Справа № 216/4183/18
провадження 1-кп/216/389/23
УХВАЛА

іменем України

(повний текст)

05 червня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №2 приміщення суду кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за №0001249 від 25.06.2018, №0000557 від 25.03.2020 за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, у зареєстрованому шлюбі не перебуваючого, утриманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

05.06.2023 року від прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_6 надійшло клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки 19.06.2020 року ухвалою Центрально-Міського районного суду до обвинуваченого ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжено. Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду після перегляду судового рішення судом апеляційної інстанції і судовий розгляд не може бути завершений до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою. Ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшились.

04.06.2023 р. до початку судового засідання адвокат ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 через систему «Електронний суд» подав клопотання та доповнення до клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт або особисте зобов`язання. Клопотання мотивоване тим, що обвинувачений майже 3 роки утримується в СІЗО в жахливих умовах. ОСОБА_5 має місце проживання, міцні соціальні стосунки, батьків похилого віку та з інвалідністю. За час знаходження у СІЗО стан його здоров`я значно погіршився, ризики, враховані судом при обранні та продовженні строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , зменшилися, що вказує на неможливість подальшого утримання останнього під вартою.

Відповідно до норм ст. 331 ч.3 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосований запобіжний захід, його захисник має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу.

Заслухавши сторони, дослідивши доводи клопотань та матеріалів кримінального провадження, судом встановлені наступні обставини.

Так, ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2020 р. ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який відповідно до ухвал Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26.12.2022 року, від 20.02.2023 року, від 10.04.2023 року вказаний запобіжний захід продовжено до 08.06.2023 року включно.

Судом встановлено, що згідно даних, які характеризують його особу, обвинувачений офіційно не працевлаштований, не перебуває у зареєстрованому шлюбі та не має достатньо міцних соціальних зв`язків за місцем проживання. Раніше засуджувався за вчинення іншого злочину проти власності та відносно нього направлявся до суду інший обвинувальний акт. Під час кримінального провадження ухилявся від суду, оголошувався у розшук, при цьому, в цей час знаходився за межами України, що підтверджується медичною документацією, а саме, - знаходився у м. Москва Російської Федерації, що вказує на наявність існування ризиків, передбачених п.п 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, врахованих при обранні запобіжного заходу та його продовженні, а саме : можливість підозрюваним переховуватись від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З цих підстав, разом із наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, клопотання прокурора є обґрунтованим в частині наявності існування ризиків, а доводи захисника та обвинуваченого про відсутність об`єктивних доказів винуватості обвинуваченого вказаних вище висновків суду не спростовують, оскільки судом не досліджені всі докази, заявлені сторонами. .

Разом з тим, за практикою Європейського суду з прав людини, обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п.4 ст.5 Конвенції (п.85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»),

Згідно практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших запобіжних заходів» (п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі Харченко проти України, «тримання особи під вартою буде свавільним, оскільки національні суди не обґрунтували необхідність такого тримання і не було розглянуто можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу п.29 рішення ЄСПЛ від 11.10.2010року у справі «Хайредінова проти України».

Зазначене кореспондується і з рішенням ЄСПЛ у справі «Мамедова проти Росії», в якому зазначається наступне: «Суд повторює, що збереження обґрунтованої підозри стосовно того, що заарештована особа вчинила злочин, є умовою sine qua non законності подовження строку її тримання під вартою. Проте через певний час однієї цієї умови вже недостатньо. У таких випадках Суд повинен встановити, чи подальше позбавлення волі було вмотивоване іншими підставами, наведеними судовими органами. Якщо такі підстави були «істотними» і «достатніми».

«Розглядаючи законність і обґрунтованість подальшого тримання заявниці під вартою, районний і обласний суди увесь час посилалися на серйозність висунутого обвинувачення як на головний чинник для оцінки можливості того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме відправленню правосуддя або вчинятиме нові злочинні дії. Однак, як не раз зазначав Суд, хоч суворість покарання, що загрожує заявникові, має значення для оцінки небезпеки його зникнення або вчинення нових злочинів, потребу подовжити строк тримання під вартою не можна оцінювати з чисто абстрактної точки погляду, зважаючи лише на тяжкість злочину. Так само і подовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі (див. рішення у справі «Летельє проти Франції» (Letellier v. France) від 26 черв% ня 1991 року, Серія A, № 207, п. 51; також див. справи «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) від 8 лютого 2005 року, № 45100/98, п. 102; «Гораль проти Польщі» (Goral v. Poland) від 30 жовтня 2003 року, № 38654/97, п. 68; «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria) від 26 липня 2001 року, № 33977/96, п. 81).».

Крім того, «суд підкреслює, що пункт 3 статті 5 Конвенції зобов`язує органи влади при вирішенні питання про звільнення обвинуваченого з-під варти або подовження строку тримання під вартою розглянути можливість застосування альтернативних заходів забезпечення участі обвинувачуваного в судовому розгляді».

Особливість рішення про тримання під вартою (як і будь-якого рішення про застосування тимчасових заходів) полягає в тому, що з часом його легітимність зменшується і наближається до нуля, що вимагає періодичного перегляду обґрунтованості тимчасового заходу.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 на момент розгляду клопотання про продовження строку його тримання під вартою, тривалий час, а саме на протязі майже трьох років тримається під вартою, протягом часу з моменту призначення справи до судового розгляду теперішнім складом суду, тобто, з 28.12.2022 року прокурором не забезпечена явка свідків обвинувачення для їх допиту у судовому засіданні та не заявлялося клопотання про зміну порядку дослідження доказів, що свідчить на недоведеність прокурором того, що подальше тримання під вартою обвинуваченого є доцільним та виправдовує ті цілі та мету, які існували на час застосування цього запобіжного заходу та на первісних етапах судового розгляду. Тому, з урахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який має зареєстроване місце проживання, де мешкає із батьками похилого віку, його стан здоров`я, тривалість дії на теперішній час по свій території України військового стану у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, що перешкоджає виїзду за кордон осіб чоловічої статті у війці від 18 до 60 років, під категорію яких підпадає і ОСОБА_5 . Тому, суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе запобігти існуючим ризикам, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а в подальшому і виконання ухваленого за результатами розгляду кримінального провадження процесуального рішення.

З огляду на викладене, клопотання з доповненнями від 04.06.2023 року захисника підлягає частковому задоволення, а клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 181-183, 193-196, 201-202, 369-372, 376 ч.2 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Клопотання з доповненнями захисника, адвоката ОСОБА_4 , подані 04.06.2023 року в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, строком у два місяці.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_5 без дозволу суду, за винятком випадків, пов`язаних з проведенням процесуальних дій у даному кримінальному провадженні з його участі, протягом строку дії даної ухвали суду залишати своє місце проживання: по АДРЕСА_1 , в період часу з 19-00 год. до 07-00 год. кожної доби;

- прибувати за викликом до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з міста Кривого Рогу, в якому він проживає без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками будь-яким способом, за винятком проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала судді щодо зміни запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення працівниками органу внутрішніх справ у спосіб визначений п. 2) ч.3 ст. 202 КПК України, шляхом звільнення ОСОБА_5 з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. Порушення умов особистого зобов`язання має наслідком застосування грошового стягнення і до нього може бути застосований більш суворіший запобіжний захід.

Визначити кінцевий строк дії ухвали 04 серпня 2023 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 08.06.2023 р., її фіксування не застосовувалося у відповідності до ч.4 ст. 107 КПК України.

Суддя ОСОБА_7