Справа № 302/1235/22
Провадження № 1-кп/302/28/23
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.06.2023 р.смт.Міжгір`я
Міжгірський районний суд Запорізької області у складі:
Головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я кримінальне провадження відносно: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Міжгіря, Закарпатської області, який має середню освіту, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України,
В провадженні Міжгірського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.286-1, ч.1 ст.135 КК України.
27.06..2023 року до канцелярії суду надійшло письмове клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування поданого клопотання захисник посилається на те, що обираючи ОСОБА_5 такий запобіжний захід, без визначення розміру застави, судом не було враховано характеристики з місця проживання, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, медичні застереження, можливість тримання в умовах ізоляції від суспільства, сімейний стан, наявність малолітніх дітей та інші обставини. Вважає, що не надано оцінку тим обставинам, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має на утриманні малолітню доньку, хвору дружину, забезпечений житлом, за професією будівельник широкого профілю. Вважає повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні інкримінованих йому злочинів, необґрунтованою, незаконною та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи. Наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, стороною обвинувачення не наведено. Також вважає, що обвинувачення ґрунтується на припущеннях та недопустимих доказах. Просить змінити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою без визначення застави та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання його під вартою строком на 60 днів, з правом внесення застави.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 підтримав подане ним клопотання в редакції від 27.06.2023 року за наведеними у ньому підставами та обгрунтуваннями. Просить змінити ОСОБА_10 запобіжний захід на більш м`який, а саме у вигляді застави, із внесенням суми застави в розмірі 124050 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав у повному обсязі подане захисником адвокатом ОСОБА_6 клопотання за наведеними у ньому обґрунтуваннями та просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_3 просять відмовити за необґрунтованістю у задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на запобіжний захід у виді застави. Вважають, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_7 та її представник адвокат ОСОБА_8 заперечують проти клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 та просять в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши заявлене стороною захисту клопотання, заслухавши доводи в обгрунтування поданого захисником клопотання, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до положень ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою: для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Пунктом 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2022 року ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, строком на 60 днів.
В подальшому, в ході судового розгляду, ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.05.2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 16 липня 2023 року, включно, без визначення застави (т.2 а.с.183-186).
Згідно положень Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та домашнього арешту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до положень ст.ст.131,132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Частина 2 ст.177 КПК України констатує, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Шодо клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд вважає подане клопотання необґрунтованим з наступних підстав.
Відповідно до приписів ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ч.2 ст.201 КПК України, до клопотання мають бути додані: 1) копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; 3) підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.
Згідно з ч.5 ст.201 КПК, України суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
Вирішення питання зміни запобіжного заходу на більш м`який, який необхідно застосовувати до обвинуваченого, не може оцінюватися виключно на підставі тверджень захисту про відсутність ризиків, визначених ст.177 КПК України. Це слід робити з урахуванням низки відповідних нових обставин, які не розглядалися судом раніше та можуть підтверджувати відсутність таких ризиків, або свідчити про незначний їх ступінь, та можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.
На існування вказаних в ухвалі суду від 18.05.2023 року ризиків вказує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення його вини. В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), один з яких є тяжким та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, а тому існує ризик того, що обвинувачений може у будь-який час залишити своє місце свого фактичного проживання і таким чином буде переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.
Суд вважає, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, які виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , а також враховуючи характер та ступінь тяжкості обвинувачення інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень (злочинів), суд вважає, що існують достатні підстави, відповідно до ст.331 КПК України, вважати необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та, перебуваючи на волі, обвинувачений буде намагатись переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.
Крім цього, п.2 ч.4 ст.183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Вказані вищеобставини дають обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та невідворотність покарання за їх вчинення у разі доведення його вини, буде переховуватись від суду.
Окрім вказаного, на цей час у кримінальному провадженні судове слідство триває.
Ухвалене слідчим суддею рішення про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ґрунтувалося на сукупності обставин, які мають значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні.
Не можуть бути підставою для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, які зазначені у поданому клопотанні, зокрема: соціальні зв`язки обвинуваченого, оскільки їх наявність та міцність, а також і дані, які характеризують особу, не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .
При вирішенні питання про зміну запобіжний захід суд враховує, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, окрім тримання ОСОБА_5 під вартою, на теперішній час не зможуть у повній мірі запобігти визначеним ризикам та зазначеним у клопотанні захисника.
Враховуючи, що доводи, наведенні захисником у клопотанні, із урахуванням його аргументації та пояснень обвинуваченого, жодним чином не вказують про наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею та можуть підтверджувати відсутність ризиків, або свідчити про незначний їх ступінь, а тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 на запобіжний захід у виді застави, за безпідставністю та недоведеністю.
Керуючись ст. ст.131,132,177,178,183,184,193,194,197, 205, 314, 315, 372, 376, 395 КПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_6 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді застави відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_12