами, передбаченимистаттею 217 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 217 КПК України, у разі необхідності в одному провадженні можуть бути об`єднані матеріали досудових розслідувань щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні одного кримінального правопорушення, або щодо однієї особи, підозрюваної у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, а також матеріали досудових розслідувань, по яких не встановлено підозрюваних, проте є достатні підстави вважати, що кримінальні правопорушення, щодо яких здійснюються ці розслідування, вчинені однією особою (особами).

З аналізу вказаних норм вбачається, що законодавець передбачив право суду (а не обов`язок) прийняти рішення про об`єднання матеріалів кількох кримінальних проваджень в одне у разі встановлення судом такої необхідності, тобто з урахуванням забезпечення виконання завдань кримінального провадження, визначених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Об`єднання кримінальних проваджень має на меті забезпеченню повноти, всебічності розгляду справ, сприяє повному забезпеченню прав обвинуваченого на розгляд кримінальних проваджень протягом найкоротшого строку, а відтак і дотриманню принципу юридичної визначеності особи щодо її процесуального статусу у кримінальних провадженнях.

Таким чином, суд має оцінити, чи дійсно в результаті об`єднання справ буде досягнута вказана мета, і чи не призведе така дія до зворонього, або до ускладенння розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Проведення судового провадження у розумні строки забезпечує суд. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Судом встановлено, що у справі №298/447/22 розглядається обвинувальний акт №0000024 від 27 лютого 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, в даному провадженні потерпілим є ОСОБА_6

У справі №298/216/21, з якою просить об`єднати захисник кримінальне провадження, розглядається обвинувальний акт №0000157 від 13 квітня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, потерпілою у справі є ОСОБА_9 .

За змістом обвинувальних актів у вказаних кримінальних провадженнях, кримінальні правопорушення були вчинені у різні дати, за відмінних обставин, потерпілими є особи, які між собою не пов`язані, а кримінальне провадження №0000157 від 13 квітня 2020 року розглядається також щодо іншого обвинуваченого ОСОБА_8 . Різний склад учасників кримінальних проваджень та, за змістом обвинувальних актів - непов`язаність подій кримінальних правопорушень, судом також беруться до уваги як такі обставини, що ускладнюють їх спільний розгляд.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що об`єднання кримінальних проваджень в одне ускладнить їх судовий розгляд, збільшить коло учасників процесу, що, у свою чергу, призведе до збільшення кількості та тривалості процесуальних дій; при цьому також підвищуються організаційні ризики з підготовки справи до розгляду - необхідність забезпечення явки до суду більшої кількості осіб, зокрема, потерпілих, свідків, що негативно вплине на ефективність розгляду справи, призведе до порушення розумних строків їх розгляду. Таке об`єднання, на переконання суду, не забезпечить беззаперечного виконання вимог ст.ст. 2, 28 КПК України щодо забезпечення виконання завдань кримінального провадження, дотримання розумних строків розгляду вказаних проваджень.

Що стосується клопотання сторони захисту про виклик певних осіб до суду для допиту, то суд вважає таке клопотання передчасним на цьому етапі. Вказане клопотання підлягає вирішенню в ході судового розгляду у порядку, передбаченому вимогами ст.ст. 349, 350 КПК України, тобто під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження у цьому кримінальному провадженні.

26 квітня 2022 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 27 лютого 2022 року за ч. 2 ст. 194 КК України, в якому порушується питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням розміру застави в сумі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він будучи раніше засудженим вироком Перечинського районного суду від 4 липня 2019 року до позбавлення волі строком на 3 роки за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та на підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, однак після закінчення іспитового строку судом не звільнений від відбування покарання, на шлях виправлення не став та знову скоїв злочин за наступних обставин.

Зазначає, що 27 лютого 2022 року близько 00 годин 20 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли між ним та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за вищевказаною адресою, умисно, з метою знищення житлового будинку, шляхом підпалу, громадянина ОСОБА_6 та його майна, яке знаходилось в цьому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , розбив вікно в одній із кімнат даного будинку, кинувши камінь у вікно, після чого, діючи умисно, через розбите перед цим вікно зі сторони вулиці Зеленої, кинув невстановлений палаючий предмет всередину кімнати кухні, внаслідок чого в даній кімнаті виникла пожежа. В подальшому, пожежу було ліквідовано пожежно-рятувальним підрозділом. В результаті пожежі вогнем було пошкоджено житлову кімнату та перекриття загальною площею 36м2.

Вказує, що 27 лютого 2022 року о 16 годині 10 хвилин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 02.03.2022 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в сумі 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп., строком на 59 днів, тобто до 27 квітня 2022 року включно.

Посилається, що згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 194 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є умисним тяжким злочином проти власності, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років.

Прокурор вказує на наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Ризик переховування від органів досудового розслідування або суду прокурор пов`язує з усвідомленням ОСОБА_4 тяжкості кримінального покарання за вчинений злочин, зокрема, покарання тільки у вигляді позбавлення волі, відсутністю в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, утриманців, офіційного працевлаштування, останній є неодруженим. Ризик незаконного впливу на потерпілого ОСОБА_6 та свідків у даному кримінальному провадженні прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 , свідки судом не допитані й під впливом обвинуваченого ОСОБА_4 , можуть змінити покази на його користь. Наголошує, що ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 , неодноразово був засудженим, останній раз за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 4 липня 2019 року за ч. 1 ст. 289 КК України до трьох років позбавлення волі та на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 2 роки. Незважаючи на довіру суду, ОСОБА_4 не виконує покладені на нього судом обов`язки, у зв`язку з чим 04.09.2020 Великоберезнянським РС філії ДУ Центр пробації в Закарпатській області скеровано до Великоберезнянського районного суду подання стосовно засудженого ОСОБА_4 для вирішення питання про скасування іспитового терміну та направлення засудженого для відбування реальної міри покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки згідно з вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.07.2019 року. Вказане подання на даний час судом не розглянуто. В ході розгляду даного подання Великоберезнянським районним судом Закарпатської області неодноразово виносились ухвали про привід ОСОБА_4 в судове засідання в зв`язку з його неявкою, а саме: ухвали від 26.11.2020, 07.12.2020, 05.04.2021, 10.06.2021, 24.11.2021. Крім того, ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 09.02.2021 оголошено розшук ОСОБА_4 . Крім цього, на розгляді у Великоберезнянському районному суді Закарпатської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000157 від 13 квітня 2020 за ч. 3 ст. 185 КК України, який на даний час судом не розглянуто.

Прокурор посилається на те, що при вирішенні питання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, крім наведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно відповідно до ст. 178 КПК України врахувати тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється згідно ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України є умисним тяжким злочином проти власності, за який законом передбачено покарання, у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років. Вказує, що у обвинуваченого ОСОБА_4 відсутнє постійне місце роботи або навчання, він неодружений, утриманців не має, що може свідчити про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання. Офіційні джерела доходів обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні, що може свідчити про незаконне отримання ним засобів для існування, в тому числі кримінальним шляхом - вчиненням кримінальних правопорушень проти власності. За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується як особа, яка участі у громадському житті селища не бере, та на поведінку якої скарг до територіальної громади не поступало.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з підстав, наведених в ньому, просив таке задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що ОСОБА_4 свою вину не визнає, просив врахувати взяти до уваги ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 хворіє на цукровий діабет І типу. Зазначив, що вказаний розмір застави для ОСОБА_4 є непосильним, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту у період часу з 22.00 год. до 06.00 год.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, запевнив, що зможе дотримуватися належної правової поведінки, вказав на те, що хворіє цукровим діабетом та два рази на день робить уколи інсуліну уже протягом п`яти років.

Суд, дослідивши клопотання про застосування запобіжного заходу, а також додані до нього матеріали, заслухавши позиції учасників кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстроване місце проживання, непрацюючий, неодружений, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

У даному кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 2 березня 2022 року стосовно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 59 днів, з визначенням застави у розмірі 250000 гривень. Строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою визначено до 27 квітня 2022 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд дотримується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Щодо обґрунтованості підозри, то суд констатує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.194 КК України, тобто в умисному пошкодженні чужого майна, вчинене шляхом підпалу, і діянням ОСОБА_4 надана правова кваліфікація за вказаною частиною зазначеної статті КК України.

Суд звертає увагу, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 надійшов до суду та вирішується питання про запобіжний захід на етапі підготовчого судового засідання, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду, при цьому докази зібрані на стадії досудового розслідування ще не досліджувалися.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Судом встановлено, що 27.02.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 були внесені відомості про те, що 27 лютого 2022 року близько 00 годин 20 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись на АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли між ним та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за вищевказаною адресою, умисно, з метою знищення житлового будинку, шляхом підпалу, громадянина ОСОБА_6 та його майна, яке знаходилось в цьому будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , розбив вікно в одній із кімнат даного будинку, кинувши камінь у вікно, після чого, діючи умисно, через розбите перед цим вікно зі сторони вулиці Зеленої, кинув невстановлений палаючий предмет всередину кімнати кухні, внаслідок чого в даній кімнаті виникла пожежа. У подальшому пожежу було ліквідовано пожежно-рятувальним підрозділом. В результаті пожежі вогнем було пошкоджено житлову кімнату та перекриття загальною площею 36м2.

28 лютого 2022 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Сторона захисту в ході судового розгляду посилається на необґрунтованість підозри ОСОБА_4 , однак доказів на спростування висунутої підозри обвинуваченому не наводить.

Перевіряючи наведені доводи сторони захисту щодо відсутності доказів у даному кримінальному провадженні, які б свідчили про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК, суд зазначає, що наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, а також наданий до суду обвинувальний акт від 18 квітня 2022 року у кримінальному провадженні №0000024, внесеному до ЄРДР стосовно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії підготовчого судового засідання.

Суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України не є вочевидь необґрунтованою.

Разом з тим, суд звертає увагу, що на стадії досудового розслідування в даному кримінальному провадженні при обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 2 березня 2022 року надавалась оцінка обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Що стосується заявлених прокурором у клопотанні ризиків переховування ОСОБА_4 від суду, та вчинення ним нових злочинів, то такі заслуговують на увагу з огляду на нижченаведене.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.194 КК України. Санкція відповідної частини вказаної статті відносить інкримінований злочин до тяжких і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років. Отже, очікування можливого вироку із призначеною реальною мірою покарання може мати значення. При чому, ризик переховування та втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому суд, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є дані щодо неодноразового притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності, а також особисту поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 (особливості поведінки, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Оцінюючи ризик переховування, суд також враховує відсутність у ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків, з огляду на те, що він неодружений, ніде не працює, утриманців не має.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від правосуддя, суд вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Окрім цього, суддею враховуються, що ОСОБА_4 був засудженим вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 4 липня 2019 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом) до трьох років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку 2 роки.

04.09.2020 Великоберезнянським РС філії ДУ Центр пробації в Закарпатській області скеровано до Великоберезнянського районного суду подання стосовно засудженого ОСОБА_4 для вирішення питання про скасування іспитового терміну та направлення засудженого для відбування реальної міри покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки згідно з вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.07.2019 року. В ході розгляду даного подання Великоберезнянським районним судом Закарпатської області неодноразово виносились ухвали про привід ОСОБА_4 в судове засідання в зв`язку з його неявкою, а саме: ухвали від 26.11.2020 року, 07.12.2020 року, 05.04.2021 року, 10.06.2021 року, 24.11.2021 року. Крім того, ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 09.02.2021 року оголошено розшук ОСОБА_4 .

Ці обставини свідчать про схильність обвинуваченого ОСОБА_4 до переховування від суду як способу поведінки, до якого він може вдатися у випадку загрози його інтересам. Ці обставини є передумовами та можливістю для його втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування від суду, а тому наявними обґрунтовані сумніви щодо належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, суд доходить висновку, що зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_4 може вчиняти в подальшому дії з метою переховування. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою унеможливлення переховування останнього, застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вбачається обґрунтованим.

Також суд враховує відомості, що на розгляді суду перебуває кримінальне провадження №0000157 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та поданняВеликоберезнянського РС філії ДУ Центр пробації в Закарпатській області стосовно засудженого ОСОБА_4 про скасування іспитового терміну та направлення засудженого для відбування реальної міри покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки згідно з вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 04.07.2019 року, що можуть свідчити про непоодинокі випадки ймовірної протиправної поведінки ОСОБА_4 . Вказане може характеризувати особу ОСОБА_4 , як таку, що схильна до дій, що суперечать закону.

Таким чином, суд погоджується також з доводами прокурора щодо наявності ризику вчинення ОСОБА_4 нового злочину.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілого та свідків, суд дійшов висновку про існування на час розгляду даного клопотання ризику незаконного впливу обвинуваченим ОСОБА_4 на зазначених осіб у кримінальному провадженні. При цьому, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань, з огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - свідок допитується безпосередньо в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

За таких обставин, зважаючи, що на час розгляду клопотання прокурора свідки сторони обвинувачення та потерпілий судом не допитувались, суд вважає, що прокурором переконливо доведено, що ризик впливу на свідків та потерпілого продовжує існувати і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

Враховуючи наведене, на думку суду, на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам. Жодних обставин, які б свідчили про можливість застосувати щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.

Доводи захисника, озвучені в підготовчому судовому засіданні, суд оцінює критично, оскільки на переконання суду вони лише вказують на абстрактну можливість обвинуваченого ОСОБА_10 дотримуватись належної процесуальної поведінки, що спростовується встановленими в ході розгляду клопотання прокурора обставинами, що підтверджують схильність обвинуваченого до протиправної поведінки.

Разом з цим, суд бере до уваги наданий захисником ОСОБА_5 витяг із історії хвороби стаціонарного хворого №1723/530 АЗПМС смт. В.Березний, з якого слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , діагноз: цукровий діабет, І тип. При цьому, суд звертає увагу, що в даному витязі зазначено дата поступлення по стаціонару 25.05.2016 року, а дата виписки 03.06.2016 року. У світлі наведених вище актуальних даних про існування ризиків переховування та вчинення нових кримінальних правопорушень, вказана хвороба обвинуваченого не може бути вирішальною, що могла б знизити ці ризики до маловірогідності чи до їх виключення. Поряд з цим, суддею враховано, що підтверджуючих даних про неможливість лікування ОСОБА_4 за вказаним діагнозом в умовах тримання під вартою, так як і актуальної інформації щодо стану здоров`я обвинуваченого на даний момент стороною захисту не надано. Підтверджені належним чином дані, що стан здоров`я ОСОБА_4 несумісний з триманням під вартою, відсутні.

Враховуючи викладене, зазначені стороною захисту аргументи про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів, які б підтверджували заявлені прокурором у клопотанні ризики та обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, є безпідставними. Твердження захисника ОСОБА_5 про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 шляхом застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не можуть бути прийняті судом, виходячи з обставин даного кримінального провадження і даних про особу обвинуваченого.

На переконання суду, обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Суд вважає, що обрання такого запобіжного заходу не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи - тримання під вартою, що завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим ст. 177 КПК України, зазначеним вище ризикам, суд вважає за необхідне обрати останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а відтак клопотання прокурора у частині обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів підлягає задоволенню.

При визначенні розміру застави судом враховується наступне.

За змістом ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

При цьому, суд враховує положення ч. 4 ст. 182 КПК України, відповідно до яких розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При визначенні ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суддя наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії» (W. V. Switzerland), 14379/88, 26 січня 1993 року, у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain), 12050/04, 8 січня 2009 року.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання прокурора слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб з визначенням застави 35 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покладенням на обвинуваченого обов`язків.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 314 - 316, 334, 372, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 27 лютого 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Великоберезнянського районного суду Закарпатської області на 11-у годину 00 хвилин 6 травня 2022 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово. У судове засідання викликати сторони кримінального провадження та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

Доручити Ужгородському районному сектору №1 філії ДУ «Центр пробації» у Закарпатській області до 6 травня 2022 року скласти та надати досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що йому надається право брати участь у підготовці досудової доповіді. Участь особи у підготовці досудової доповіді полягає у наданні персоналу органу пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 про об`єднання в одне провадження кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України - відмовити.

Клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_4 обов`язків, визначених КПК України, визначити заставу в розмірі тридцяти п"яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 86835 (вісімдесят шість тисяч вісімсот тридцять п"ять) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; Банк отримувача ДКСУ м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №298/447/22; провадження №1-кп/298/108/22 згідно ухвали Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 26 квітня 2022 року.

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку їх наявності.

Термін дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 24 червня 2022 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу в частині застосування запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду. Віншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду у частині застосування запобіжного заходу не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1