Дата документу 17.07.2023Справа № 554/3214/23
Провадження № 1-кс/554/8238/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2023 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000202 від 16.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 20.06.2023 року -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту з майна накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 20.06.2023, у якому просить суд скасувати арешт з майна, що вилучено під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 за місцем проживання сім`ї ОСОБА_3 , який був накладений в межах кримінального провадження № 0000202 від 16.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.06.2023 року.

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 подано заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вимоги підтримав та просив клопотання задовольнити.

Слідчий СВ СУ ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вказав, що при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про можливість скасування арешту накладеного ухвалою слідчого судді від 20.06.2023 року, виходячи з наступного.

Як встановлено, слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава від 20.06.2023 року накладено арешт на майно, що вилучено 14.06.2023 року під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_3 до скасування у встановленому КПК України порядку.

Потреба у застосуванні такого заходу, як арешт майна ОСОБА_3 на даний час відпала виходячи з наступного.

Відносно ОСОБА_3 органом досудового розслідування кримінального провадження не відкривалося та йому не повідомлялася підозра про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених особливою частиною КК України.

ОСОБА_3 не є підозрюваним чи обвинуваченим, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Також не вбачається, що відносно майна ОСОБА_3 , на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арештоване майно ОСОБА_3 слідчим оглянуто, жодної експертизи не призначено, отже зважаючи на викладене відпала потреба у перебуванні майна під арештом, а тому він підлягає скасуванню.

За правилами ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Накладення арешту на певне майно може бути здійснено лише за наявності передбачених у КПК України нормативних підстав, а саме за ст.170 КПК України за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно: є речовим доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації; підлягає конфіскації як покарання чи заходу кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб; для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому, можливість накладення арешту за відповідними змінами до ст.170 КПК України окремо встановлюється для: 1) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого; 2) третіх осіб; 3) для юридичних осіб щодо яких застосовуються заходи кримінального провадження.

Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК у випадку, передбаченому п.1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греціг" (ВП). заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля ( рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами," має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series A N 98).

Приймаючи дане рішення виходжу також з наступного.

У даному випадку, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи володільця майна, як подальший арешт майна, що тимчасово вилучалося під час обшуку. Окрім того слідчим, повідомлено про відсутність потреби в подальшому арешті майна ОСОБА_3 , тому суд вважає за можливе скасувати арешт з майна ОСОБА_3 в повному обсязі.

З урахуванням викладеного арешт підлягає скасуванню.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 173, 174, 303, 306-307, 309 КПК України

УХВАЛИВ :

Клопотання адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000202 від 16.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України накладеного ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтави від 20.06.2023 року - задовольнити.

Скасувати арешт на майно, що вилучено під час обшуку за адресою АДРЕСА_1 , який був накладений в межах кримінального провадження №0000202 від 16.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.06.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1