Дата документу 17.07.2023 Справа№ 336/6259/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6259/17 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/59/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Запорізької області - начальника управління нагляду у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2018 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 20 лютого 2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

2) 14 березня 2012 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

3) 19 квітня 2012 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

4) 4 червня 2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

5) 23 липня 2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. +70 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі;

6) 28 серпня 2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 16 листопада 2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 1 день,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначеного покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 790 грн. 96 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_7 у відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_9 2000 гривень, на користь ОСОБА_10 3200 гривень, на користь ОСОБА_11 2000 гривень.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні 5 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за наступних обставин.

9 червня 2017 року о 7 год. 30 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, прийшов до посту безпеки Української Придніпровської залізниці ПТО ВЧД-9 станції Вільнянськ, який розташований по вул. Соборній у м. Вільнянську Запорізької області, де шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед «MUSTANG STELS» вартістю 2800 гривень, що належить ОСОБА_9 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 30 серпня 2017 року о 9 год. 45 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, прийшов до Науково-виробничого підприємства «Ріст», яке розташоване по вул. Софіїській, 5 у м. Вільнянську Запорізької області, де з велосипедної стоянки шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед «Asimut Dakar» вартістю 2746 грн. 93 коп., що належить ОСОБА_12 , чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 7 вересня 2017 року ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, прийшов до частково огородженої території Державного навчального закладу «Вільнянський професійний ліцей № 63», який розташований по вул. Пушкіна, 4л у м. Вільнянську Запорізької області, де з двору цього закладу шляхом вільного доступу таємно викрав велосипед «Formula Kolt» вартістю 1773 грн. 33 коп., що належить ОСОБА_11 , чим завдав потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 15 вересня 2017 року о 10 годині, він же, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, прийшов до приміщення штабу Державної установи «Вільнянська виправна колонія № 20», яка розташована по вул. Каштановій, 1 у м. Вільнянську Запорізької області, підійшов до велосипедної стоянки, де шляхом вільного доступу за допомогою бокорізів перекусив велосипедний трос-замок, та таємно викрав велосипед «Формула Атлант» вартістю 3210 гривен, що належить ОСОБА_13 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 14 жовтня 2017 року, приблизно о 17 год. 30 хв. ОСОБА_7 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотиві, за допомогою належних йому ключів, відкрив двері до приміщення кабіни машиністів вагону № 9 електропотягу № 6540 за напрямком «Вільнянськ-Мелітополь» в момент знаходження на платформі «Іскра», розташованої між вулицею Магістральною і вулицею Чарівною в м. Запоріжжі, зайшов до приміщення кабіни, де з рюкзаку ОСОБА_14 таємно викрав ліхтарик-шокер вартістю 350 гривень, чим завдав останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини ОСОБА_7 та кваліфікацію судом його дій, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції належним чином не врахував, що ОСОБА_7 раніше 4 рази притягався до кримінальної відповідальності за злочини різної категорії, має не зняті та не погашені судимості, вчинив 5 злочинів середньої тяжкості протягом короткого проміжку часу, ніде не працює, раніше двічі звільнявся на підставі ст. 75 КК України.

Крім того, суд не взяв до уваги наявність рецидиву злочинів як обставини, що обтяжує покарання, а також те, що потерпілим не була відшкодована заподіяна шкода.

З урахуванням викладеного вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а суд в даному випадку застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, а в решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати і надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 , в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів за обставини, що пом`якшують покарання, визнав рецидив злочинів за обставину, що обтяжує покарання, врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання без ізоляції від суспільства, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Проте, суд не в достатній мірі врахував, що ОСОБА_7 вчинив 5 епізодів умисного корисливого злочину середньої тяжкості протягом короткого проміжку часу, раніше 6 разів судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, в тому числі тяжких злочинів, раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше двічі звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та один раз умовно-достроково, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що вирок в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , апеляційний суд враховує як вищевказані обставини, що не були взяті до уваги судом першої інстанції, так і дані про особу обвинуваченого, який не працює, суспільно-корисною працею не займається, стабільного джерела доходу не має, заробляє на життя шляхом вчинення корисливих злочинів, стійких соціальних зв`язків не має, не одружений, дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що заподіяну шкоду трьом потерпілим він не відшкодував.

Зазначене свідчить про те, що покарання з випробуванням не досягне своєї мети, визначеної ст. 50 КК України, - виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів і вважає, що підстави для застосування ст. 75 КК України відсутні.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та вважає, що покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі, з його реальним відбуванням, буде відповідати меті, визначеній у ст. 50 КК України та у відповідності до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Запорізької області - начальника управління нагляду у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2018 року задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання засудженого.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4