ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

та сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 травня 2023 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий судового рішення суду першої інстанції.

Цією ухвалою клопотання (подання) начальника ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» - задоволено.

Звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Чернівецького апеляційного суду від 22.03.2023 р. ОСОБА_6 за ст. 382 ч.3 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 84 КК України за хворобою.

До набрання ухвалою суду законної сили залишено ОСОБА_6 в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».

ЄУНСС №727/5058/23 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9

Провадження №11-кп/822/252/23 Суддя - доповідач: ОСОБА_1

Категорія ст. 539 КПК України

Доводи апеляційних вимог.

Прокурор у своїй апеляційній скарзі вважає, вказану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильністю застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Звертає увагу, що факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

Водночас, у висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком хворіб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 16.05.2023 констатується лише наявністю у засудженого ОСОБА_6 хвороби, визначеної Переліком хворіб та не зазначеного жодних відомостей про те, що подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує життю ОСОБА_6 або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Більше того, у висновку комісійної судово-медичної експертизи №041 від 24.05.2023, взагалі не вказано чи є підстави вважати, що відповідна хвороба справді перешкоджає ОСОБА_6 відбуванню покарання і засуджений не здатний відбувати призначене йому покарання, лікуючись при цьому у закладах охорони здоров`я ЦОЗ ДКВС України або в іншому закладі охорони здоров`я державної чи комунальної форми власності та не вказано чи є підстави вважати, що перспективи отримання засудженим самостійно необхідної медичної допомоги є лише у разі його звільнення з місць позбавлення волі.

Зазначає, що хворобу засудженого, яка входить до Переліку хворіб встановлює лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я ДКВС України під час медичного огляду засудженого, про що складається відповідний висновок.

Проте, засуджений ОСОБА_6 лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я ДКВС України не оглядався, відповідний висновок про наявність у нього тяжкої хвороби, яка входить до Переліку хворіб, не складався.

Більше того, суд першої інстанції приймаючи незаконне та необґрунтоване рішення про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 за хворобою, не надав оцінки тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особі засудженого та іншим обставинам справи.

Вважає, що в разі звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання за хворобою не буде досягнута мета призначеного покарання та його виправлення.

Засуджений ОСОБА_6 у своєму запереченні на апеляційну скаргу прокурора вказав, що з викладеною думкою сторони обвинувачення не погоджується. Зазначає, що він є інвалідом другої групи після тривалого лікування у 1980 році, а тому твердження прокурора про те, що його захворювання почалися після арешту, не відповідає дійсності. Вважає, що суд прийняв законне рішення на підставі його стаціонарного лікування та згідно рекомендацій лікарів ЛШМД.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 у своєму запереченні на апеляцію сторони обвинувачення зазначає, що її підзахисний хворіє на цукровий діабет і знаходиться на диспансерному обліку в лікаря ендокринолога згідно довідки КНП «Путильська багатопрофільна лікарня» від 13.06.2023 року №01-05/1118 з 15.06.2020 року, та до судового розгляду неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в медичних закладах із чисельними хронічними та гострими захворюваннями. ОСОБА_6 лікувався амбулаторно в умовах ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор». Оскільки у філії ДУ «Центр охорони здоров`я в ДКВС України в Чернівецькій та інших областях» відсутня ЛКК, хворому було проведено ЛКК в територіальному закладі охорони здоров`я України, де ОСОБА_6 проходив лікування, відповідно до спільного наказу Міністерства охорони здоров`я України та Міністерства юстиції України від 15.08.2014 р. №1348/5/572.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

До Шевченківського районного суду м. Чернівці надійшло клопотання (подання) начальника ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» про звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у зв`язку із тяжкою хворобою.

В обґрунтування клопотання зазначив, що вироком Чернівецького апеляційного суду від 22.03.2023 р. ОСОБА_6 засуджено за ст. 382 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій представників влади чи місцевого самоврядування строком на 1 рік.

За час утримання в установі з 22.03.2023 р. ОСОБА_6 порушень режиму тримання не допускав, правил поведінки та розпорядку дня дотримується, заохочень та стягнень не мав.

Згідно з висновком ЛКК ЛШМД від 16.05.2023 р. ОСОБА_6 хворіє на ряд захворювань та за станом здоров`я підпадає під розділ V пункту І Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду клопотання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 р..

Позиції учасників апеляційного провадження в судових дебатах.

Прокурор зазначив, що під час підготовки та розгляду клопотання щодо звільнення засудженого, відповідно до ст. 84 КК України, від подальшого відбування покарання був порушений порядок, який регламентований Наказом Міністерства юстиції та Міністерства здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року. Вважав, що останній не підлягає звільненню від відбування покарання за хворобою, т.я. судом не встановлено в повній мірі, що виявлена хвороба буде перешкоджати відбуванню покарання. Просив скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову, якою відмовити у задоволені клопотання (подання) начальника ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання за хворобою.

Засуджений ОСОБА_6 та в його інтересах адвокат ОСОБА_7 , просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог прокурора та залишити рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване й прийняте у відповідності до вимог кримінального законодавства.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких апеляційний суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Встановивши суть оскаржуваної ухвали суду першої інстанції та вимоги апеляційної скарги прокурора, заслухавши пояснення учасників судового засідання та з`ясувавши їх думку щодо апеляції сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, допитавши свідків, дослідивши особову справу засудженого ОСОБА_6 , його медичну картку та медичну картку стаціонарного хворого, колегія суддів приходить до наступного.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Окрім зазначених норм суддя має керуватися ще іншими нормативно-правовими актами. В даному випадку це є «Порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» затверджений Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року.

Як встановлено в апеляційній інстанції вказаних норм суд не дотримався, а відтак припустився помилки, яка потягла прийняття незаконного та невмотивованого судового рішення.

Підставою для порушення питання про можливість звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою (ст. 84 КК) є факт захворювання засудженого на психічну або іншу тяжку хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання.

Медичному обстеженню підлягають засуджені, які захворіли в місцях позбавлення волі, а також особи, які захворіли до засудження і їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в Переліку захворювань, які і є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання (ст. 154 КВК України).

Для вирішення цього питання є затверджений Наказом Міністерства юстиції та Міністерства здоров`я України №1348/5/572 від 15.08.2014 року «Порядок організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».

Під час апеляційного розгляду колегію суддів виявлені численні грубі порушення вимог цього «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».

Так, засуджені мають проходити лікування у ДКВС (Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України). Разом з тим, в досліджених матеріалах особової справи та медичної картки засудженого ОСОБА_6 відсутні записи про загострення хвороби, неможливості лікування засудженого в медичному закладі ДКВС та погодження начальником УВП медичного висновку для стаціонарного лікування, що є порушенням вимог п.п.1,2,3 розділу ІІІ. «Медичне обслуговування засуджених у лікарняних закладах ДКВС».

Свідок ОСОБА_10 , який є завідувачем Чернівецької міської медичної частини №33, в суді пояснив, що необхідність госпіталізації засудженого була обумовлена станом його здоров`я і неможливість етапування до місць позбавлення волі. 08.05.2023 року він особисто скерував ОСОБА_6 на лікування до ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої допомоги». Засуджений перебував на стаціонарному лікування 8 діб, після чого повернувся до СІЗО і продовжував приймати ліки, які йому призначили. ДКВС регіональне розташовано у м. Вінниця, але було прийнято рішення про лікування ОСОБА_6 у Чернівцях. Він особисто звернувся до комісії стаціонарної медичної лікувальної установи для надання Висновку можливості подальшого відбування покарання засудженим, яке отримав 16.05.2023 року. На підставі цього Висновку звернувся до начальника ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», який і склав клопотання до суду.

Свідок ОСОБА_11 - медичний директор ЛШМД, голова ЛКК, пояснив, що згідно наказу №17 від 05.01.2021 року «Про затвердження положення про лікарсько-консультативну комісію ЛШМД та удосконалення її роботи» Висновок від 16.05.2023 року був підписаний діючими лікарями: ним, як головою комісії, ОСОБА_12 , як члена комісії та лікуючим лікарем ОСОБА_6 - лікарем ОСОБА_13 . Згідно цього наказу в комісію входять тільки три особи і тому жодних порушень допущено не було. ОСОБА_6 був доставлений до лікарні в ургентному порядку, але ким і на якому транспортні записів в його медичній карті немає. Чи був ОСОБА_6 ознайомлений під розпис з остаточним діагнозом та Висновком комісії, сказати не зміг, т.я. такі записи теж відсутні, як і відомості про інвалідність останнього. Підтвердив, що лікарня отримала запит на Висновок саме від завідувача Чернівецької міської медичної частини №33 ОСОБА_10 .

Отже, з урахуванням з`ясованого та на підставі дослідженої Особової справи та медичної картки стаціонарного хворого - засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів убачає порушення глави VI «Порядку підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання за хворобою».

Посилання захисту на наказ №17 від 05.01.2021 року «ОКНП Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», яким передбачений склад комісії три особи, а тому не було порушень при написанні Висновку, не може бути прийнятий судом, т.я. стосується питань забезпечення інвалідів та дітей-інвалідів, а ОСОБА_6 таким не являється і документи про його інвалідність відсутні. З огляду на це суд констатує і порушення п.4 вказаної розділу «Положення…», яким передбачено, що до складу лікарсько-консультативної комісії входять голова комісії - керівник закладу охорони здоров`я ДКВС та не менше трьох лікарів. Окрім цього, сам Висновок виготовлений з посиланням на додаток 14 до «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» (пункт 6 розділу VI). (а.с.5-6).

З`ясувавши, що висновок ЛКК ЛШМД від 16.05.2023 року не відповідає вимогам, колегія суддів вважає, що висновок комісійної судово-медичної експертизи №041 від 24.05.2023 року (а.с. 18-26), яка була проведена за клопотанням захисника та без участі засудженого ОСОБА_6 і тільки на підставі медичних документів лікарні, також не може бути взята до уваги, оскільки така експертиза не передбачена вимогами ст. 154 КВК України для вирішення питання звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

Також колегія суддів звертає увагу і на те, що клопотання (подання) начальника ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання у зв`язку з важкою хворобою було подано на ОСОБА_6 , в той час як ОСОБА_14 по батькові « ОСОБА_15 » (а.с 2-4).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів, приходить до висновку, що при вирішені питання про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , який захворів на тяжку хворобу, суд не врахував тяжкість скоєного злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, який станом на 17.05.2023 року фактично відбув 1 місяць та 27 днів, та інші обставини. Також суд не з`ясував чи перешкодить ця хвороба подальшому відбуванню покарання, а виходив лише з висновку лікарської комісії про стан здоров`я засудженого.

Однак, сам по собі Висновок, який складаний з порушенням, не дає безумовного права для звільнення від подальшого відбування покарання засудженого.

Також підлягає скасуванню як незаконна Ухвала від 26.05.2023 року про виправлення описки, якою по батькові змінено на « ОСОБА_15 », т.я. є нікчемною, оскільки вона є похідною від ухвали, яка є предметом оскарження.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 537 - 539 КПК України, ст. 84 КК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 травня 2023 року, якою клопотання (подання) начальника ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» задоволено та звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, на підставі ст. 84 КК України за хворобою - скасувати.

У задоволенні клопотання (подання) про звільнення засудженого ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання в зв`язку з важкою хворобою - відмовити.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3