КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/3232/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями представника власника майна (підозрюваного) ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року, -

за участю:

представника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року задоволено частково клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно та накладено арешт в рамках кримінального провадження №0000243 від 08.04.2023 на майно, вилучене 08.04.2023 в ході проведення огляду місця події, а саме на автомобіль «Tesla Model Y», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися даним майном.

У задоволенні інших вимог клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою і невмотивованою, а отже - незаконною, і підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора, з підстав: істотних порушень норм кримінального процесуального закону, невідповідності висновків слідчого судді, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження,

Також апелянт зазначає, що розгляд клопотання відбувся без виклику підозрюваного, захисника та іншого співвласника майна.

Апелянт звертає увагу на відсутність в ухвалі мотивувальної частини і посилання на докази, на підставі яких постановлене судове рішення. Слідчим суддею не вказано жодної обставини кримінального провадження, окрім факту вилучення автомобіля, поміщення на штраф майданчик і визнання речовим доказом.

А ні в клопотанні прокурора, а ні в доданих матеріалах, немає відомостей про будь-які ризики для інтересів слідства, чи зокрема для автомобіля, як речового доказу з боку підозрюваного чи будь-якої іншої особи.

Крім того апелянт зазначає, що 18 травня 2023 року було завершено інженерно-транспортну експертизу, предметом якої була перевірка технічного стану автомобіля «Tesla Model Y», н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП. Відповідно - всі ризики, які вбачав прокурор в своєму клопотанні про арешт майна /автомобіля/ не підтвердилися, а наразі - відсутні.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений завчасно та належним чином, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав, а тому з урахуванням викладеного та думки представника власника майна, який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги у відсутність прокурора, а також з урахуванням строків розгляду даної категорії справ у відповідності до ст. 422 КПК України та вимоги ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважала за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна (підозрюваного) ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , в підтримку поданої апеляційної скарги, з доповненнями, яку останній підтримав з наведених в ній підстав, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, з доповненнями представника власника майна (підозрюваного) ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, що ГУНП у Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000243 від 08.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Відповідно до клопотання, 08.04.2023, близько 17 год. 30 хв., водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (2,03 проміле), керуючи автомобілем «Tesla Model Y», державний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Садовій в с. Гореничі Бучанського р-н. Київської обл., в напрямку вул. Соборної, не впорався з керуванням та виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив зіткнення з зустрічним автомобілем «ЗАЗ 110307», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ЗАЗ 110307» ОСОБА_10 загинув на місці події, а водій даного автомобіля ОСОБА_9 доставлений в Ірпінську центральну міську лікарні з діагнозом - політравма.

08.04.2023 в ході огляду вилучено автомобіль «Tesla Model Y», державний номер НОМЕР_1 , який у подальшому поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., смт. Макарів вул. Василя Стуса, 37.

Автомобіль «Tesla Model Y», державний номер НОМЕР_1 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серії НОМЕР_4 , належить ОСОБА_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

18.04.2023 прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешт на майно, яке вилучене 08.04.2023 в ході проведення огляду місця події, а саме на автомобіль «Tesla Model Y», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися даним майном, зберігаючи його на території майданчика тимчасового затримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., смт. Макарів вул. Василя Стуса, 37.

Дане клопотання на адресу Шевченківського районного суду м. Києва було направлено прокурором поштовим відправленням 10.04.2023 через Укрпошта Експрес відповідно до копії накладеної /а.с. 22/.

На обґрунтування вимог даного клопотання, як вбачається з матеріалів клопотання прокурор, з урахуванням вище викладеного також послався на те, що 08.04.2022 автомобіль «Tesla Model Y», державний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки він зберіг на собі сліди, які відображають наслідки події, є об`єктом, який зберіг на собі сліди та відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які є необхідними для проведення експертних досліджень, має суттєве значення для встановлення істини у даному провадженні, швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Для здобуття доказів у кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій та експертних досліджень з використанням даного транспортного засобу, які мають суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин вчинення дорожньо-транспортної пригоди та прийняття рішення за результатами досудового розслідування. Зокрема, інженерно-технічної експертизи за експертною спеціалізацією «Дослідження технічного стану транспортного засобу», інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціалізацією «Транспортно-трасологічні дослідження».

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України стверджується зокрема тим, що вилучені речі є рухомим майном, мають значну вартість, переобладнання, зміна частин транспортних засобів може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення, та як наслідок уникнення кримінальної відповідальності винною особою.

26.04.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено частково клопотання прокурора та накладено арешт в рамках кримінального провадження №0000243 від 08.04.2023 на майно, вилучене 08.04.2023 в ході проведення огляду місця події, а саме на автомобіль «Tesla Model Y», державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися даним майном. У задоволенні інших вимог клопотання - відмовлено.

Як вбачається з даної ухвали, задовольняючи вказане клопотання прокурора, слідчий суддя врахував правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за ознаками вчинення якого здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000243 від 08.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а також те, що згадане майно (автомобіль) цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речових доказів. Тому метою забезпечення їх збереження, на переконання слідчого судді, є всі правові підстави для накладення арешту на вказане майно, із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися даним майном.

Що ж стосується вимоги прокурора щодо визначення місця зберігання даних речових доказів, слідчий суддя звернув увагу на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді.

Із зазначеного можна зробити висновок, що під час досудового розслідування зберігання речових доказів, наданих стороні обвинувачення, покладається на зазначену сторону, а відтак, оскільки діючим законодавством не передбачено звернення слідчого чи прокурора до слідчого судді з клопотанням про визначення місця зберігання речового доказу, правові підстави для задоволення клопотання в цій частині відсутні.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні №0000243 від 08.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, з урахуванням обставин викладених у клопотанні. При цьому постановою від 08 квітня 2023 року, вище зазначене майно визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Однак є слушними твердження апелянта про те, що розгляд клопотання відбувся без повідомлення підозрюваного, захисника та іншого співвласника майна зі сторони суду, проте дана обставина не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням того, що в матеріалах справи наявна копія повідомлення старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_11 , адресованого слідчому судді, з якого вбачається, що повідомлено адвоката ОСОБА_7 - захисника власника автомобіля «Tesla Model Y», н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 про дату, час та місце вказаного клопотання про арешт майна.

Також твердження апелянта, що 18 травня 2023 року було завершено інженерно-транспортну експертизу, предметом якої була перевірка технічного стану автомобіля «Tesla Model Y», н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП. Відповідно - всі ризики, які вбачав прокурор в своєму клопотанні про арешт майна /автомобіля/ не підтвердилися, а наразі - відсутні, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, з урахуванням того, що на момент винесення оскаржуваної ухвали такі відомості були відсутні.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді районного суду м. Києва від 26 квітня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями представника власника майна (підозрюваного) ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4