Провадження 1-кс/127/6828/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , секретаря ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , заявника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання ОСОБА_5 , який представляє інтереси ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2023 (справа № 127/4682/23), в рамках кримінального провадження № 0000043, внесеного до ЄРДР 03.02.2023, за фіксації судового розгляду технічними засобами,-

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області клопотання ОСОБА_5 , який представляє інтереси ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, що застосовано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2023 (справа № 127/4682/23), в рамках кримінального провадження № 0000043, внесеного до ЄРДР 03.02.2023, накладений на предмети схожі на грошові кошти у сумі 1 159 400 грн. (один мільйон сто п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста).

Заявник мотивував клопотання тим, що по справі проведено усі необхідні слідчі дії, грошові кошти не мають жодного відношення до кримінального правопорушення, а тому накладений арешт призводить до позбавлення власника користуватися своїм майном.

Заявник в судовому засіданні клопотання підтримав за обставин викладених у ньому.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні заперечили проти клопотання, просили в задоволенні клопотанні відмовити.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження та потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручаюся у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертався із клопотанням.

З огляду на положення ч. 1 ст. 170 КПК України та п. 2 п. 2.6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 р., арешт майна може бути застосовано лише щодо майна осіб, які є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

В судовому засіданні встановлено, що захисник ОСОБА_5 здійснює представництво інтересів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000043 внесеному до ЄРДР 03.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 2 КК України.

Під час огляду місця події 19.02.2023 20.02.2023, приміщення оглядової кімнати напрямку «в`їзд в Україну» ВМО Автомобільний МП Дністер Вінницької митниці, за адресою: вул. Гагаріна, 13, м. Могилів Подільський, Вінницька область, було виявлено та вилучено предмети схожі на грошові на загальну суму 1 159 400 гривень.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2023 (справа № 127/4682/23) накладено арешт на вищевказані грошові кошти.

В обґрунтування накладення арешту на вищевказані грошові кошти органом досудового розслідування ставилося те, що в рамках кримінального провадження дане майно набуте кримінально протиправним шляхом та є речовим доказом.

Разом із тим, на теперішній час стали відомі обставини, які не були дослідженні слідчим суддею під час накладення арешту на майно 22.02.2023.

Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 до теперішнього часу по кримінальному провадженні підозра не повідомлялася та останні не мають будь якого процесуального статусу по кримінальному провадженні.

В судовому засіданні та з матеріалів доданих до клопотання встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , на законних підставах здійснюють підприємницьку діяльність на території України. Крім того, ОСОБА_10 є директором ТОВ «УСАС ВУД». Також, відповідно до виписок з АТ КБ «Приватбанк» щодо руху коштів по картковим рахункам ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , вбачаються валютні операції та грошові надходження на загальну суму, яка в рази перевищує суму вилучену під час огляду 19.02.2023 20.02.2023, що в свою чергу підтверджує джерело походження грошових коштів вилучених у ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Тому, за відсутності повідомлення про підозру, та належних обгрунтованих доказів в підтвердження незаконного походження грошових коштів, стверджувати, що дане майно набуто кримінально протиправним шляхом на теперішній час неможливо.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як було зазначено вище, відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В даному випадку грошові кошти на які накладено арешт, не можуть виступати речовим доказом у вищезазначеному кримінальному провадженні, що відповідно виключає можливість застосування арешту майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування кримінального провадження триває майже пів року, по кримінальному провадженні проведено усі необхідні слідчі дії, які стосувалися вилученого майна. Під час досудового розслідування підозра, до тепер, нікому не повідомлена, а за відсутності повідомлення про підозру, та доказів в обгрунтування протиправного походження майна, арешт майна не може слугувати підставою для позбавлення права власності на майно фізичної особи.

Наведене свідчить, що у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та заборони розпоряджатися майном на теперішній час відпала потреба та скасування даного заходу жодним чином не вплине на повноту та всебічність досудового розслідування кримінального провадження.

Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Викладені захисником доводи та додані до клопотання матеріали, які не були предметом вивчення слідчим суддею під час накладення арешту на майно, переконують, що зі спливом часу накладений арешт на майно підлягає скасуванню. Отже, в даному випадку враховуючи вимоги розумності строків, співрозмірності обмеженого права та наслідки застосованого заходу з фабулою кримінального правопорушення, яке розслідується, слід дійти висновку про необхідність скасування застосованого заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 169, 170 172, 174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_5 , який представляє інтереси ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) та ОСОБА_8 , про скасування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.02.2023 (справа № 127/4682/23), в рамках кримінального провадження № 0000043, внесеного до ЄРДР 03.02.2023, а саме: предмети схожі на грошові кошти у сумі 1 159 400 грн. (один мільйон сто п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста).

Зобов`язати слідчого, в рамках кримінального провадження № 0000043 внесеного до ЄРДР 03.02.2023, негайно повернути ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 ), предмети схожі на грошові кошти у сумі 1 159 400 грн. (один мільйон сто п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста), в рівних частках, зокрема: ОСОБА_8 579 700 грн. (п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч сімсот) та ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 ) 579 700 грн. (п`ятсот сімдесят дев`ять тисяч сімсот).

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя