провадження №1-в/336/133/2023
У Х В А Л А

іменем України

24 липня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_3 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, засудженого 29 червня 2022 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 146, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника органу пробації ОСОБА_6 ,

встановив:

29 березня 2023 року до суду надійшло подання начальника Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_3 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_4 для відбування призначеного судом покарання.

В обґрунтування подання зазначено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 146, ч.1 ст. 70 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, якщо він протягом 1 року не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, що передбачені ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

29.08.2022 року засуджений був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, з обов`язками покладеними на нього судом, з правовими наслідками звільнення від відбування покарання з випробуванням, попереджений про недопустимість скоєння нового злочину. Роз`яснено, що згідно з ч. 3 ст. 164 КВК України засуджений зобов`язаний: виконувати обов`язки, які покладені судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу. Також роз`яснено, що поважними причинами неявки визнаються хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені. Крім цього, ознайомлений, що згідно статті 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені КВК, Закону України «Про пробацію», а також покладені на нього судом обов`язки, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання. За результатами проведеної бесіди засуджений власноручно заповнив підписку.

Під особистий підпис засудженого, цього ж дня винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно якої засуджений зобов`язаний з`являтись на реєстрацію до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області та призначені дні явки: 1-й та 3-й понеділок кожного місяця. Одночасно заведено листок реєстрації.

07.11.2022 р., 21.11.2022 р., 05.12.2022 р., 19.12.2022 р. ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, про причини неявки не повідомив. З метою виклику засудженого, працівниками пробації направлялись неодноразові письмові виклики, здійснювались неодноразові виходи за адресою місця проживання, однак ОСОБА_4 до Шевченківського РВ з питань пробації з`явився лише 26.12.2022 р.

26.12.2022 року засуджений надав письмове пояснення в якому зазначив обставини, які спричинили ухилення від виконання обов`язку. Документально підтверджених об`єктивних обставин, що фактично позбавляли його можливості з`явитися на реєстрацію не встановлено, у зв`язку з зазначеним, за неявку на реєстрацію без документально підтверджених поважних причин, до засудженого, згідно ч. 4 ст. 166 КВК України було застосовано письмове попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Незважаючи на роз`яснювальну роботу, проведену з засудженим, попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання у разі продовження ухилення від відбування призначеного покарання, 20.02.2023 р., та 06.03.2023 р. ОСОБА_4 знов допустив неявки на реєстрацію до відділу пробації, про причини неявки не повідомив, у зв`язку із чим, пробацією вживались чисельні заходи з метою виклику засудженого.

Засуджений ОСОБА_4 з`явився до Шевченківського РВ з питань пробації 20.03.2023 р., але від надання письмового пояснення, в якому зазначались би обставини, які спричинили ухилення від виконання обов`язків категорично відмовився.

Засуджений ОСОБА_4 під час візиту до Шевченківського РВ з питань пробації поводив себе вкрай агресивно по відношенню до працівників уповноваженого органу з питань пробації, висловлювався нецензурною лайкою. На прохання інспектора щодо того, щоб заспокоїтись та спокійно повідомити причину не виконання обов`язку суду відреагував бурхливо, погрожуючи фізичною розправою з працівниками. Документально підтверджених об`єктивних обставин, що фактично позбавляли його можливості з`явитися на реєстрацію не встановлено, у зв`язку з зазначеним, за неявку на реєстрацію без документально підтверджених поважних причин, до засудженого, згідно ч.4 ст.166 КВК України було застосовано письмове попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Незважаючи на профілактичну роботу, яка проводилась з засудженим, про попередження систематичного вчинення правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, відповідно до бази даних ІІПС АРМОР було встановлено, що протягом визначеного судом іспитового строку, засуджений скоїв низку адміністративних правопорушень: - 19.07.2022 року співробітниками ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області складені постанови про вчинення адміністративного правопорушення за ознаками ст. 106-1 ч.2, ст.178 ч,1, ст. 175-1 ч. 1 КУпАП. Застосовано стягнення у вигляді штрафу та попередження (арк. 75-76).

Згідно характеристики з місця проживання, засуджений ОСОБА_4 характеризується вкрай негативно, як психічно не врівноважена та агресивно налаштована до оточуючих людина, яка проявляє фізичну та вербальну агресію по відношенню не тільки до родичів, але і до не знайомих людей у разі відмови виконання його вимог та маніпуляцій для задоволення власних потреб, зокрема що стосуються самопочуття після вживання наркотичних, психоактивних речовин або алкогольних напоїв. До голови квартального комітету № 93 на засудженого ОСОБА_4 постійно надходять скарги та прохання щодо впливу на поведінку правопорушника, однак дисциплінарні заходи, які застосовуються стосовно зміни поведінки гр. ОСОБА_4 не мають жодного результату (арк. 71-72).

Звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується державою в особі суду для надання засудженій особі можливості довести своє виправлення без відбування покарання шляхом демонстрації бездоганної поведінки протягом певного строку.

За час перебування на обліку засуджений порушував умови та порядок звільнення від відбування покарання з випробуванням, а саме: ухилявся від виконання обов`язку, покладеного на нього судом відповідно до п.1 ч. 1 ст.76 КК України, що проявилося в неявці до уповноваженого органу пробації на реєстрацію без документально підтверджених поважних причин, має два письмових попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробування і направлення для відбування призначеного покарання. Крім цього, вчинив три правопорушення, які потягли за собою адміністративне стягнення.

Таким чином, засуджений ОСОБА_4 не виконує умови звільнення від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Начальник Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» Запорізької області просить суд скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4 та направити засудженого для відбування покарання в місця позбавлення волі за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2022 року.

В судовому засіданні представник органу пробації просив вказане залишити без розгляду, оскільки після направлення в суд подання ОСОБА_4 з`являвся на реєстрацію до органу пробації, 29 червня 2023 року в нього вже сплив іспитовий строк.

Прокурор в судовому засіданні підтримав позицію представника органу пробації та просив відмовити в задоволенні вказаного подання.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засіданні не з`явився про причини неявки суд не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представника органу пробації, думку прокурора, дійшов наступного висновку.

Згідно з п.8 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання.

Якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При цьому, при скасуванні звільнення від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний зокрема з`ясувати, чи мало місце порушення засудженим, покладених на нього обов`язків у період іспитового строку та причини неявок.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.03.2003 р. № 7 зазначив, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до пункту 1 розділу 1 Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 29.01.2019 року за № 272/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 січня 2019 р. за N 120/33091, цей Порядок визначає організацію здійснення уповноваженим органом з питань пробації наглядових та соціально-виховних заходів до засуджених до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, громадських робіт, виправних робіт, засуджених, яким покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк замінено більш м`яким покаранням у виді громадських робіт або виправних робіт, засуджених осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, звільнених від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, а також організацію роботи уповноваженого органу з питань пробації щодо направлення осіб, засуджених до покарання у виді обмеження волі, до виправних центрів.

Метою наглядових та соціально-виховних заходів є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень.

Відповідно до абзацу 2 пункту 2 глави 3 розділу IX Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 29.01.2019 року за № 272/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 січня 2019 р. за N 120/33091, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 глави 3 розділу IX Порядку перед винесенням попередження звільнений з випробуванням викликається до уповноваженого органу з питань пробації, надає пояснення, у якому зазначає обставини, які спричинили ухилення від виконання обов`язків або правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 глави 3 розділу IX Порядку невиконанням обов`язків вважається, якщо звільнений з випробуванням не виконав хоча б один з обов`язків за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють його можливості їх виконувати (документально підтверджених).

Відповідно до абзацу 5 пункту 2 глави 3 розділу IX Порядку систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Згідно з матеріалів провадження, ОСОБА_4 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2022 року був засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 146, ч.1 ст. 70 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, якщо він протягом 1 року не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, що передбачені ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок відносно ОСОБА_4 надійшов на виконання до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області 12 серпня 2022 року.

12 серпня 2022 року Шевченківським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області ОСОБА_4 взято на облік, про що складено відповідне повідомлення та повідомлено засудженого.

ОСОБА_4 було викликано до уповноваженого органу з питань пробації на 29 серпня 2022 року, про що складено відповідний виклик.

29.08.2022 року засуджений був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, з обов`язками покладеними на нього судом, з правовими наслідками звільнення від відбування покарання з випробуванням, попереджений про недопустимість скоєння нового злочину.

Цього ж дня, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно якої засуджений зобов`язаний з`являтись на реєстрацію до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області та призначені дні явки: 1-й та 3-й понеділок кожного місяця. Вказану постанову доведено до відома засудженого, під особистий підпис.

Одночасно заведено листок реєстрації.

Зі змісту подання слідує, що 07.11.2022 р., 21.11.2022 р., 05.12.2022 р., 19.12.2022 р. ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію до Шевченківського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, за що йому 26.12.2022 року було застосовано письмове попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

20.02.2023 р., та 06.03.2023 р. ОСОБА_4 знов допустив неявки на реєстрацію до відділу пробації, про причини неявки не повідомив, за що йому 20.03.2023 р. було застосовано письмове попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Протягом визначеного судом іспитового строку, засуджений скоїв низку адміністративних правопорушень: - 19.07.2022 року співробітниками ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області складені постанови про вчинення адміністративного правопорушення за ознаками ст. 106-1 ч.2, ст.178 ч,1, ст. 175-1 ч. 1 КУпАП. Застосовано стягнення у вигляді штрафу та попередження.

Згідно характеристики з місця проживання, засуджений ОСОБА_4 характеризується негативно.

За час перебування на обліку засуджений порушував умови та порядок звільнення від відбування покарання з випробуванням, а саме: ухилявся від виконання обов`язку, покладеного на нього судом відповідно до п.1 ч. 1 ст.76 КК України, що проявилося в неявці до уповноваженого органу пробації на реєстрацію без документально підтверджених поважних причин, має два письмових попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробування і направлення для відбування призначеного покарання. Крім цього, вчинив три правопорушення, які потягли за собою адміністративне стягнення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; диспозитивність; тощо.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом IX-1 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Суд, з огляду на передбачені ст. ст. 7, 22, 26 КПК України принципи змагальності та диспозитивності, а також враховуючи межі судового розгляду виходить виключно із заявлених у відповідному поданні обставин.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).

В матеріалах особової справи містяться пояснення ОСОБА_4 від 26 грудня 2022 року щодо неявки на реєстрацію до органу пробації 07.11.2022 р., 21.11.2022 р., 05.12.2022 р., 19.12.2022 р., де останній пояснив, що у зв`язку з ситуацією в місті, що пов`язана з бойовими діями та те, що він попав під прильоти, а тому боявся виходити з дому, відповідних документів в нього не має. В подальшому зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки. Також надав пояснення щодо адмінматеріалів, які були на нього складені.

26.12.2022 року до ОСОБА_4 було застосовано письмове попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

20.02.2023 р., та 06.03.2023 р. ОСОБА_4 не з`явився на реєстрацію до відділу пробації.

20.03.2023 року до ОСОБА_4 було застосовано письмове попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Письмові пояснення з цього приводу у ОСОБА_4 не відбирались.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 глави 3 розділу IX Порядку перед винесенням попередження звільнений з випробуванням викликається до уповноваженого органу з питань пробації, надає пояснення, у якому зазначає обставини, які спричинили ухилення від виконання обов`язків або правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Представником інспектором органу пробації складено доповідну відповідно до якої ОСОБА_4 відмовився надавати пояснення. Вказана доповідна складена інспектором одноособово, свідки не залучались, відеофіксація не велась.

Згідно матеріалів особової справи ОСОБА_4 , 19.07.2022 року співробітниками ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області складені постанови про вчинення адміністративного правопорушення за ознаками ст. 106-1 ч.2, ст.178 ч. 1, ст. 175-1 ч. 1 КУпАП. Застосовано стягнення у вигляді штрафу та попередження.

Відповідно до досліджених в судовому засіданні копій постанов останній притягнутий до адміністративної відповідальності співробітниками ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 19 липня 2022 року за ч. 2 ст. 106-1 КУпАП до штрафу в розмірі 170 грн., а також 19 липня 2022 року за ст.178 ч. 1, ст. 175-1 ч. 1 КУпАП до попередження.

Вказані постанови не містять посилання на докази, якими підтверджується вчинення даних правопорушень. Правопорушення вчинені в один день, 19 липня 2022 року.

Співробітниками ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області винесено дві постанови, що не є систематичним вчиненням правопорушень в розумінні ст. 166 КВК України.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, є вчинення звільненим з випробуванням протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Ознака «систематичність» характеризує діяння як таке, що було вчинено три і більше разів, натомість до подання додано дві постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З наведеного слідує, що ОСОБА_4 за період перебування на обліку в органі з питань пробації притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, які не спричинили шкідливих наслідків.

Згідно з оцінкою ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, оцінено як низький.

Нового злочину протягом іспитового строку ОСОБА_4 не вчинив.

ОСОБА_4 має постійне місце проживання, нез`явлення на реєстрацію через воєнний стан та обстріли м. Запоріжжя, через те, що він попав під прильоти, а тому боявся виходити з дому.

В матеріалах справи відсутні докази наявності умислу у засудженого на ухилення від виконання покладеного на нього обов`язку.

Зазначені у поданні неявки засудженого до органу пробації не носять систематичного характеру, а поведінка засудженого щодо подальшої явки та пояснення причин неприбуття на реєстрацію, які заслуговують на увагу у якості поважності, не створює уявлення умисного ухилення від виконання ОСОБА_4 покладених обов`язків.

Відповідно до ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду та після його закінчення засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Так, судом встановлено, що іспитовий строк, визначений вироком суду від 29 червня 2022 року з врахуванням положень ст. 165 КВК України, закінчився 2 червня 2023 року, а розгляд подання по суті щодо засудженого ОСОБА_4 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного йому покарання відбувається після спливу іспитового строку, і скасування звільнення від відбування покарання, поза межами іспитового строку, суперечитиме нормам чинного законодавства України.

Матеріали провадження не містять даних, які прямо свідчили про стійке небажання засудженого стати на шлях виправлення та не виконувати покладені на нього обов`язки.

Враховуючи вищевикладене, з врахуванням особи засудженого, суд не знаходить підстав для задоволення подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування призначеного покарання і вважає за необхідне відмовити у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 78 КК України, п. 8 ч. 1 ст. 537, ст. 539, 369-372, 392, 395, 532 КПК України, суд,-

постановив:

Відмовити у задоволенні подання Шевченківського РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання відносно ОСОБА_4 .

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: