У Х В А Л А

Іменем України

23 серпня 2023 року м.Київ

слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого ОСОБА_3 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000166 від 10.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.2 ст.366, ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2023 слідчий СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування будь-яким особам, з метою збереження речового доказу.

В судовому засіданні слідча ОСОБА_3 клопотання підтримала, наполягала за його задоволенні, оскільки потерпіла звернулась до органу досудового розслідування із повідомленням про використання квартири сторонніми особами. Попереджаючи можливість втрати речового доказу через несанкціоноване використання, відповідно до п.4 ч.5 ст.173 КПК України просила накласти арешт шляхом заборони користування вказаною квартирою.

Клопотання розглянуто, відповідно до ч.2ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

З 10.01.2019 СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000166 за фактом незаконного заволодіння квартирою ОСОБА_5 , шляхом укладення договору купівлі-продажу від 03.10.2019 між ТОВ «Грасса Груп» та ОСОБА_6 , за яким остання набула прав власності на спірну квартиру.

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_3 від 21.02.2020, квартиру АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 30.04.2020 на вказану квартиру, накладений арешт із забороною її відчуження.

Постановою Київського апеляційного суду від 31.05.2023 витребувано квартиру АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до пунктів п`ятого та шостого статті 173 КПК України слідчий суддя, окрім іншого має враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи, що питання арешту майна, визнаного речовим доказом по справі, вирішено ще станом на 2020 рік шляхом заборони відчуження майна, то вжиття заходів до заборони використання приміщення квартири, розташованої у будинку, який не прийнятий до експлуатації суперечить нормам правової визначеності, оскільки вжиття відповідних заходів знаходиться поза правовим полем.

Вжиття заходів до заборони користування, що за заявою потерпілої переслідує фактичне виселення незаконних користувачів приміщення, не відповідає меті забезпечення кримінального провадження, визначеної ч.2 ст.170 КПК України. Так, відновлення майново-житлових прав потерпілої особи повинно відбуватись у цивільному процесі, або шляхом вжиття примусово-виконавчих дій за наявним судовим рішенням. З огляду на викладене, ініціювання потерпілою особою застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна шляхом заборони користування, підміною у правозастосовної діяльності.

Керуючись ст.ст. 170-173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна, шляхом заборони використання квартири АДРЕСА_1 за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000166 від 10.01.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190, ч.2 ст.366, ч.4 ст.358 КК України, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, але оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1