Справа № 202/5715/23
Провадження № 1-кп/202/594/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, кримінальне провадження, відомості про яке внесені 22.03.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000271, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» - Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. У складі поліції функціонує, зокрема, патрульна поліція (п.2 ч. 3 ст. 13 Закону).

Поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень (п. 1, 2, 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону).

Наказом № 1591 о/с від 28.12.2022 року старшого сержанта поліції ОСОБА_5 (0007109) призначено на посаду командира взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.

Наказом № 583 о/с від 19.06.2018 лейтенанта поліції ОСОБА_6 (0007469) призначено на посаду інспектора роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області.

У відповідності до своєї посадової інструкції поліцейські ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , здійснюють безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку; складають, у межах компетенції, протоколи про адміністративні правопорушення та здійснюють, у визначених законом випадках, провадження у справах про адміністративні правопорушення та інше.

Таким чином, поліцейські ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , виконуючи функції поліції відповідно до Закону, є представниками влади та, згідно п.1 примітки ст.364 КК України, службовими особами.

22.03.2023 командир взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , інспектор роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , відповідно до затвердженого графіку чергувань працівників Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, у період часу з 07:00 год. 22.03.2023 по 19:00 год. 22.03.2023 у складі екіпажу «Легіон-152» на службовому автомобілі марки «Peugeot» д/н НОМЕР_1 , перебували в чергуванні з патрулювання території, обслуговування її з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, первинного реагування на повідомлення про правопорушення, зокрема в межах міста Дніпра, тобто фактично виконували свої службові обов`язки.

Так, 22.03.2023 приблизно о 14 годині 20 хвилин за адресою: м. Дніпро, просп. Слобожанський, поблизу буд. №16, а саме на дитячому майданчику екіпажем патрульної поліції у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , під час патрулювання м. Дніпра, а саме території Індустріального району, в ході виконання своїх службових обов`язків, було виявлено підозрілу особу, а саме ОСОБА_4 , який знаходячись за вищевказаною адресою перебував біля дитячого майданчику та розпивав алкогольні напої.

При підході до ОСОБА_4 , у відповідності до положень ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» на форменому одязі поліцейських для забезпечення публічної безпеки і порядку було увімкнено закріплений відео технічний пристрій фіксування інформації нагрудну боді-камеру. Надалі поліцейські ОСОБА_5 , ОСОБА_6 представились та назвали причину необхідності проведення поверхневої перевірки відповідно до ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію України».

В подальшому, під час проведення поверхневої перевірки у ОСОБА_4 у передньому, правому кармані штанів одягнених на ньому у той час було виявлено сліп пакет з речовиною схожою на наркотичну.

В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на надання службовій особі неправомірної вигоди за для уникнення передбаченої законом відповідальності.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, 22.03.2023 приблизно о 14 годині 24 хвилин, перебуваючи поблизу будинку №16 по просп. Слобожанському у м. Дніпрі (Індустріальний район), ОСОБА_4 , діючи умисно та цілеспрямовано, будучи достовірно обізнаним, про те, що командир взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , інспектор роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_6 є службовими особами правоохоронного органу, з метою уникнення для себе негативних наслідків у виді притягнення до відповідальності за законом, ігноруючи попередження про кримінальну відповідальність за пропозицію та/або надання неправомірної вигоди службовій особі, висловив останньому пропозицію надання неправомірної вигоди у розмірі 7400 гривень, 2400 гривень одразу та 5000 гривень по приїзду за місцем його мешкання, за не вчинення дій відносно нього, з використанням наданої поліцейському влади, а саме за не притягнення його ( ОСОБА_4 ) до відповідальності за законом.

У свою чергу, командир взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що пропозиція ОСОБА_4 очевидно свідчить про висловлювання наміру та готовності надати неправомірну вигоду, керуючись у своїх діях чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про Національну поліцію`та Законом України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяння ОСОБА_4 викликав на місце події слідчо-оперативну групу ВП №2 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області для фіксації факту вчиненого кримінального правопорушення.

Таким чином, 22.03.2023 приблизно о 14 годині 24 хвилин ОСОБА_4 висловив службовій особі командиру взводу №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , пропозицію надання неправомірної вигоди у розмірі 7400 гривень за не притягнення його до кримінальної відповідальності.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України - пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, викладених у обвинувальному акті, які відповідають дійсності, та пояснив, що 22.03.2023 року приблизно о 14 годині 20 хвилин він перебував на дитячому майданчику поблизу будинку 16 пр. Слобожанського, м. Дніпро, де розпивав алкогольні напої, де до нього підійшли працівники поліції та під час поверхневої перевірки виявили у нього пакет з наркотичною речовиною. Після чого, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він запропонував працівникам поліції неправомірну вигоду у розмірі 7400 грн. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ рекомендації №6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винного, який неодружений, офіційно не працевлаштований, малолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, групи інвалідності не має, раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України, на вину визнав, щиро розкаялася.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, та більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, оскільки саме таке покарання може попередити скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений. Судові витрати відсутні. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

При вирішенні питання про долю речових доказів, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 1 статті 96- 1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 96- 2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Санкція статті, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого, передбачає покарання у виді штрафу до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі.

Речові докази, зокрема, грошові кошті у сумі 2 400 гривень номіналом по 200 гривень у кількості 12 купюр, які були засобом вчинення злочинів. За таких обставин, в частині вказаного речового доказу слід застосувати спеціальну конфіскацію.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. 368-370, ст. 373, ст. 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна та конфіскувати у власність держави речові докази, а саме: грошові кошті у сумі 2 400 гривень номіналом по 200 гривень у кількості 12 купюр, які передано на зберігання до УФЗБО ГУНП в Дніпропетровській області.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1