ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1678/23 Справа № 199/2303/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000279, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олександрівка Близнюківського району Харківської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з 01 серпня 2022 року.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчиненого за попередньою змовою групою осіб з проникненням у інше сховище за наступних обставин.

05 лютого 2022 року приблизно о 14:30 год. особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, прийшов до дому до ОСОБА_10 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , де після спільного вживання спиртних напоїв особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, запропонував ОСОБА_7 піти з ним на тракторну бригаду ПП «Агро Альянс-2007», розташовану за адресою: Харківська область, с.Олександрівка, вул. Шкільна, 1, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, на що ОСОБА_7 дав свою згоду.

05 лютого 2022 року приблизно о 15:00 год., прийшовши на огороджену парканом з воротами територію вищевказаної тракторної бригади, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та ОСОБА_7 зайшли в сховище - тимчасову будівлю, де знаходився трактор МТЗ-82.1.26, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2011 року випуску, ринковою вартістю 396 991,64 грн., та розкидач добрива, зеленого кольору з надписом AMAZONE ZA-M1001, вартістю 65 450,17 грн., який був причеплений до вищевказаного трактора, які належать ПП «АГРО-АЛЬЯНС-2007». Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи за попередньою змовою групою осіб, з мотивів задоволення власних емоційних потреб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді порушення порядку користування транспортним засобом і створення загрози для безпеки руху та позбавлення власника транспортного засобу можливості реалізовувати свої права відносно нього і бажаючи їх настання, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом та використання його для прогулянки, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, сів за кермо колісного трактора МТЗ-82.1.26, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2011 року випуску з причепленим до нього розкидачем добрива AMAZONE ZA-M1001, а ОСОБА_7 поруч з ним в кабіну, захопили його, чим встановили таким чином контроль над транспортним засобом, і отримали можливість перемістити його з використанням власного двигуна трактора, після чого особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, привів у рух трактор МТЗ-82.1.26, синього кольору, з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , 2011 року випуску, з причепленим до нього розкидачем добрива AMAZONE ZA-M1001, перемістивши його з с.Олександрівка Лозівського району Харківської області до с. Добровілля Лозівського району Харківської області.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. В іншій частині вирок суду просить залишити без зміни.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд при призначенні покарання не врахував в повній мірі тяжкість вчиненого кримінального правопорушення злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 8 до 12 років. Вказує, що суд не взяв до уваги відомості про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, проте раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України, відбував реальний строк покарання і для себе належних висновків не зробив, через незначний час після погашення судимості вчинив новий умисний корисливий особливо тяжкий злочин за попередньою змовою групою осіб. Звертає увагу, що ОСОБА_7 вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що обвинувачений не одружений, дітей на утриманні не має, тривалий час не працює.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та просив її задовольнити.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду залишити без зміни.

Представник потерпілого ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просила вирок суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються, у зв`язку з чим в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 289 КК України апеляційний суд виходить з фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого слід зазначити наступне.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності та особі винного. Пропорційність покарання вищезазначеним складовим є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.

Положення ст. 65 КК України визначають загальні засади призначення покарання, які наділяють суд правом вибору між однією із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, кожна з яких є законною. Завданням такої форми є виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння, особи винного та обставин, що впливають на покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вищевказаних вимог закону та достатніх підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, як про це наполягав в апеляційній скарзі потерпілий, судом не встановлено і в апеляційній скарзі також не наведено.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також встановив відсутність обставин, що помякшують покарання обвинуваченому, та визнав обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням сукупності перелічених даних, характеру і ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, умисним, закінченим злочином, обставини його вчинення, наявність в діяннях ОСОБА_7 декількох кваліфікуючих ознак, його роль у вчиненні злочину групою осіб, характер та ступінь тяжкості наслідків правопорушення, а також даних про особу обвинуваченого, який в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, офіційно не працевлаштований, страждає на тяжке хронічне захворювання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 289 КК України.

Доводи прокурора про ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його підвищену суспільну небезпеку, та те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не одружений, дітей на утриманні не має, тривалий час не працює, вчинив новий умисний корисливий особливо тяжкий злочин за попередньою змовою групою осіб у стані алкогольного сп`яніння, вже були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 296 КК України та відбував реальний строк покарання, не заслуговують на увагу, оскільки останній відповідно до вимог ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Апеляційний суд в даному випадку не може не зауважити, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинувачених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як обвинуваченими, так і іншими особами. Значення покарання в боротьбі зі злочинністю визначається не його жорстокістю, а неминучістю, своєчасністю, справедливістю і невідворотністю його застосування за кожний вчинений злочин. Роль і значення покарання багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. У кожному конкретному випадку суд повинен призначити покарання з дотриманням вимог і положень ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Ювченко та інші проти України» (рішення від 09 квітня 2020 року), та в справі «Скачкова та Рижа проти України» (рішення від 16 липня 2020 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

У справі «Белане Надь проти Угорщини» (рішення від 13 грудня 2016 року) та у справі «Садоха проти України» (рішення від 11 липня 2019 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

З урахуванням викладеного, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене ОСОБА_7 судом покарання за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі доводи про те, що призначене ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання, про що наполягав в апеляційній скарзі прокурор.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у провадженні, які були б підставами для скасування оскаржуваного судового рішення апеляційним судом не встановлено.

З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 27 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4