ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/594/22 Номер провадження 11-кп/814/1866/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0001115 апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2023 року,

встановила:

Цією ухвалою

ОСОБА_7 ? ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Макіївка Донецької області, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченому за ч.2 ст. 186 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 04.06.2023 включно.

Відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а саме у тому, що він 04.09.2021, разом з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження в с. Васищево Харківського району Харківської області, за передньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, з метою залякування та подолання опору, наніс ОСОБА_8 удар правою рукою в область голови, після чого з кишені відкрито викрав шкіряний гаманець з грошовими коштами на загальну суму 2483 грн.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалене рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а також наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду.

На ухвалу суду захисник подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що прокурор в судовому засіданні не обґрунтував необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу, не довів наявність ризиків, а сама тяжкість злочину не може бути підставою для застосування запобіжного заходу.

Не враховано наявність постійного місця проживання, сім`ї, те що його батьки є особами пенсійного віку, наявність міцних соціальних зв`язків.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника в підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0001115 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст. 186 КК України. В судовому засіданні 06 квітня 2023 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 04.06.2023 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 , який є тяжким злочином, та за яке передбачено покарання від 4 до 6 років позбавлення волі, те, що вказаний злочин вчинено групою осіб з корисливою метою, даних про особу обвинуваченого, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні лише розпочато, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Також, необхідно врахувати, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства. При цьому при вирішенні питання про запобіжний захід необхідно враховувати можливе покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, так як відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених прокурором у клопотанні.

Колегія суддів враховує доводи захисника, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та родину, зокрема батьків, які є особами пенсійного віку, проте при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен враховувати особливості конкретної справи, в якій необхідне тримання особи під вартою, обставини справи в сукупності з особою обвинуваченого, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Також колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому, а тому вказані захисником у апеляційній скарзі обставини є недостатніми підставами для скасування запобіжного заходу.

Переконливих доказів того, що більш м`який запобіжний захід, на даному етапі розгляду справи, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого захисником не зазначено.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час розгляду провадження не зменшилися, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 06 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4