Справа № 156/531/23
Провадження № 1-кп/156/42/23
ВИРОК

Іменем України

22 червня 2023 року смт Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі кримінальне провадження №0000132 від 21 лютого 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Риковичі, Іваничівського району, Волинської області, українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою та мешканця: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04.09.2009 вироком Іваничівського районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, до якого у відповідності до ч. 1 ст. 71, ч.1 ст.72 КК України частково приєднано покарання по вироку Іваничівського районного суду від 02.08.2007 року та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців 15 днів, звільнений 21.04.2011 на підставі ст.81 КК України по постанові Шевченківського районного суду м. Львова від 13.04.2011 умовно-достроково з невідбутою частиною покарання 8 місяців 11 днів; 04.07.2014 вироком Іваничівського районного суду Волинської області за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання, з трьохрічним іспитовим строком із покладенням обов`язів, відповідно до ст.76 КК України; 18.01.2016 ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області, на підставі ч.2 ст.78 КК України, п.8 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України скасовано іспитовий строк та направлено для відбуття покарання, призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 04.07.2014 в місця позбавлення волі строком на 5 років, звільнений 23.03.2021 року по закінченню терміну відбування покарання, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за скоєння злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, та знову вчинив кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 16 березня 2023 року близько 18 години в с. Риковичі, Володимирського району Волинської області, ОСОБА_4 достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», яким продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на ЗО діб, Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжений строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 р. Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2500-ІХ від 15.08.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022 р. Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022, який набрав чинності 18.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 р. Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжений строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб, діючи з прямим умислом, керуючись корисливими мотивом та метою заволодіння чужим майном, переконавшись, що його дії є непомітними для сторонніх осіб, шляхом відчинення дверей, проник у приміщення хліва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки, умисно повторно таємно викрав зернодробарку з маркувальним написом «ПрАТ «Модуль М», 2019 року випуску, вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи від 24.03.2023 №СЕ-19/103-23/3090-ТВ становить 5 135 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаного з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України при вищевказаних обставинах визнав та показав, що у березні 2023 року у вечірню пору доби в с. Риковичі Володимирського району Волинської області шляхом відчинення дверей, проник у приміщення належного ОСОБА_6 хліва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав зернодробарку, яку заніс до сусідки, щоб сховати. На наступний день він повернув зернодробарку потерпілому. У вчиненому розкаявся, просив вибачення у потерпілого, зазначивши, що шкодує і більше такого не повторить.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що у березні 2023 року близько 18 години він повернувся додому і у незачиненому хліві виявив відсутність млина, який був прикручений до ящика. Він одразу пішов до ОСОБА_4 і сказав, щоб той повернув млина, тому що він вже звернувся в поліцію, однак той відмовився. На наступний день ОСОБА_4 повернув йому плин. Жодних претензій до обвинуваченого він не має, просив суд не позбавляти обвинуваченого волі.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчинені інкримінованого йому злочину за вищевикладених обставин, повністю доведена та підтверджується, крім власних показів обвинуваченого, в яких не заперечується обставини вчинених злочинів, усією сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину, за обставин, викладених у даному вироку підтверджується наступними дослідженими, оголошеними та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР № 0000223 від 17.03.2023 року про те, що 16.03.2023 року в період часу з 16:00 год по 18 год за адресою АДРЕСА_1 невідома особа, діючи в умовах воєнного стану, шляхом відкриття незачинених дверей, проникла у сарайне приміщення, звідки таємно викрала млин, завдавши шкоди ОСОБА_6 на загальну суму 5 000 гривень;

- рапортом № 1789 від 16.03.2023 року про повідомлення ОСОБА_6 про крадіжку млина, у якій підозрює сусіда ОСОБА_7 ;

- протоколом від 16.03.2023 року прийняття від ОСОБА_6 заяви про кримінальне правопорушення;

- заявою ОСОБА_6 від 16.03.2023 року;

- протоколом огляду місця події від 16.03.2023 року та ілюстративною таблицями до нього;

- рапортом № 1805 від 17.03.2023 року про виявлення працівником поліції Посельчуком викрадених та зниклих речей;

- заявою ОСОБА_6 від 17.03.2023 року про дозвіл на проведення огляду належного йому підсобного приміщення та прилеглої території;

- протоколом огляду від 17.03.2023 року та фототаблицями до нього;

- ухвалою Нововолинського місьуого суду Волинської області від 20.03.2023 року про надання дозволу на проведення огляду місцевості;

- ухвалою Нововолинського місьуого суду Волинської області від 21.03.2023 року про накладення арешту на тимчасово вилечене майно ОСОБА_6 ;

- заявою ОСОБА_4 від 17.03.2023 року;

- протоколом добровільної видачі та огляду речей від 17.03.2023 року;

- ухвалою Нововолинського місьуого суду Волинської області від 21.03.2023 року про накладення арешту на тимчасово вилечене у ОСОБА_4 майно;

- постановою про визнання ресовими доказами та передачу їх на зберігання від 17.03.2023 року;

- висновком експерта за наслідками проведення товарознавчої експертизи від 24.03.2023 року № СЕ-19/103-23/3090-ТВ про ринкову вартість зернодробарки та додатками до нього;

- висновком експерта за наслідками проведення трасологічної експертизи від 27.03.2023 року № СЕ-19/103-23/3240-ТР;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13.04.2023 року та доданим до нього DVD-диском;

- висновком судово-психіатричного експерта № 141 від 01.05.2023 року відповідно до якого у ОСОБА_4 у період, що відноситься до часу вчинення інкримінованого йому правопорушення виявлялися ознаки легкої розумової відсталості (олігофренії в ст. легкої дебільності), однак ступінь змін зі сторони психіки не така, щоб позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії /бездіяльність/ і керувати ними; у ОСОБА_4 виявляються на даний час ознаки легкої розумової відсталості (олігофренії в ст. легкої дебільності), однак ступінь змін зі сторони психіки не така, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії /бездіяльність/ і керувати ними;

- копією вироку Іваничівського районного суду Волинської області від 04.09.2009 року про визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначення йому покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України у виді двох років шести місяців п`ятднадцяти днів позбавлення волі;

- копією вироку Іваничівського районного суду Волинської області від 04.07.2014 року про визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначення йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки;

- ухвалою Іваничівського районного суду Волинської області від 18.01.2016 року про скасування відносно ОСОБА_4 іспитового строку та направлення його для відбуття покарання, призначеного вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 04 липня 2014 року в місця позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- довідкою ВОЛ № 10662 про звільнення ОСОБА_4 23.03.2021 року по відбуттю строку покарання.

Вищевказані висновки експертів, проведені компетентними спеціалістами, які відповідно доЗакону України «Про судову експертизу`мають право на проведення експертиз, а також узгоджуються з іншими об`єктивними доказами по справі. Протоколи слідчих дій, складені і оформлені у порядку, передбаченомуКПК України, є джерелом доказів, оскільки у них підтверджуються обставини і факти, що мають значення для вирішення справи. Всі слідчі дії фіксувалися у відповідних протоколах, з якими учасники кримінального провадження знайомилися і підписували, у жодному протоколі відсутні посилання про порушення закону щодо обвинуваченого особисто, чи опосередковано.

Таким чином, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точку зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд дйшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану у встановленому судом обсягу доведена повністю, а його дії суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимогст.65 КК Українистосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встанолено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжкими злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів; те, що ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд також враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, відбував покарання в місцях позбавлення волі, має постійне місце проживання, неодружений, непрацевлаштований, до лікаря нарколога за допомогою не звертався, під наглядом у лікаря психіатра перебуває з 1999 року, посередньо характеризується за місцем проживання.

З огляду на викладене, враховуючи в сукупності ступінь тяжкості злочину (скоєння тяжкого злочину), обставини вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, те, що обвинувачений висловив жаль через вчинене ним, попросив у потерпілого вибачення та повернув викрадене, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які таке обтяжують, дані про особу обвинуваченого, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а також враховуючи позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому до відбуття реальне покарання, потерпілого та обвинуваченого, які просили призначити покарання без позбавлення волі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України та покарання належить призначити у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК Україн та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, а також вважає за необхідне покласти на обвинуваченого передбачені ст. 76 КК України обов`язки.

Підстав для застосування судом вимог ст.69 КК України не встановлено, оскільки відсутня мінімальна необхідна кількість обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також урахування особи обвинуваченого не дають змогу застосування такої норми.

Саме такий вид покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередженням вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й обставинам кримінального провадження, та є обґрунтованим і буде відповідати цілям покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити відповідно до ст. 122, 124 КПК України, які передбачають, що у випадку винесення обвинувального вироку, суд стягує на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У кримінальному провадженні проведено експертизи на загальну суму 2 831 грн 70 коп.: судову товарознавчу експертизу (висновок експерта № СЕ- 19/103-23/3090-ТВ від 24.03.2023 року) вартість якої складає 1 321 грн 46 коп., судову трасологічну експертизу (висновок експерта № СЕ- 19/103-23/3240-ТР від 27.03.2023 року) вартістю 1 510 грн 24 коп. Відтак, з обвинуваченого ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави 2 831,70 гривень документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експертів.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Враховуючи, що у даному кримінальному провадженні ухвалами слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 21.03.2023 року було накладено арешт на майно, тому такий слід скасувати, а майно повернути власникам.

На момент ухвалення вироку обвинуваченому у вказаному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який слід продовжити строком на два місяці до 22 серпня 2023 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) роки 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_4 згідно ухвали слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 12.05.2023 року продовжити строком на два місяці до 22 серпня 2023 року включно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2 831 (дві тисячі вісімсот тридцять одну) гривню 70 коп. витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Нововолинського міського суду Волинської області від 21.03.2023 року скасувати.

Речові докази у кримінальному проваджені:

1)Металевий електричний млин, з маркуванням «ПРАТ «Модуль М» «Зернодробка», заводський номер «2488», жовтня 2019 року випуску, із ознаками використання, який передано у користування ОСОБА_6 повернути у володіння потерпілому ОСОБА_6 ;

2)Резинові чоботи чорного кольору без маркування, які перебувають на збергінанні в камері схову ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1