ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/34/23 Справа № 691/997/17 Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

виправданої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу начальника Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_11 на вирок Городищенського райсуду Черкаської обл. від 17.05.2022 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеним вироком ОСОБА_10 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.

Вільховець Звенигородського р-ну Черкась-

кої обл., громадянка України, не одружена,

пенсіонерка, раніше не судима, проживає

АДРЕСА_1

визнана невинуватою та виправдана на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з не доведенням вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 залишений без розгляду. Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог КПК України.

Відповідно до вироку, ОСОБА_10 обвинувачується органом досудового розслідування в тому, що 7.05.2017 р. приблизно о 19:30 год. вона, перебуваючи в приміщенні житлового будинку по АДРЕСА_1 , в ході раптово виниклої конфліктної ситуації, на ґрунті з`ясування особистих відносин, умисно, з метою протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій особі, нанесла один удар ножем в область черевної порожнини ОСОБА_12 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого в черевну порожнину колото-різаного ушкодження передньої черевної стінки зліва з ушкодженням брижі тонкого кишечнику, які супроводжувалися внутрішньою кровотечею та які, згідно висновку судово-медичного експерта № 05-11-02/69 від 24.07.2017 р., виникли від дії якогось знаряддя, що володіє властивостями плаского колюче-ріжучого та має гостру ріжучу кромку (лезо) та обух з помірно вираженими ребрами, мають прижиттєве походження, утворилися за кілька годин до настання смерті, відносно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя, а в даному випадку спричинили настання смерті.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого.

Не погоджуючись з вироком суду нач. Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок відносно ОСОБА_10 , через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити їй за ч. 2 ст. 121 КК України покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Витрати на проведення експертизи стягнути з обвинуваченої, долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Також, прокурор просить повторно дослідити матеріали кримінального провадження, а саме: протокол огляду місця події від 8.05.2017 р., а саме домоволодіння АДРЕСА_1 за місцем виявлення трупа ОСОБА_12 ; висновок судово-медичної експертизи № 05-11-02/69 від 24.07.2017 р.; протокол затримання особи підозрюваної ОСОБА_10 від 8.05.2017 р.; протокол отримання зразків для експертизи від 9.05.2017 р.; висновок судово-дактилоскопічної експертизи № 1/1068 від 18.05.2017 р.; висновок судово-медичної експертизи № 05-1-09/264 від 24.05.2017 р.; висновок судово-медичної експертизи № 05-1-09/200 від 15.06.2017 р.; висновок судово-медичної експертизи № 05-5-06/85 від 1.06.2017 р.; висновок судово-медичної експертизи № 05-5-06/83 від 2.06.2017 р.; висновок судово-медичної експертизи № 05-1-08/201 від 22.06.2017 р.; висновок судово-медичної експертизи № 05-5-06/84 від 1.06.2017 р.; висновок судово-медичної експертизи № 55 МК від 21.07.2017 р.; висновок судово-психіатричного експерта № 219 від 24.05.2017 р. висновок експерта № 2/1132 від 7.07.2017 р.; СD-диск із відеозаписом ОСОБА_10 від 8.05.2017 р.; допитати свідків: ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що позиція суду першої інстанції з приводу того, що суд послався на недопустимість як доказу протоколу огляду місця події від 8.05.2017 р. за адресом АДРЕСА_1 за місцем виявлення трупа ОСОБА_12 , оскільки слідчим не була забезпечена в даній слідчій дії участь понятих, а саме, в ході проведення огляду поняті не заходили до будинку, де проводився огляд, є необґрунтованою.

Вважає, що такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки відповідно до показань свідка ОСОБА_14 , який був залучений в якості понятого під час огляду місця події 8.05.2017 р., останній пояснив, що брав участі під час проведення даного огляду разом із іншою понятою та обвинуваченою, підписував відповідний протокол, документи та пакети. При цьому достовірно вказати деталі місцезнаходження і вилучення речей не може в зв`язку з тим, що пройшло багато часу з дня даної слідчої дії.

Разом з тим, відповідно до показань свідка ОСОБА_13 , яка також була запрошена як понята під час огляду місця події 8.05.2017 р., остання пояснила, що брала участь під час проведення даного огляду разом із іншим понятим та обвинуваченою, вказала про свою присутність, а також присутність іншого понятого у будинку та кімнаті, де знаходився труп ОСОБА_12 , в якій позі він перебував, в чому був одягнений, підписувала відповідний протокол, документи та пакети. При цьому достовірно вказати деталі місцезнаходження і вилучення речей не змогла в зв`язку з тим, що пройшло більше чотирьох років з дня даної слідчої дії.

Обвинувачена ОСОБА_10 під час допит в ході судового розгляду, не заперечувала присутність вказаних вище понятих під час проведення огляду місця події 8.05.2017 р., також не заперечувала обставин встановлених даним оглядом та вилучених речей під час огляду.

На думку апелянта, суд дійшов помилкового висновку про недопустимість доказу протоколу огляду місця події від 8.05.2017 р. за адресом АДРЕСА_1 за місцем виявлення трупа ОСОБА_12 , оскільки поняті були присутні під час проведення даної слідчої дії.

Зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 94, 370 та 374 КПК України упереджено підійшов до оцінки доказів, на яких ґрунтується обвинувачення, а рішення про недоведеність вчинення обвинуваченою ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченою ч. 2 ст. 121 КК України побудував на суперечливих та належно не перевірених доказах, не проаналізувавши з точки зору належності, допустимості та достатності всі докази, які наявні у матеріалах кримінального провадження та подані стороною обвинувачення під час судового розгляду, не надавши оцінки в їх сукупності та взаємозв`язку.

На апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_9 подав заперечення в якому просив відмовити прокурору в задоволенні апеляційної скарги, а вирок яким ОСОБА_10 виправдано за недоведеністю її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін. Зазначив, що вирок суду є законним, обґрунтованим та відповідає тим обставинам, які були встановлені в судовому засіданні. Зазначає, що суд першої інстанції кожний доказ, який наданий стороною обвинувачення, оцінив у вироку з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупності їх достатності і взаємозв`язку.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги, вважали, що під час проведення огляду місця події не були порушені конституційні права будь-якої особи, суд у вироку викривив покази понятих, просили її задовольнити із вказаних у ній підстав та ухвалити обвинувальний вирок, потерпілу ОСОБА_8 , яка просили задовольнити апеляцію прокурора, скасувати виправдувальний вирок та ухвалити вирок, яким визнати ОСОБА_10 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України з призначенням покарання, обвинувачену ОСОБА_10 та її захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно з ст. 94 КПК України. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

При цьому, згідно ст. 94 КПК України, суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 1 та 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_10 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 121 КК України.

Так, зі змісту досліджених судом апеляційної інстанції доказів встановлено, що у судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, пояснила, що 5.05.2017 р. у неї дійсно був конфлікт із ОСОБА_12 , проте під час конфлікту тілесні ушкодження один одному вони не наносили. Вранці 6.05.2017 р. вони разом з ним ходили на базар. 7.05.2017 р. ОСОБА_12 зранку пішов ремонтувати водяний насос. Повернувся він пізно ввечері та вона помітила в нього на одязі в області живота невелику пляму червоного кольору. На запитання, що сталося, ОСОБА_12 відповів, що нічого страшного. Коли підняла кофту, то виявила під нею на животі невелику рану, схожу на поріз ножем, проте кров з неї не йшла. Обвинувачена обробила рану та ОСОБА_12 ліг спати. Вранці 8.05.2017 р. ОСОБА_12 прокинувся, проте стан його погіршився і вона запропонувала йому звернутися до лікаря. Під час переодягання ОСОБА_12 стало зле, його знудило рідиною темного кольору, він посунувся та похилився на неї. Вона зателефонувала племінниці, своїй дочці, місцевому лікарю, а також на лінію «швидкої допомоги» та почала самостійно здійснювати непрямий масаж серця. Невдовзі прийшла сестра ОСОБА_12 - ОСОБА_8 , якій вона повідомила, що ОСОБА_12 стало зле та необхідно викликати лікаря, а сама продовжила проводити реанімаційні заходи. Пізніше прийшов лікар, який відсторонив її від ОСОБА_12 та констатував смерть останнього. Також, лікар викликав поліцію. По приїзду працівників поліції її забрали у сільську раду для дачі пояснень. Під час розмови, поліцейські вимусили її, щоб вона зізналася у нанесенні ОСОБА_12 тілесних ушкоджень. Також, вона повідомила на відеозапис, що надає свою згоду на огляд її домоволодіння. Потім вона повернулася до свого будинку, де вже проводився огляд та їй надали певні папери, які вона підписала. На подвір`ї знаходилися поняті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , однак до будинку вони не заходили. По закінченню огляду її забрали працівники поліції до відділку.

Апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про не доведення належними та допустимими доказами вчинення обвинуваченою ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, з огляду на наступне.

Потерпіла ОСОБА_8 надала покази, що близько 12 год. 8.05.2017 р. до неї зателефонувала дочка і повідомила, що телефонувала ОСОБА_10 , сказала, що помер ОСОБА_12 . Вона відразу пішла до домоволодіння, де проживали ОСОБА_12 і ОСОБА_10 . Остання повідомила, що її брат помер, упав із велосипеда. Зайшовши до будинку, вона помітила, що у ближній кімнаті на підлозі у чистому одязі, а саме у майці та трусах лежав без свідомості її брат ОСОБА_12 . Після чого, вона на велосипеді поїхала за лікарем та повернулася за 30 хв. Лікар оглянув його рану, яка була чиста, вимита, без крові, констатував його смерть та запитав у ОСОБА_10 де одяг померлого, оскільки на братові був одягнений уже чистий одяг. Обвинувачена надала лікарю брудний одяг ОСОБА_12 та пояснила, що ввечері минулого дня, останній прийшов додому та повідомив, що впав з велосипеда і у нього болить живіт. Потерпілій відомо, що остання проживала з її братом не мирно, постійно були сварки, бійки, ОСОБА_10 наносила йому тілесні ушкодження, коли він вип`є, так кричала, що чули сусіди. Згодом приїхали працівники поліції, після їх приїзду, вона не заходила у будинок. Що вилучали працівники поліції їй не відомо.

Свідок ОСОБА_15 надав покази, що він працює на посаді завідувача амбулаторії та приблизно о 12 год. 8.05.2017 прийшла ОСОБА_8 з проханням оглянути її брата ОСОБА_12 , який погано себе почуває. Через певний час він з`явився до вказаного домоволодіння. На підлозі лежав потерпілий, а поряд нього на колінах сиділа ОСОБА_10 , яка, на його думку, проводила потерпілому штучне дихання. Свідок, відсторонивши останню, поверхнево оглянув ОСОБА_12 та зробив висновок про його смерть. На запитання до ОСОБА_10 що сталося, вона повідомила, що ввечері ОСОБА_12 прийшов додому і сказав, що він впав з велосипеда, поранився і в нього болить живіт. Зранку вони збиралися йти до амбулаторії, проте ОСОБА_12 стало зле, відкрилося блювання. Під час огляду, на животі ОСОБА_12 була виявлена рана, яка мала колото ріжучий характер та була оброблена, на одязі крові не було. У будинку обстановка порушена не була. На запитання до ОСОБА_10 про одяг, у якому був одягнений ОСОБА_12 ввечері, вона його показала та на ньому була невелика кількість крові. Після виявлення ушкоджень на тілі, він зателефонував до поліції та повідомив про дану подію. У домоволодінні він знаходився до приїзду працівників поліції.

Свідок ОСОБА_16 надав покази, що у травні 2017 року, у вечірній час йому зателефонували працівники поліції та попросили, щоб він відкрив приміщення сільської ради, оскільки необхідно було проводити слідчі дії у зв`язку з подією, що відбулася в помешканні ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Щодо обставин справи, то він очевидцем не був і нічого пояснити не може. Щодо загальної характеристики їх сім`ї пояснив, що померлий ОСОБА_12 і ОСОБА_10 зловживали спиртними напоями та між ним були сварки.

Свідок ОСОБА_17 надала покази, що зранку 7.05.2017 р. до неї зателефонувала її мати ОСОБА_10 та повідомила, що вітчиму зле, також зазначила, що напередодні у нього боліло серце. Свідок порадила матері звернутись до лікаря. Наступного дня 8.05.2017 р. мати знову зателефонувала та повідомила, що стан ОСОБА_12 погіршився. Свідок сама зателефонувала до лікаря, але він не брав трубку, тому вона порадила матері викликати швидку медичну допомогу. Ближче до обідньої пори, мати щось невиразне повідомляла з приводу його стану і свідок сказала матері, щоб вона покликала сестру ОСОБА_12 ОСОБА_8 . У наступній телефонній розмові мати сказала, що вітчим помер. Прибувши разом зі своїм чоловіком до помешкання ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , свідок побачила там працівників поліції та матір, яка плакала. На запитання до неї, що трапилося, мати відповіла, що не змогла врятувати його, але не пояснила як саме. Через певний час вони пішли до приміщення сільської ради, де був здійснений їх допит. Згодом вона разом із ОСОБА_10 повернулися додому, де у будинку були працівники поліції та люди на подвір`ї. Де були ОСОБА_13 та ОСОБА_14 точно не пам`ятає, вони заходили і виходили в будинок, на подвір`ї вона їх бачила. Пізніше ОСОБА_14 пішов з двору, а згодом за ним ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що 8.05.2017 р. у вечірній час доби, він рухався додому на велосипеді по вул. Кірова у с.м.т. Цвіткове та його зупинили працівники поліції, які запросили бути у якості понятого під час огляду домоволодіння, де проживали ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . До будинку він не заходив, стояв на порозі вхідних дверей, оскільки боїться небіжчиків. Які дії вчиняли працівники поліції йому невідомо, на прохання поліцейського він підписав документи та порожні конверти. Також, він бачив ОСОБА_10 , яка була засмучена. Поряд із ним на подвір`ї також перебувала ОСОБА_13 , яка також підписувала порожні пакети. Підписували вони їх у веранді будинку, що було вилучено у будинку, йому не відомо, труп ОСОБА_12 він не бачив.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона проживає по сусідству у будинку, що по АДРЕСА_2 . Дату, коли була подія, вона точно не пам`ятає, приблизно 4 роки тому. Була запрошена працівниками поліції як понята при проведенні огляду, чого саме був огляд не пам`ятає. Вона довго стояла на вулиці близько 1,5 год. із ОСОБА_14 , працівники поліції ходили і щось робили, їй нічого не пояснювали. Що саме відбувалося у будинку вона не знає, потім їх покликали в середину будинку, де вона була приблизно 5 хв. і де було темно і вона нічого не помітила. Зайшовши, у прихожій кімнаті вона перепнулася через труп ОСОБА_12 , який лежав на спині, але точно не може сказати, оскільки побачила лише ноги, на одній з яких був одягнений шкарпеток. Обличчя його вона не бачила, що було на трупі також не бачила. Їй стало зле і вона вийшла з будинку. Що відбувалося у будинку та які дії вчиняли працівники поліції, вона не бачила. Згодом працівники поліції дали підписати документи. При ній нічого не вилучалося, що робили працівники поліції у будинку вона не бачила. Чи була ОСОБА_10 поряд, свідок не пам`ятає, знає, що останню привели в кайданках, а коли заводили у будинок не пам`ятає. Скільки ОСОБА_14 був у будинку, вона не пам`ятає, знає, що довше, чим вона. Конверти, які вона підписувала та які надали працівники поліції були порожні і на них не було нічого написано. Вона підписувала їх, але запитала у поліцейського чи не буде їй за це нічого, чи її не посадять, він відповів, що у пакети помістять речові докази. ОСОБА_14 підписав перший, вона підписала у сінях будинку, що туди поклали вона не бачила. Чи вилучалися якісь речі, їй не відомо, де знайшли речі, які поклали до пакетів, ніхто нічого не сказав. Протокол огляду вона підписала не читаючи, що там було написано, не пам`ятає.

Крім того, суд першої інстанції дослідив письмові докази у даному кримінальному провадженні, на які сторона обвинувачення посилалась в якості доказів вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй діяння, а саме:

- дані рапорту працівника поліції про виявлення кримінального правопорушення від 8.05.2017 р. на підставі повідомлення голови Цвітківської сільради ОСОБА_16 , про події, що відбулися у домоволодінні по АДРЕСА_1 (т.1, а. пр. 104);

- дані протоколу огляду місця події від 8.05.2017 р. з фототаблицею домоволодіння по АДРЕСА_1 , де був виявлений труп ОСОБА_12 та вилучено речі та біологічні зразки з трупу ОСОБА_12 , які в подальшому були визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів справи (т.1, а. пр. 108-128);

- дані копії лікарського свідоцтва про смерть № 75 від 11.05.2017 р., згідно якого, причиною смерті ОСОБА_12 зазначено: відкрита рана черевної стінки (т.1, а. пр.134);

- дані висновку судово-медичної експертизи 05-11-02/69 від 24.07.2017 р., згідно якого смерть ОСОБА_12 настала від крововтрати, яка розвинулася внаслідок внутрішньочеревної кровотечі, що супроводжувала проникаюче в черевну порожнину колото-різане ушкодження передньої черевної стінки зліва з ушкодженням брижі тонкого кишечнику, які супроводжувалися внутрішньочеревною кровотечею. Дані тілесні ушкодження виникли від дії якогось знаряддя, що володіє властивостями плаского колюче-ріжучого та має гостру ріжучу кромку (лезо) та обух з помірно вираженими ребрами, мають прижиттєве походження, утворилися за кілька годин до настання смерті, відносно живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя, а в даному випадку, спричинили настання смерті. При токсикологічній експертизі крові від трупу, етиловий спирт не виявлено (т.1, а. пр. 135-139);

- дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 8.05.2017 р., згідно якого затримано ОСОБА_10 (т.1, а. пр. 140-142);

- дані протоколів отримання зразків для експертизи від 9.05.2017 р., згідно яких у ОСОБА_10 відібрано зразки відбитків пальців рук, зрізів нігтів, крові (т.1, а. пр. 144, 146, 148);

- дані висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 1/1068 від 18.05.2017 р., за результатом якої, сліди пальців рук та долоні руки залишені ОСОБА_10 та ОСОБА_12 (т.1, а. пр. 151-162);

- дані висновку судово-медичної експертизи № 05-1-09/264 від 24.05.2017 р., згідно якого кров ОСОБА_10 відноситься до групи крові ОаВ (І) (т.1, а. пр. 171-172);

- дані висновку судово-медичної експертизи № 05-1-09/200 від 15.06.2017 р., згідно якого кров ОСОБА_12 відноситься до групи крові Ав (II). Антиген А, виявлений в слідах крові людини на відрізку тканини зі змивом речовини бурого кольору з дверей до кімнати № 1 (об`єкт № 1), відрізку тканини зі змивом речовини бурого кольору з холодильника (об`єкт № 2) міг походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові Ав (II). Походження крові від потерпілого ОСОБА_12 не виключається (т.1, а. пр. 174-177);

- дані висновку судово-медичної експертизи № 05-5-06/85 від 01.06.2017 р., згідно якого, при судово-медичній експертизі змивів з ножів (об. № 1-3,5-12) кров та ядровмісні епітеліальні клітини не виявлено. При судово-медичній експертизі змиву з клинка ножа (об. № 4) виявлено кров, видову приналежність якої встановити не можливо із-за підпорогового вмісту білка в ній, ядровмісні епітеліальні клітини не виявлено (т.1, а. пр. 181-182);

- дані висновку судово-медичної експертизи № 05-5-06/83 від 02.06.2017 р., згідно якого антиген А і Н виявлені в слідах крові піднігтьового вмісту правої руки підозрюваної ОСОБА_10 можуть походити від особи (осіб) з групою крові А (II). Походження крові від потерпілого ОСОБА_12 не виключається, домішка крові підозрюваної ОСОБА_10 не виключається (т.1, а. пр. 184-185);

- дані висновку судово-медичної експертизи № 05-1-08/201 від 22.06.2017 р., згідно якого антигени А і Н виявлені в слідах крові людини на светрі сірого кольору можуть походити за рахунок крові особи (осіб) з групою крові Ав (II) з супутнім антигеном Н, або за рахунок змішування крові осіб з групами крові Ав (II) та Оав (І). Походження крові від потерпілого ОСОБА_12 не виключається (т.1, а. пр. 189-192);

- дані висновку судово-медичної експертизи № 05-5-06/84 від 01.06.2017 р., згідно якого, при судово-медичній експертизі мікронакладень з рук потерпілого ОСОБА_12 , кров та ядровмісні епітеліальні клітини не виявлено (т.1, а. пр. 196-197);

- дані висновку судово-медичної експертизи № 55 МК від 21.07.2017 р., згідно якого не виключається можливість виникнення ушкодження клинками ножів № 1 та 3; можливість спричинення даного ушкодження клинками ножів № 2 та 4 є малоймовірною; можливість спричинення ушкодження клинками ножів № 5 та 6 виключається (т.1, а. пр. 201-203);

- даними висновку судово-психіатричного експерта № 219 від 24.05.2017 р., згідно якого на період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_10 інкримінованого їй правопорушення та на теперішній час, остання здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.1, а. пр. 207-211);

- даними висновку експерта № 2/1132 від 7.07.2017 р., згідно якого на наданих на дослідження футболці, шортах та трусах виявлена кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_12 . За умови змішування, не виключається належність виявленої крові особам з групами крові А (II) і 0 (І) за ізосерологічною системою АВ0 (т.1, а. пр. 214-219);

- даними СD - диску з відеозаписом до заяви ОСОБА_10 , здійснений 8.05.2017 р. з 17 год. 53 хв. по 17. год. 56 хв., на якому ОСОБА_10 дала згоду на проведення огляду її домоволодіння та повідомила про обставини події, яка сталася 7.05.2017 р. у вечірній час, а саме: остання повідомила, що увечері між нею та ОСОБА_12 сталася сварка, в ході якої останній ображав її, а вона, помітивши на столі ніж, з метою викинути його, ненароком зачепила цим ножем ОСОБА_12 . Рана була не глибока. Від чого чоловік помер, вона не знає, проте зазначила, що він хворів та зловживав алкогольними напоями.

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду, щодо визнання недопустимим доказом даних протоколу огляду місця події від 8.05.2017 р., тому що при проведенні даної слідчої дії його результати були здобуті внаслідок істотного порушення прав людини та основоположних свобод, а відтак ці результати не можуть бути покладені в основу вироку.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК України понятий належить до учасників кримінального провадження. Враховуючи зміст ч. 7 ст. 223 КПК України, понятий ? це незаінтересована особа, яка у випадках встановлених законом, запрошується слідчим або прокурором для участі у слідчій (розшуковій) дії з метою засвідчення факту, змісту та результатів її проведення. Тобто, понятий є незаінтересованою особою, яка не пов`язана з іншими учасника кримінального провадження, надає допомогу у здійсненні правосуддя задля повноти, всебічності та справедливості розслідування з метою забезпечення процесуальних гарантій прав особи у кримінальному судочинстві, виключення можливості фальсифікацій з боку працівників правоохоронних органів, їх наявність має важливе дисциплінуюче значення для слідчого та прокурора, тому що підвищується надійність достовірності отриманих доказів та гарантується дотримання правильності фіксації факту, змісту та результатів процесуальних дій.

Ці вимоги закону не були виконані слідчим при проведенні огляду місця події від 8.05.2017 р. домоволодіння по АДРЕСА_1 , де був виявлений труп ОСОБА_12 та вилучено речі та біологічні зразки з трупу ОСОБА_12 .

До такого висновку апеляційний суд дійшов через те, що згідно даних показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , які були запрошеними понятими при проведенні огляду місця події від 8.05.2017 р., вони майже весь час провели на вулиці та не заходили до будинку, де проводилися процесуальні дії та їх не запрошували і працівники поліції. Дали покази про те, що працівники поліції ходили і щось робили, їм нічого не пояснювали, що саме відбувалося у будинку вони не знають та які дії вчиняли працівники поліції не бачили. Конверти, які вони підписували та які їм надали працівники поліції були порожні і на них не було нічого написано. Вони підписували їх, але на запитання понятої ОСОБА_13 до поліцейського чи не буде їй за це нічого (за підписання порожніх конвертів), чи її не посадять, він відповів, що у пакети помістять речові докази. Чи вилучалися якісь речі, їм не відомо, де знайшли речі, які поклали до пакетів, ніхто нічого не сказав. Протокол огляду підписали не читаючи, що там було написано, не пам`ятають.

Те, що згодом працівники поліції покликали в середину будинку поняту ОСОБА_13 , яка там була лише приблизно 5 хв. і, перечепившись, оскільки там було темно, через труп людини, який лежав на спині, але точно не може сказати, оскільки побачила лише ноги і їй стало зле та вона відразу вийшла з будинку, при цьому обличчя його вона не бачила, що було на трупі також не бачила, на переконання апеляційного суду не є допустимою процесуальною дією в розумінні КПК України, тому що вона нічого не бачила і при ній та за їх участі нічого фактично не фіксувалось, а тому місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку стосовно визнання недопустимим доказом даних протоколу огляду місця події від 8.05.2017 р., з таким висновком повністю погоджується і апеляційний суд.

З цього приводу апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що поняті ОСОБА_14 та ОСОБА_13 під час їх допиту у суді першої інстанції були попереджені про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань та приведені до присяги, а тому підстави вважати дані їхніх показань неправдивими у апеляційного суду відсутні. Крім того, ці поняті не є родичами обвинуваченої чи потерпілого, а тому підстав сумніватися у правдивості їхніх показань також немає.

Також, їх показання про те, що вони під час проведення огляду місця події більшість часу вони провели на вулиці та не заходили до будинку підтверджуються як їхніми показами кожного самого по собі, так і даними показань обвинуваченої ОСОБА_10 про те, що після того як вона повернулася із приміщення сільської ради, то на подвір`ї знаходилися поняті ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , однак до будинку вони не заходили.

У зв`язку з визнанням недопустимим доказом даних протоколу огляду місця події від 8.05.2017 р., місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що всі інші докази, які отримані на підставі недопустимого доказу, а саме протоколу огляду місця події, такі як: висновок судово-медичної експертизи 05-11-02/69 від 24.07.2017 р., висновок судово-дактилоскопічної експертизи № 1/1068 від 18.05.2017 р., висновок судово-медичної експертизи № 05-1-09/200 від 15.06.2017 р., висновок судово-медичної експертизи № 05-5-06/85 від 1.06.2017 р., висновок судово-медичної експертизи № 05-5-06/83 від 2.06.2017 р., висновок судово-медичної експертизи № 05-1-08/201 від 22.06.2017 р., висновок судово-медичної експертизи № 05-5-06/84 від 1.06.2017 р., висновок судово-медичної експертизи № 55 МК від 21.07.2017 р., висновок експерта № 2/1132 від 7.07.2017 р., предметом дослідження яких були вилучені речі, біологічні зразки з трупу ОСОБА_12 та відбитки пальців, також не можуть бути використані як докази обвинувачення і з таким висновком також погоджується суд апеляційної інстанції.

Тобто, з урахуванням установлених процесуальних порушень, факту недодержання конституційних прав і свобод людини суд першої інстанції, керуючись ст. 87 КПК України, вмотивовано визнав також недопустимими решту доказів сторони обвинувачення, які є похідними від згаданого протоколу огляду місця події.

Наведена позиція місцевого суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справі «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 р.). Зокрема, згідно з доктриною цього Суду, якщо джерело доказів є недопустимим, то всі інші фактичні дані, отримані з його допомогою, будуть такими ж. Докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом ( рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р.).

Також, місцевий суд дійшов висновку, що пояснення ОСОБА_10 , надані нею на відеозапис з 17 год. 53 хв. по 17. год. 56 хв. 8.05.2017 р. про визнання ОСОБА_10 своєї причетності до нанесення ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, є поясненням свідка, оскільки згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 8.05.2017 р. (т. 1, а. пр.140-142), ОСОБА_10 була затримана о 20 год. 00 хв. 8.05.2017 р., а тому в силу приписів п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України, місцевий суд визнав недопустимим доказом у справі, оскільки цей доказ отриманий з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним і обвинуваченим. Проте, в апеляційній скарзі прокурора ці обставини не оскаржуються, а тому апеляційний суд вважає, що прокурор, який приймав участь у кримінальному провадженні та подавав апеляцію, погоджується з таким висновком суду першої інстанції у вироку.

Крім того, апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів місцевим судом, а саме: даних показань потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 стосовно того, що вони не були очевидцями злочину та суду не надали ніяких відомостей про причетність до вказаного злочину обвинуваченої ОСОБА_10 , а тому доводи апеляції прокурора про те, що суд першої інстанції у вироку не оцінив докази обвинувачення, не проаналізував їх з точки зору взаємозв`язку з іншими дослідженими доказами є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи, а тому не підлягають задоволенню.

Немає таких відомостей, саме про причетність до вказаного злочину обвинуваченої ОСОБА_10 і у досліджених місцевим судом наступних письмових доказах, зокрема: рапорту про виявлення кримінального правопорушення від 8.05.2017 р., копії лікарського свідоцтва про смерть № 75 від 11.05.2017 р., протоколі затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 8.05.2017 р., протоколах отримання зразків для експертизи від 9.05.2017 р., висновку судово-медичної експертизи № 05-1-09/264 від 24.05.2017 р.

Ці докази свідчать лише про вчинення злочину як факту, про наявність загиблої особи, насильственну причину смерті, про те що підозрювалась у вчиненні цього злочину ОСОБА_10 , але ніяк не свідчать про обґрунтовану причетність до вчиненого злочину обвинуваченої ОСОБА_10 .

Посилання прокурорів під час апеляційного розгляду, що під час проведення огляду місця події від 8.05.2017 р. не були порушені конституційні права будь-якої особи чи ОСОБА_10 безпосередньо, оскільки ніхто не звертався у відповідні органи чи до суду із заявами, не заслуговують на увагу, тому що таким чином, а саме через відсутність заяв, можливо виправдати будь-які порушення вимог КПК України, котрі визначають як повинні діяти органи досудового розслідування під час збору та фіксації доказів та які є основоположними правовими вимогами та не залежать від суб`єктивного сприйняття учасниками кримінального провадження. На такі порушення, якщо вони мають місце та на них вказують учасники кримінального провадження ( т. 3, а. пр. 11-12), мають право і повинен реагувати суд будь-якої інстанції.

Верховний Суд у рішенні від 31.07.2018 р. (справ № 761/34618/13) звернув увагу на рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 р. суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів та на рішення ЄСПЛ у справі «Вєренцов проти України» від 11.04.2013 р., де зазначено, що враховується також якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

Таким чином, апеляційний суд погоджується, що кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_12 мало місце, але з урахуванням тих доказів, що були досліджені в судовому засіданні, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов правильного висновку, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом вину ОСОБА_10 за обставин, зазначених в обвинувальному акті.

На переконання апеляційного суду, місцевий суд, проаналізувавши та оцінивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, після повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, із зазначенням причин, чому суд першої інстанції дійшов саме до таких висновків правильно вказав, що беззаперечно, поза розумним сумнівом, не доведено, що кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, вчинено обвинуваченою ОСОБА_10 , з таким висновком погоджується апеляційний суд, вважаючи його обґрунтованим.

Також, даним доказам суд першої інстанції надав належну юридичну оцінку, в цілком достатньому для об`єктивного спостерігача обсязі і які в своїй сукупності та своєму взаємозв`язку не підтверджують доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_10 в інкримінованому їй діянні.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе проти Іспанії» встановлено, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Тобто, на переконання апеляційного суду, у даному кримінальному провадженні немає тієї сукупності зібраних доказів для того, що б з точки зору достатності та взаємозв`язку можна було б стверджувати про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_10 у інкримінованому їй діянні повністю доведена.

За таких обставин, у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, вчинене обвинуваченою ОСОБА_10 ..

За встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження, а також виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, місцевий суд прийняв рішення про не доведеність вчинення обвинуваченою ОСОБА_10 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і дійшов висновку, що обвинувачену ОСОБА_10 необхідно визнати невинуватою та виправдати, і з таким рішенням повністю погоджується апеляційний суд.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив як фактичні обставини справи, так і обставини проведення досудового розслідування, які виклав та належним чином обґрунтував у своєму вироку, ніяких протирічь у судовому рішенні не вбачається, а тому доводи апеляції прокурора в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вивчивши аудіозапис допиту понятих ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , апеляційний суд встановив, що дійсно вони не приймали ніякої участі у процесуальній дії огляді місця події будинку, в приміщення будинку не заходили, а тому не могли засвідчити правильність та відповідність дій працівників поліції, майже весь час знаходились на території подвір`я, вилучені речі та зразки не бачили взагалі, у їх присутності ці речі не складалися та не запаковувалися, вони підписували порожні за вмістом пакети та конверти. Під час їх допиту вони вказували, що у зв`язку з перебігом часу вони не зовсім добре пам`ятають всі деталі процесуальної дії. Але відомостей про перебіг проведення процесуальної дії, які повідомили поняті ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , цілком достатньо щоб зробити висновок про недопустимість доказу та спростування твердження прокурора в апеляційній скарзі про помилковість такого висновку суду. Ніяких процесуальних підстав для повторного допиту цих свідків, які вже були 4 рази допитані судами першої та апеляційної інстанції, не вбачається та прокурори не довели цього ні в апеляції, ні під час апеляційного розгляду.

Начальник Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просив провести часткове судове слідство, у ході якого повторно дослідити письмові докази та допитати ряд свідків, які зазначені у резолютивній частині його апеляційної скарги.

Проте, апеляційний суд відмовив в задоволенні такого клопотання на підставі ч. 3 ст. 404 КПК України, тому що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується. Апеляційний суд дійшов висновку, що у даному випадку таке клопотання було обумовлене лише виключно незгодою з оцінкою доказів місцевим судом. Крім того, при прийнятті такого рішення апеляційний суд врахував те, що після скасування попереднього виправдувального вироку Городищенського райсуду Черкаської обл. від 16.01.2019 р. стосовно ОСОБА_10 та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, то вже при новому розгляді свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_13 надали такі ж самі покази, як і при першому розгляді даного кримінального провадження, з цими обставинами погодилися і учасники апеляційного розгляду.

Прокурор в апеляції неодноразово вказує про неповноту судового розгляду ( т. 3, а. пр. 22 та 25), проте ніяким чином не обґрунтував та не навів ніяких доказів на такі порушення в розрізі ст. 410 КПК України, а тому апеляційний суд вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про законність виправдувального вироку у цій справі, то доводи апеляції прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яка на його думку виявилась у не призначенні покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, то апеляційний суд звертає увагу прокурора, що оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку про не доведеність вчинення обвинуваченою ОСОБА_10 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і правильно застосував кримінальний процесуальний закон, який визначає, що в такому випадку обвинувачену ОСОБА_10 необхідно визнати невинуватою та виправдати, а тому ніяких підстав для застосування норм матеріального права про засудження особи та призначення покарання взагалі у суду нема.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що виправдувальний вирок відносно ОСОБА_10 необхідно скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, а витрати на проведення експертизи стягнути з обвинуваченої, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в суді апеляційної інстанції та спростовуються доказами та висновками, які належним чином оцінені місцевим судом із зазначенням причин, чому докази сторони обвинувачення не взяті до уваги.

За таких обставин, апеляційний суд вбачає, що обґрунтованих підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора немає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б були безумовною підставою для зміни або скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив, а доводи апеляції прокурора про такі порушення під час оцінки та перевірки доказів під час їх дослідження та прийняття рішення під час ухвалення виправдувального вироку не заслуговують на увагу, тому що, як вказано вище, апеляційний суд під час апеляційного перегляду не встановив таких порушень.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 373, ст. ст. 404, 405, 407 та 419 КПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Вирок Городищенського райсуду Черкаської обл. від 17.05.2022 р., яким ОСОБА_10 визнана невинуватою та виправдана на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з не доведенням вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Апеляційну скаргу начальника Городищенського відділу Смілянської окружної прокуратури Черкаської обл. ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді