Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001563 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт. Боково-Платове Антрацит Луганської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

без постійного місця проживання, судимого:

1) вироком Антрацитівського міського суду Луганської області

від 02.02.1996 за ч.2 ст.141, ч.1 ст.2296 КК України 1960 року

на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

2) вироком Антрацитівського міського суду Луганської області

від 16.05.2000 за ч.2 ст.140 КК України 1960 року

на 1 рік позбавлення волі;

3) вироком Антрацитівського міського суду Луганської області

від 12.07.2002 за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі;

4) вироком Антрацитівського міського суду Луганської області

від 01.08.2006 за ч.2 ст.307, ч.1 ст.311, ч.2 ст.313, ч.1 ст.315,

ч.2 ст.315, ч.1 ст.317 КК України на 5 років позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування

покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

5) вироком Антрацитівського міського суду Луганської області

від 17.07.2007 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.3 ст.313 КК України

на підставі ст.71 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі

з конфіскацією майна;

6) вироком Антрацитівського міського суду Луганської області

від 21.11.2013 за ч.1 ст.309 КК України на 4 роки позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

7) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.12.2015

за ч.2 ст.186 КК України на підставі ст.71 КК України

на 5 років позбавлення волі;

8) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12.03.2020

за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

27.05.2021 звільненого по відбуттю покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 9 лютого 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 09.02.2023 ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про несправедливість вироку через суворість призначеного йому покарання. Просить взяти до уваги, що в судовому засіданні він вину визнав повністю та пояснив, що крадіжку вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки не має можливості працевлаштуватись за віком та здоров`ям, є інвалідом першої групи з дитинства. Крім того, він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, що суд врахував як обставини, які пом`якшують покарання, але залишив поза увагою такі обставини, передбачені п.п.2, 5 ч.1 ст.66 КК України, як усунення заподіяної шкоди та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 28 липня 2022 року близько 09 години 20 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи біля магазину "Фора" на вул. Закревського, 87 в м. Києві, з метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинені двері проник у службове приміщення магазину, звідки повторно таємно викрав 24 баночки оливок "Премія" загальною вартістю 1 247 гривень 76 копійок, які належали ТОВ "Фора", після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, зокрема, вид, кількість та вартість викраденого майна, особу винного, який неодноразово судимий, у тому числі за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, його вік і стан здоров`я, обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які його обтяжують, і правильно призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, установлений санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, оскільки положення цієї норми можуть бути застосовані лише, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

ОСОБА_6 , починаючи з 1996 року, систематично притягується до кримінальної відповідальності, має 8 не погашених судимостей, до нього двічі застосовувалося звільнення від відбування покарання з випробуванням, однак протягом іспитового строку він вчинював нові кримінальні правопорушення.

Ці обставини в сукупності свідчать про те, що саме таке покарання, яке призначив суд першої інстанції, яке полягає ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченого та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, тому підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 9 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3