Провадження №: 1-кп/752/415/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, з освітою вищою, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого за ч.2 ст. 369-2 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , з метою зловживання впливом, 20.02.2019 року, приблизно о 12.30 год. у кабінеті офісного приміщення цокольного поверху за адресою: м. Київ, вул. Терещенківська, 17Б, під час усної бесіди з громадянином України ОСОБА_8 , прийняв пропозицію від останнього на одержання неправомірної вигоди (грошові кошти) для себе від водіїв, на яких було складено адміністративні протоколи про адміністративні правопорушення з вилученням посвідчення водія на право керування транспортними засобами, за обіцянку здійснення впливу на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб управління патрульної поліції у м. Києва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, які згідно вимог пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1086 «Про затвердження Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення» відповідальні за зберігання вилучених посвідчень та згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» уповноважені на виконання функцій держави, про прийняття рішення останніми про повернення посвідчення водія на право керування транспортними засобами їх власникам до винесення ухвали суду.

14.03.2019 року близько 17:00 год., знаходячись у ресторані «Ваrіbаr», за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 89А, діючи умисно, під контролем працівників правоохоронних органів, отримав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у сумі 600 доларів США для себе за обіцянку здійснення впливу на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб управління патрульної поліції у м. Києва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, які згідно вимог пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1086 «Про затвердження Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення» відповідальні за зберігання вилучених посвідчень, та згідно вимог п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» уповноважені на виконання функцій держави, за прийняття ними рішення про повернення вилученого у ОСОБА_9 посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Крім того, 20.03.2019 p., близько 15:05 год., знаходячись у ресторані «Ваrіbаr», за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 89А, діючи умисно, під контролем працівників правоохоронних органів, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у сумі 600 доларів США для себе за обіцянку здійснення впливу на невстановлених досудовим розслідуванням службових осіб управління патрульної поліції у м. Києва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, які згідно вимог пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1086 «Про затвердження Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення» відповідальні за зберігання вилучених посвідчень, та згідно вимог п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» уповноважені на виконання функцій держави, за прийняття ними рішення про повернення вилученого у ОСОБА_10 посвідчення водія на право керування транспортними засобами.

Отримавши неправомірну вигоду у вищезазначений час 20.03.2019 ОСОБА_4 передав ОСОБА_8 два посвідчення водія ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Тобто, ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, - прийняття пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за надання такої вигоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав. В своїх показаннях відмітив, що має дві вищі освіти, економічну та юридичну. На початку січня 2019 року, за власним бажанням звільнився з ДП «Інформ-Ресурси» та по суті був безробітним. Вирішив надавати юридичні послуги та розмістив на сайті оголошення. Через певний час зателефонував невідомий чоловік та запитав, чи він надає юридичні послуги, домовилися про зустріч. Клієнт під`їхав та повідомив, що у брата забрали посвідчення водія, та є потреба у отриманні цього посвідчення і запитав, чи є механізм отримати посвідчення водія без рішення суду. Порадив йому написати заяву з проханням повернути посвідчення водія, мотивуючи ніби то виниклою потребою виїзду за кордон, та після рішення суду зобов`язання здати посвідчення водія в патрульну поліцію. Клієнт, яким виявився громадянин ОСОБА_8 , повідомив, що брат не в м. Києві, і чи може він цими питаннями займатися. Відповів, що так, однак слід написати заяву, надати доручення, копію закордонного паспорту та відповідно заплатити гонорар йому за роботу. Такі домовленості з ОСОБА_8 були при першій зустрічі.

При наступній зустрічі ОСОБА_8 також попросив забрати посвідчення водія товариша брата, в якого теж поліція вилучила посвідчення водія, однак рішення суду по протоколу також відсутнє.

На третій зустрічі ОСОБА_8 передав йому пакети документів на двох осіб. Він приїхав в патрульну поліцію взяв чек, номер черги, підійшов до інспектора адміністративної практики, який перевірив документи та видав йому два посвідчення водія. При зустрічі з ОСОБА_8 та передачі йому посвідчень водіїв, його затримали. Стверджує, що від ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мав доручення, які передавав працівникам поліції. Кошти від ОСОБА_8 отримав як гонорар за виконану роботу. Від подальших показань відмовляється.

Незважаючи на позицію обвинуваченого, щодо заперечення своєї вини, суд вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів, що підтверджують винність обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення поза розумним сумнівом, в обсязі обвинувачення, який суд вважає доведеним.

Так, допитаний в ході судового розгляду свідок сторони обвинувачення ОСОБА_8 повідомив, що працює барменом. ОСОБА_4 запропонував йому вступити в корупційну схему. Зміст якої полягав в тому, щоб за осіб, яких зупинили за водіння в нетверезому стані та вилучали посвідчення водія, слід писати заяви що їм ніби то є потреба виїзду за кордон і в такий спосіб отримувати посвідчення водіїв без рішення судів. Все почалося з того, що йому зателефонував його брат ОСОБА_9 , який на даний час загинув, та просив коштів, оскільки у нього забрали посвідчення водія за керування в нетверезому стані. Також повідомив, що під час евакуювання його автомобіля, йому передали візитку на ОСОБА_4 , який ніби може вирішити питання з повернення посвідчення водія. Щоб брату не передавати кошти, які, як він вважав, той міг пропити, він вирішив цим питанням зайнятися сам та зв`язався з ОСОБА_4 по зазначеному у візитці номеру телефону. Перша зустріч з ОСОБА_4 відбулася в приміщенні патрульної поліції. Він сказав, що може вирішити його питання за гроші, у нього тут усе налагоджено і проблем не буде. Йому не було відомо, що ОСОБА_4 не є працівником поліції. ОСОБА_4 сказав, що за 600 доларів США має змогу вирішити питання про повернення посвідчень водія. Не думає, що ОСОБА_4 отримував посвідчення водіїв користуючись своїми професійними навиками як юриста, оскільки в одній з телефонних розмов той сказав, що сьогодні не може забрати посвідчення, та слід зачекати, оскільки в поліції перевірки. Його насторожила та обставина, що ці питання ОСОБА_4 має намір та, як він сказав, можливості вирішувати за гроші, без рішення суду, тому вирішив звернутися в поліцію, щодо дій останнього, вважаючи їх незаконними. Більше того, також вважав, що написання самої заяви про повернення посвідчення як потребу необхідності виїзду за кордон, без наміру вчиняти такі дії, є обманом поліції. ОСОБА_4 також пропонував йому підшукувати людей щоб по такій схемі за гроші отримувати вилучені посвідчення водіїв. За іншого водія ОСОБА_10 просив ОСОБА_9 . Він в свою чергу повідомив ОСОБА_4 , і той сказав, що за таку ж плату також зможе вирішити питання щодо отримання пластику, тобто посвідчення водія, на цю особу. В кафе, коли він передав обвинуваченому обумовлену суму коштів, яку отримав від працівників правоохоронних органів, а той йому посвідчення на двох водіїв, ОСОБА_4 було затримано та у нього вилучено кошти. Про пропозицію ОСОБА_4 за гроші отримувати посвідчення водіїв, усвідомлюючи, що це незаконно та є корупційним діянням, повідомив поліцію. Вважає, що ОСОБА_4 за такі дії повинен нести відповідальність. При першій зустрічі передав ОСОБА_4 400 доларів США, а друга сума, після отримання якої обвинуваченого затримали, становила 600 доларів США. Обставини передачі коштів відображені на відео, яке він здійснював з відома працівників поліції.

Як видно з постанови слідчого, ОСОБА_8 , за його письмовою згодою, був залучений до конфіденційного співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій.

Свідок ОСОБА_19 повідомив, що детально обставин події не пам`ятає в зв`язку з плином часу. Обвинуваченого не знає. Прізвище ОСОБА_8 знайоме, пригадує, що останній звертався в поліцію з приводу вимагання у нього коштів.

Додатково винність обвинуваченого підтверджується:

заявою ОСОБА_8 , в якій той відмічає, що ОСОБА_4 , як працівник ДП «Інформ Ресурси» запропонував налагодити злочинну схему одержання неправомірної вигоди від водіїв на яких складено адміністративні протоколи за ст. 130 КУпАП. Суть схеми була в тому, щоб підшукувати таких водіїв, та пропонувати їм за 1000-1500 доларів США вирішувати питання скасування постанови, а від 800 до 1000, вирішувати питання повернення вилученого водійського посвідчення;

протоколом від 20.03.2019 року затримання ОСОБА_4 та обшуку останнього, під час якого, наряду з іншим, було вилучено службове посвідчення на ОСОБА_4 як в.о. директора ДП «Інформ-Ресурси», 600 доларів США та засоби зв`язку;

заявою ОСОБА_8 про добровільну видачу слідчому посвідчень водія на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та, для огляду, власного мобільного телефону«Appel» модель iPhone, візитки ;

протоколом огляду речей, де відображено, що предметом огляду були: добровільно надані ОСОБА_8 посвідчення водія на ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та візитка на ОСОБА_4 , як директора Київської філії ДП МВД України «Інформ-Ресурси»; телефон марки «Appel» модель iPhone 8, в якому виявлено з`єднання з абонентом ОСОБА_4 та зображення протоколів про адміністративні правопорушення на ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , зображення особи схожої на ОСОБА_4 та його переписка з власником телефону, аудіо запис з вмістом тексту заяви на начальника управління патрульної поліції м. Києва яку ОСОБА_4 надіслав ОСОБА_8 як зразок. В додаток до протоколу надано також фото таблиці з зображенням оглянутих об`єктів та предметів;

постановою про визнання речовими доказами: грошових коштів в сумі 600 доларів США; візитну карту на ОСОБА_4 ; посвідчення водія на ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на які, згідно ухвали слідчого судді від 08 квітня 2019 року, було накладено арешт;

протоколом огляду компакт-диску з відеозаписами датованими 14.03.2019 року та 20.03.2019 року, з приміщення ресторану «Baribar» з додатком ілюстрованих таблиць, на яких зафіксовано особи схожі на обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_8 та обставини передачі грошей і отримання посвідчень водіїв;

як видно з копії наказу голови ліквідаційної комісії, ОСОБА_4 , начальник відділу з надання послуг по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів звільнений 29 січня 2019 року за угодою сторін;

постановою від 13.03.2019 року прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчинення злочину стосовно ОСОБА_4 з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження;

постановою від 20.03.2019 року прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчинення злочину стосовно ОСОБА_4 з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів для спостереження;

протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, які проведено на підставі ухвали слідчого судді Чернігівського апеляційного суду, де 14.03.2019 року зафіксовано зустріч ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на вул. Саксаганського в «Baribar» та відображено записаний текст та зміст їх розмови, відеозапис зазначеної слідчої (розшукової) дії був предметом перегляду в ході судового розгляду;

протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, які проведено на підставі ухвали слідчого судді Чернігівського апеляційного суду, де 19.03.2019 року зафіксовано зустріч ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на вул. Саксаганського біля «Baribar» та відображено записаний текст та зміст їх розмови, відеозапис зазначеної слідчої (розшукової) дії був предметом перегляду в ході судового розгляду;

протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, які проведено на підставі ухвали слідчого судді Чернігівського апеляційного суду, де 20.03.2019 року зафіксовано зустріч ОСОБА_4 та ОСОБА_8 в «Baribar» та відображено записаний текст та зміст їх розмови, відеозапис зазначеної слідчої (розшукової) дії був предметом перегляду в ході судового розгляду;

як видно з копії постанови судді Оболонського районного суду м. Києва, від 04 квітня 2019 року ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КК України та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. та позбавлено прав керування транспортним засобами строком на 1 (один) рік;

в свою чергу як видно з копії постанови судді Солом`янського районного суду м. Києва, від 12 квітня 2019 року ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КК України та нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200 грн. та позбавлено прав керування транспортним засобами строком на 1 (один) рік.

У відповіді заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві від 20.05.2019 року за № 23157/41/11/4/02-2019 на запит слідчого відмічено, що працівниками УПП у м. Києві ДПП 02.2019 року було тимчасово вилучене посвідчення водія у гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в зв`язку з складенням відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (керування транспортним засобом у нетверезому стані). Вказаний протокол про адміністративне правопорушення 12.03.2019 р. у встановленому порядку скеровано для розгляду по суті та прийняття рішення до Солом`янського районного суду м. Києва.

Працівниками УПП у м. Києві ДПП 09.02.2019 року було тимчасово вилучене посвідчення водія у гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в зв`язку з складенням відносно нього протоколу про адміністративне у правопорушення за ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (керування транспортним засобом у нетверезому стані). Вказаний протокол про адміністративне правопорушення 21.02.2019 року у встановленому порядку скеровано для розгляду по суті та прийняття рішення до Оболонського районного суду м. Києва.

За наявною інформацією згідно офіційного веб-порталу «Судова влада», постановою Оболонського районного суду м. Києва від 04.04.2019 р. ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Постанова набрала законної сили 15.04.2019 р.

Письмових заяв від гр. ОСОБА_10 щодо повернення йому посвідчення водія до УПП у м. Києві ДПП не надходило, посвідчення водія йому не поверталось.

Письмових заяв від гр. ОСОБА_9 щодо повернення йому посвідчення водія до УПП у м. Києві ДПП не надходило, водночас гр. ОСОБА_9 20.03.2019 р. звернувся на прийом до УПП у м. Києві ДПП із усним зверненням щодо повернення йому посвідчення водія в зв`язку з необхідністю виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 265-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, працівник уповноваженого підрозділу тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами.

Після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа. Таке звернення особи є обов`язковим для його виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 6 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 p. N 1086, тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві за заявою водія у разі, коли суд не прийняв у тримісячний строк рішення про позбавлення водія права керування транспортним засобом або не розглянув у встановлений законом строк справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, повернення водію вилученого у нього посвідчення до прийняття судом рішення у справі про адміністративне правопорушення є можливим у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк.

Вищезазначені докази надані стороною обвинувачення, суд вважає належними, допустимими та в сукупності достатніми для визнання обвинуваченого винуватим поза розумним сумнівом.

З приводу доводів захисника, яка орієнтувала суд на необхідність виправдання обвинуваченого, за недоведеністю, що в його діях наявний склад кримінального правопорушення, оскільки, на її погляд, в обвинувальному акті є помилкове посилання на Закон України «Про запобігання корупції», який не діяв на момент інкримінованого правопорушення, що погіршує становище особи, не деталізовано конкретну особу, на яку ніби то ОСОБА_4 чинив протиправний вплив або мав намір, що позбавляє можливості визначитися з її статусом як особи уповноваженої на виконання функцій держави, не доведено злочинний характер дій ОСОБА_4 , відсутність перевірки версії провокації дій ОСОБА_8 , який в суді давав не досить логічні та послідовні показання, завідома неправильна первинна кваліфікація дій обвинуваченого, який уже не був службовою особою, для застосування та проведення НСРД та невідповідність даних проведення даних слідчих дій змісту протоколів, тощо, то суд їх до уваги не бере та відкидає. Приймаючи таке рішення суд виходить з наступного.

З приводу посилання в обвинувальному акті на Закон України «Про запобігання корупції», який, як зазначає захисник, не діяв на момент інкримінованого правопорушення, що погіршує становище особи, то слід відмітити, що лише за відсутності змістовної складової примітки ст. 369-2 КК через посилання на нечинний на момент вчинення злочину Закон правозастосовник має підстави вважати оціночним поняття «особа, уповноважена на виконання функцій держави» і встановлювати його зміст за правилами тлумачення. У примітці ст. 369-2 КК з 26.04.2015 по 20.03.2020 стосовно визначення осіб, уповноважених на виконання функцій держави, містилось посилання на пункти 1-3 ч. 1 ст. 4 Закону «Про засади запобігання і протидії корупції», який втратив чинність з 26.04.2015 року.

Водночас наявне у цій примітці посилання на Закон, що втратив чинність, не дає підстав для тверджень про втрату чинності в цей період у цілому ст. 369-2 КК України (висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду при розгляді справи № 554/5090/16-к).

Відсутність в обвинувальному акті посилання на конкретну особу уповноважену на виконання функцій держави, на яку ОСОБА_4 обіцяв здійснити вплив на прийняття рішення, як вважає суд, не дає підстав вважати про відсутність об`єктивної сторони в діях обвинуваченого, оскільки, незважаючи що такі особи в ході досудового розслідування не були встановлені, лише службові особи управління патрульної поліції у м. Києва Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, які згідно вимог пункту 11 постанови Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 №1086 «Про затвердження Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія і ліцензійної картки на транспортний засіб та їх повернення» відповідальні за зберігання вилучених посвідчень водіїв, і є особами уповноваженими на виконання функцій держави.

До показань обвинуваченого ОСОБА_4 , з приводу того, що він у визначений законодавством спосіб отримав посвідчення водіїв, а кошти від ОСОБА_8 він отримав лише як гонорар за цю роботу, суд відноситься критично та не бере до уваги, оскільки свідок ОСОБА_8 зазначив, що лише готував заяви від імені водіїв за зразком наданим ОСОБА_4 , і водії останнього не уповноважували офіційно на вчинення щодо їх водійських посвідчень певних дій, в тому числі на їх отримання. Більше того, як видно з відповіді заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві від 20.05.2019 року на запит слідчого, як уже зазначалось вище, відмічено, що повернення водію вилученого у нього посвідчення до прийняття судом рішення у справі про адміністративне правопорушення є можливим у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк.

Зазначене, як вважає суд, свідчить про відсутність законодавчо визначених підстав для повернення посвідчення водіїв, які були вилучені у зв`язку з вчиненням ними адміністративних правопорушень передбачених ст. 130 КУпАП, та щодо яких адміністративні матеріали ще не були розглянуті судом. Тобто, по суті ОСОБА_4 міг отримати посвідчення водіїв, протоколи щодо яких ще не були предметом судового розгляду і строки розгляду яких не пройшли, для передачі ОСОБА_8 лише шляхом обіцянки здійснити вплив та здійснення впливу на осіб уповноважених на виконання функцій держави відповідальних за зберігання посвідчень.

З приводу інших доводів захисту то суд відмічає, що першочергово в ЄРДР кримінальне провадження було внесене за ч.3 ст. 368 КК України, і в межах розслідування кримінального провадження саме за цією статтею, слідчим, згідно вимог процесуального законодавства, було отримано дозволи суду на проведення НСРД та їх проведено. В подальшому, після з`ясування певних обставин щодо статусу обвинуваченого на момент вчинення інкримінованого діяння, було змінено правову кваліфікацію дій обвинуваченого, що, як вважає суд узгоджується та не іде в розріз з вимогами КПК України, і не дає підстав для визнання доказів, зокрема матеріалів НСРД недопустимими доказами, оскільки останні отримані в установленому процесуальним законодавством порядку і які як окремо так в сукупності з іншими доказами, підтверджують винність обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, мотивуючи необхідність взяття до уваги одних доказів та відкидаючи інші, суд прийшов до висновку про доведеність винності ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України. Підстав для його виправдання, на що орієнтує захист, суд не знаходить

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, не встановлено.

За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді штрафу.

Керуючись вимогами ст.ст. 4, 5 КК України, які регулюють питання чинності закону про кримінальну відповідальність у часі та питання зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі, покарання обвинуваченому у виді штрафу призначити в розмірі визначеному в санкції ч.2 ст. 369 КК України, на час його вчинення.

Керуючись ст.ст.4,5,12 КК України, ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання за ч.2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1