Справа № 442/4661/23
Провадження № 1-кс/442/835/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року Слідчий суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , дізнавача ОСОБА_5 розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавча СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області від 30.06.2023 про закриття кримінального провадження №0000397 від 15.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.,

встановив

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області із скаргою на постанову дізнавча СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області від 30.06.2023 про закриття кримінального провадження №0000397 від 15.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 покликаються на те, що Дрогобицьким РВП ГУ НП у Львівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженню №0000397 від 15.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Дане кримінальне провадження зареєстроване на підставі ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду від 08.05.2023 року, де зазначається, про незаконне перебування на території виробничого комплексу, за адресою АДРЕСА_1 сторонніх осіб, які займаються переробкою деревини. Ця діяльність проводиться під керівництвом генерального директора ТОВ « Торгова група « Тиса» ОСОБА_6 . Вищевказаний об`єкт, земельна ділянка на якій він розташований, виробничі приміщення та обладнання належить ОП « Ужгородський коньячний завод».

03.07.2023 року він отримав постанову про закриття вказаного кримінального провадження від 30.06.2023 року, з якої вбачається, що підставою прийняття такого рішення на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України була відсутність у даному випадку складу кримінального правопорушення.

Зі змістом даної постанови він категорично не погоджується, адже дізнавач крім допиту його як свідка у даному кримінальному провадженні, не провів жодних слідчий дій з метою прийняття законного і обгрунтованого рішення у даному кримінальному провадженні, а свої висновки про відсутність складу кримінального правопорушення зробив на підставі надуманих підстав

Також вважає, що дану постанову було виконано з порушенням процесуальних норм. Адже постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які вважаються підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обгрунтування та посилання на положення КПК України.

Скаржник ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні скаргу підтримали, покликаючись на викладені у скарзі обставини і просять її задовольнити.

Дізнавач СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечив, суду пояснив, що постанова про закриття кримінального провадження є обґрунтована, всі слідчі дії проведено, а тому просить у задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши наведені у скарзі аргументи, суд доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до вимог статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Досудове розслідування визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) або негласних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась неперевіреною, тобто коли виконані вимоги ст. 91 КПК України про встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст.9 КПК).

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За положеннями абз.2 ч.4 цієї статті слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених зокрема п.2 ч.1 цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

У відповідності до вимог ст.110 КПК постанова слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим досудовим розслідуванням, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють відмову, зазначене є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя, на якого КПК покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

З метою повного і всебічного розгляду скарги було витребувані матеріали кримінального провадження.

З аналізу матеріалів кримінального провадження встановлено, що відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 162 КК України внесені до ЄРДР підставі ухвали слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду від 08.05.2023 року, де зазначається, про незаконне перебування на території виробничого комплексу, за адресою АДРЕСА_1 сторонніх осіб, які займаються переробкою деревини.

Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 30.06.2023 року, вбачається , що зазначене кримінальне провадження закрито на підставі пункту 2 частини 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування постанови про закриття кримінального провадження, дізнавач покликається на те, що оскільки між ТОВ « Торгова група Тиса» та ОП « Ужгородський коньячний завод» існували господарські правовідносини щодо оренди нерухомого майна за адресою Львівська область м. Дрогобич вул. Тураша, 28/1 , власником якого є ОП « Ужгородський коньячний завод» , котра не є потерпілим від кримінального правопорушення, передбаченого статтею 162 КК України, що виключає склад даного проступку.

Судом встановлено, що доводи скарги фактично зводяться до незгоди з процесуальним рішенням дізнавача та оцінкою ним зібраних під час досудового розслідування доказів.

Крім того, слідчим суддею не встановлено й істотних порушень вимог вимог ст. 110 КПК України, так як постанова слідчого про закриття кримінального провадження є вмотивована, вона містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

Таким чином, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження викладені у скарзі обставини, скаржник не надав і не назвав суду належного обгрунтування на їх підтвердження. Крім цього такі спростовані вищенаведеними доказами зібраними на досудовому розслідуванні в рамках кримінального провадження, та досліджені у судовому засіданні. Інших даних, які б вказували на неповноту досудового розслідування чи незаконність прийняття рішення судом не встановлено.

Крім того скаргу відповідно до ч. 1 ст. 64-1 КПК України, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, може бути: особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником; керівник чи інша особа, уповноважена законом або установчими документами; працівник юридичної особи.

КПК України не містить визначення поняття «юридична особа, щодо якої здійснюється провадження», тому з метою визначення статусу такої особи у кримінальному провадженні, необхідно перейти до системного аналізу вищевказаних норм КПК України із нормами кримінального права.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 96-4 КК України, заходи кримінально-правового характеру, у випадках, передбаченихпунктами 1і2 частини першої статті 96-3цього Кодексу, можуть бути застосовані судом до підприємства, установи чи організації, крім державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, організацій, створених ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного чи місцевого бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а також міжнародних організацій. Заходи кримінально-правового характеру, у випадках, передбаченихпунктами 3і4 частини першої статті 96-3цього Кодексу, можуть бути застосовані судом до суб`єктів приватного та публічного права резидентів та нерезидентів України, включаючи підприємства, установи чи організації, державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, організації, створені ними у встановленому порядку, фонди, а також міжнародні організації, інші юридичні особи, що створені у відповідності до вимог національного чи міжнародного права.

В свою чергу, згідно із вимогами ч. 1 ст. 96-3 КК України, підставами для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру є:

1) вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених у статтях 209 і 306, частинах першій і другій статті 368-3, частинах першій і другій статті 368-4, статтях 369 і 369-2 цього Кодексу;

2) незабезпечення виконання покладених на її уповноважену особу законом або установчими документами юридичної особи обов`язків щодо вжиття заходів із запобігання корупції, що призвело до вчинення будь-якого із злочинів, передбачених у статтях 209 і 306, частинах першій і другій статті 368-3, частинах першій і другій статті 368-4, статтях 369 і 369-2цього Кодексу;

3) вчинення її уповноваженою особою від імені юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених у статтях 258-258-5 цього Кодексу;

4) вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 109, 110, 113, 146, 147, частинами другою - четвертоюстатті 159-1, статтями 160, 260, 262, 436, 437, 438, 442, 444, 447 цього Кодексу.

Таким чином, провівши системний аналіз вищезазначених норм кримінального та кримінального процесуального права, слідчий суддя приходить до переконання, що ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОП Ужгородський коньячний завод, не має процесуального статусу представника юридичної особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, оскільки досудове розслідування в межах кримінального провадження за № 0000397 від 15.05.2023 здійснюється за ч.5ст.191 КК України, яка не входить до переліку, визначеногост.96-3 КК України.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності, суд доходить переконання, що органом досудового розслідування повністю виконано вимоги ст.ст. 9, 91 КПК України, повно та всебічно досліджено обставини кримінального провадження, надано їм належну правову оцінку та ухвалено законне і обґрунтоване рішення, тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 303-307, 372, частиною 2 ст. 376 КПК України, -

постановив:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавча СД Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області від 30.06.2023 про закриття кримінального провадження №0000397 від 15.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів із дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1