У Х В АЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів досудового розслідування № 0000424, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2023, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоазовськ Донецької області, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.260 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000424, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.260 КК України.

Так, з 24.02.2022 згідно Указів Президента України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України було введено та продовжено воєнний стан.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , 12 листопада 2022 року, перебуваючи в м. Новоазовськ, Донецької області вчинив кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначив, що ОСОБА_5 , як громадянин України, який згідно із ст. 65 Конституції України має обов`язок здійснювати захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який, у відповідності до частин 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ, може бути реалізований шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, умисно, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану.

Зокрема, ОСОБА_5 являючись громадянином України, свідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах військового стану, усвідомлюючи характер своїх злочинних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки таких дій та бажаючи їх настання, вирішив прийняти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) - рф, перейшовши на територію, контрольовану ворогом та в місце дислокації військ зс рф з метою сприяння в спричиненні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

У подальшому, ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що зс рф, НЗФ так званих «днр» та «лнр» своїми спільними та узгодженими діями здійснюють широкомасштабні бойові дії на всій території України, розумів, що його призов та подальша служба в НЗФ так званої «днр» передбачатиме участь в таких бойових діях.

Така обізнаність особи випливає з того, що «визнання» рф так званих «днр» та «лнр» незалежними державами, здійснення рф та так званими «днр», «лнр» спільних бойових дій проти України, оголошення загальної мобілізації на території самопроголошених республік, широко висвітлювалась в засобах масової інформації та на відкритих Інтернет-ресурсах.

Усвідомлюючи вищевказане, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_5 , 03.10.2022, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області - у місті Новоазовськ добровільно підписав контракт на проходження військової служби.

В подальшому, 14.11.2022, ОСОБА_5 добровільно прибув до учбового табору, де приймав участь у заняттях з вогневої підготовки управління БПЛА та навчальних стрільбах, надалі ОСОБА_5 невстановленими особами з числа військовослужбовців «днр», призначено на посаду стрілка 1 стрілкової роти 6 територіального батальйону народної міліції днр в/ч НОМЕР_1 , створеної, підпорядкованої, керованої та фінансованої російською федерацією.

В невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше листопада 2022 року, ОСОБА_5 , спільно з іншими учасниками - 1 стрілкової роти 6 територіального батальйону народної міліції днр в/ч НОМЕР_1 , передислокувався до заводу, в якому розміщено штаб зс рф, що розташований в АДРЕСА_2 .

У подальшому, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на території с. Пантелеймонівка, Донецької області отримав від невставлених представників збройних сил російської федерації вогнепальну зброю - автомат Калашникова АКМ-74 та боєкомплект до нього (4 магазина з набоями), військову форму, бронежилет, каску, аптечку, тактичні окуляри.

Так, 01.12.2022, на території заводу, в якому розміщено штаб зс рф, що розташований в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 на виконання наказу військового командування збройних сил рф в рамках виконання так званої «спеціальної військової операції» зс рф проти України, доведеного йому командирами ВЧ НОМЕР_2 , перемістився до АДРЕСА_3 , де у складі підрозділу виконував завдання по піднесенню харчової продукції, переміщення до шпиталів поранених та загиблих та доставку боєприпасів.

В невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_5 на виконання наказу військового командування збройних сил рф в рамках виконання так званої «спеціальної військової операції» зс рф проти України, здійснював нічні чергування на позиціях зс рф, в ході яких отримував та передавав інформацію, щодо переміщення військової техніки ЗСУ, координати розміщення військовослужбовців ЗСУ.

Крім того, 03.04.2023, поблизу с. Кам`янка Донецької області, ОСОБА_5 , на виконання наказу військового командування збройних сил рф в рамках виконання так званої «спеціальної військової операції» зс рф проти України, здійснював фортифікацію споруд для збройних сил рф.

ОСОБА_5 як учасник НЗФ ВЧ НОМЕР_1 , який діяв на боці держави-агресора у цьому міжнародному збройному конфлікті, у відповідності до п.п. 1, 2 ч. А, ст. 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1949 року (ІІІ Женевська конвенція), ст. 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфлікті, від 08 червня 1977 року (Протокол І), п. 29 Глави 2 розділу I Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у збройних силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23 березня 2017 року № 164, був зобов`язаний дотримуватись у своїх діях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами.

При цьому, ОСОБА_5 відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову польову камуфльовану форму зразка зс рф.

У подальшому, в період з 14.11.2022 по 03.04.2023, ОСОБА_5 , діючи на боці ворога - держави-агресора рф, у складі незаконного збройного формування 1 стрілкової роти 6 територіального батальйону народної міліції ДНР в/ч НОМЕР_1 , вчиняв наступні дії: здійснював окупацію та охорону захоплених територій України; виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил рф та осіб з числа учасників НЗФ так званої «лнр», які були за званням чи посадою вище; облаштовував та укріплював блокпости, здійснював інженерно-технічне облаштування позицій; під час несення служби у військовій польовій камуфльованій формі зразка зс рф відкрито носив при собі вогнепальну зброю;

04.04.2023, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, під час бойового зіткнення зі Збройними силами України, неподалік АДРЕСА_3 , разом з іншими учасниками НЗФ потрапивши у засідку військовослужбовців Збройних Сил України, припинив збройний опір та склав зброю, його злочинна діяльність на боці ворога - рф, як держави-агресора, була припинена.

Тобто, ОСОБА_5 , перебуваючи та діючи у складі 1 стрілкової роти 6 територіального батальйону народної міліції днр в/ч НОМЕР_1 , усвідомлюючи, що в умовах введеного на території України воєнного стану, триваючої відкритої військової агресії рф проти України, здійснення її збройними силами спільно з НЗФ «днр», «лнр» інтенсивних ракетно-бомбових ударів та артилерійських обстрілів по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, окупації її територій, своїми умисними діями на боці рф як держави-агресора брав активну участь у військовій агресії проти України, тобто діяв на боці ворога на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , в період з 14.11.2022 по 03.04.2023, перебуваючи на території Донецької області, приймав участь в діяльності НЗФ, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 260 КК України, при наступних обставинах.

З 20 лютого 2014 року рф розпочала збройну агресію проти суверенної, незалежної держави Україна, яка продовжується по теперішній час.

З квітня 2014 року на території Донецької області створена та діє до цього часу так звана «днр», тобто стійке об`єднання невизначеної кількості осіб (більше п`яти), члени та структурні частини якого за попередньою змовою зорганізувалися для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів.

Основною метою створення та діяльності так званої «днр» є зміна меж території і державного кордону України, шляхом відокремлення Донецької області та її подальшого виходу із складу України в порушення порядку, встановленого ст. ст. 2, 73 Конституції України, з можливістю подальшого приєднання до рф.

Для досягнення вказаної мети, учасники «днр» здійснили захоплення адміністративних будівель, опорних пунктів силових структур, а згодом і інших господарчих та інфраструктурних об`єктів шляхом збройного протистояння правоохоронним органам і Збройним Силам України, фізичного знищення їх особового складу та матеріальних ресурсів, вчинення інших тяжких і особливо тяжких злочинів, що призвело до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Задля насильницької підтримки влади самопроголошеної «днр» були створені НЗФ, які мали організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, за сприяння рф були озброєні вогнепальною та вибуховою зброєю, а також тяжким військовим озброєнням та військовою технікою.

У подальшому члени так званої «днр», під безпосереднім керівництвом на контролем невстановлених досудовим розслідуванням представників влади та зс рф, із застосуванням артилерійських установок, систем реактивного залпового вогню, зенітно-ракетних комплексів, вогнепальної зброї, шляхом здійснення вибухів, підпалів та обстрілів, які створювали небезпеку для життя та здоров`я людей, з метою зміни меж території та державного кордону України у порушення порядку, встановленого Конституцією України, здійснили збройне незаконне захоплення частини територій Донецької області.

19.02.2022 керівник так званої «днр» ОСОБА_7 , з метою збільшення чисельності особового складу НЗФ так званої «днр» та приведення їх в повну бойову готовність, підписав указ № 29 «Про проведення загальної мобілізації», яким зобов`язав здійснити на всій території самопроголошеної республіки призов на військову службу громадян, які перебували в запасі.

Починаючи з середини листопада 2022 року, більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, на тимчасово окупованій території Луганської області (частині території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють загальний контроль), військовими комісаріатами самопроголошеної республіки розпочався набір учасників до НЗФ так званої «лнр».

Одним з таких НЗФ, створених на території м. Новоазовськ Донецької області на початку листопада 2022 року, більш точні дата і час досудовим розслідуванням не встановлені, є 1 стрілкова рота 6 територіального батальйону народної міліції днр в/ч НОМЕР_1 .

Вказане НЗФ мало організаційну структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, дисципліну, визначений механізм вступу до підрозділу і порядок проходження в ньому служби. Учасники цього НЗФ проходили військову підготовку на тренувальних базах, які знаходились на території Донецької області, підконтрольній так званій «днр», а також на території рф; у своєму володінні мали та відкрито носили вогнепальну, холодну, вибухову та іншу зброю; постійно носили військову форму зразка зс рф.

22.02.2022 президент рф направив до ради федерації звернення про використання зс рф за межами рф, яке було задоволено. Того ж дня, президент рф, керівник так званої «лнр», а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, реалізуючи спільний злочинний умисел, створили умови, організували та здійснили введення зс рф на територію Донецької області України, контрольовану так званою «лнр», з метою здійснення подальшої відкритої військової агресії проти України.

Громадянин України ОСОБА_5 достовірно знав, що зс рф, НЗФ так званої «днр», своїми спільними та узгодженими діями здійснюють широкомасштабні бойові дії на всій території України, розумів, що його призов та подальша служба в НЗФ так званої «днр» передбачатиме участь в таких бойових діях. Така обізнаність особи випливає з того, що «визнання» 21.02.2022 рф самопроголошеної республіки «ДНР», незалежною державою, здійснення рф та так званою «днр», спільних бойових дій проти України, оголошення загальної мобілізації на території самопроголошеної республіки, широко висвітлювалась в засобах масової інформації та на відкритих Інтернет-ресурсах.

Усвідомлюючи вищевказане, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_5 03.10.2022, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області - у місті Новоазовськ добровільно підписав контракт на проходження військової служби.

В подальшому, 14.11.2022, ОСОБА_5 добровільно прибув до учбового табору, де приймав участь у заняттях з вогневої підготовки управління БПЛА та навчальних стрільбах, надалі ОСОБА_5 невстановленими особами з числа військовослужбовців «днр», призначено на посаду стрілка 1 стрілкової роти 6 територіального батальйону народної міліції ДНР в/ч НОМЕР_1 , створеної, підпорядкованої, керованої та фінансованої російською федерацією.

В невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше листопада 2022 року, ОСОБА_5 , спільно з іншими учасниками - 1 стрілкової роти 6 територіального батальйону народної міліції ДНР в/ч НОМЕР_1 , передислокувався до заводу, в якому розміщено штаб зс рф, що розташований в АДРЕСА_2 .

У подальшому, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи на території с. Пантелеймонівка, Донецької області отримав від невставлених представників збройних сил російської федерації вогнепальну зброю - автомат Калашникова АКМ-74 та боєкомплект до нього (4 магазина з набоями), військову форму, бронежилет, каску, аптечку, тактичні окуляри.

Так, 01.12.2022, на території заводу, в якому розміщено штаб зс рф, що розташований в АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 на виконання наказу військового командування збройних сил рф в рамках виконання так званої «спеціальної військової операції» зс рф проти України, доведеного йому командирами ВЧ НОМЕР_2 , перемістився до АДРЕСА_3 , де у складі підрозділу виконував завдання по піднесенню харчової продукції, переміщення до шпиталів поранених та загиблих та доставку боєприпасів.

В невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_5 , на виконання наказу військового командування збройних сил рф в рамках виконання так званої «спеціальної військової операції» зс рф проти України, здійснював нічні чергування на позиціях зс рф, в ході яких отримував та передавав інформацію щодо переміщення військової техніки ЗСУ, координати розміщення військовослужбовців ЗСУ.

При цьому, з метою забезпечення єдиноначальності, підпорядкованості і дисципліни невстановленими досудовим розслідуванням особами призначено керівний склад окремої 1 стрілкової роти 6 територіального батальйону народної міліції днр в/ч НОМЕР_1 .

24.02.2022, близько 05 години ранку, зс рф, спільно з підрозділами НЗФ так званої «днр», здійснили інтенсивні ракетно-бомбові та артилерійські обстріли по військовим та цивільним об`єктам на всій території України, незаконно перетнули державний кордон України на ділянках Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької і Херсонської областей, та вторглися на територію суверенної держави Україна, тобто розпочали відкритий міжнародний збройний конфлікт між рф (держава-агресор) та Україною. У відкритій військовій агресії рф проти України широкомасштабно застосовувалися зс рф із залученням НЗФ так званої «днр» під загальним керівництвом військового командування рф.

У цей же день, у зв`язку з відкритою військовою агресією рф проти України Указом Президента України ОСОБА_8 від 24 березня 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який діє по цей час.

У період з 14.11.2022 по 03.04.2023 ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Новооазовськ, с. Кам`янка, приймаючи участь в НЗФ 1 стрілкової роти 6 територіального батальйону народної міліції днр в/ч НОМЕР_1 , вчиняв наступні дії: здійснював окупацію та охорону захоплених територій України; виконував вказівки та накази командирів з числа військовослужбовців збройних сил рф та осіб з числа учасників НЗФ, які були за званням чи посадою вище; облаштовував та укріплював блокпости, здійснював інженерно-технічне облаштування позицій; приймав участь у заняттях з вогневої підготовки та навчальних стрільбах; під час несення служби у військовій польовій камуфльованій формі зразка зс рф відкрито носив при собі вогнепальну зброю; інші незаконні дії у складі НЗФ.

ОСОБА_5 як учасник НЗФ окремої саперно-інженерної роти ВЧ НОМЕР_3 (лнр), який діяв на боці держави-агресора у цьому міжнародному збройному конфлікті, у відповідності до п.п. 1, 2 ч. А, ст. 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими 1949 року (ІІІ Женевська конвенція), ст. 43 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів, від 08 червня 1977 року (Протокол І), п. 29 Глави 2 розділу I Інструкції про порядок виконання норм міжнародного гуманітарного права у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23 березня 2017 року № 164, був зобов`язаний дотримуватись у своїх діях законів і звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами.

При цьому, ОСОБА_5 відкрито носив при собі вогнепальну зброю, був одягнений у військову форму зразка зс рф.

Тобто, ОСОБА_5 , діючи умисно, в період з 14.11.2022 по 03.04.2023, на території Донецької області приймав участь у діяльності НЗФ 1 стрілкової роти 6 територіального батальйону народної міліції днр в/ч НОМЕР_1 .

19.05.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст. 260 КК України.

У клопотанні слідчий зазначає, що підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, є зібрані в кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання.

Разом з тим, слідчий вказує на те, що відносно ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки, існують ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, зокрема на строк п`ятнадцять років або довічне позбавленням волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення нових злочинів проти основ національної безпеки України.

При цьому, слідчий вказує, що більш м`які запобіжні заходи застосовані до підозрюваного ОСОБА_5 призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та впливати на розслідування кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, без визначення застави.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала та просила застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали, якими прокурор та слідчий обґрунтовують доводи клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

З даних витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000424 вбачається, що 18.05.2023 внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.260 КК України.

19.05.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.260 КК України.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Разом з тим, частиною 1 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації учасниками їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В тому числі, у ході судового засідання прокурор зобов`язаний доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, тобто у будь-якому разі суд зобов`язаний з`ясувати наявність та характер ризиків, які обґрунтовують доцільність та правомірність подальшого обмеження прав людини у кримінальному провадженні, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Між тим, слід звернути увагу, що запобіжний захід не є мірою покарання, а спрямований на забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; запобігання спробам будь-якого перешкоджання здійсненню кримінального провадження; забезпечення можливості виконання процесуальних рішень. При цьому одного лише посилання на можливість протидії підозрюваним досудовому розслідуванню є недостатнім, воно повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, які містять незаперечні фактичні дані про таке. А спроби таким чином компенсувати недоліки та неповноту досудового розслідування шляхом жорсткості запобіжного заходу не можуть бути виправдані жодною метою.

Крім того, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням продовження перебування особи під вартою, тому, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо тримання під вартою не відповідатимуть вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК, оскільки в іншому випадку нівелюються вимога про дотримання законності у сфері обмеження права на свободу у кримінальному провадженні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слід враховувати вимоги ст. 5 Конвенції, зокрема правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом тривалого строку.

Отже, суд зобов`язаний враховувати обставини, перелік яких передбачений ст. 178 КПК України, для оцінки ризиків, які можуть слугувати поряд з підставами, визначеними ст. 177 КПК України, загальною підставою для тримання під вартою. Лише правова кваліфікація вчиненого, надана стороною обвинувачення, є недостатнім для цього і навіть наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі»).

При цьому відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано для даної стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 111, ч.2 ст. 260 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, доданими до клопотання.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора та слідчого, що повідомлена ОСОБА_5 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 підозрюється, фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність застосування до нього запобіжного заходу.

Разом з тим, суд погоджується з прокурором щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та обґрунтованість щодо їх існування, на запобігання яких покликані запобіжні заходи, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також продовжити вчинення злочинів проти основ національної безпеки України.

Враховуючи викладене, характер та спосіб вчинених дій, а також тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень, дає підстави вважати, що застосування більш м`яких або альтернативних запобіжних заходів є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурором під час розгляду даного клопотання було доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов до висновку про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.07.2023.

На підставі ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави щодо ОСОБА_5 , оскільки злочини, у вчиненні яких він підозрюється, вчинені під час дії воєнного стану.

Керуючись ст.ст.131, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч.2 ст.260 КК України, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжній захід у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі до 19 липня 2023 року, тобто в межах строку досудового розслідування, взявши його під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 12 години 30 хвилин 02 червня 2023 року.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 закінчується 19 липня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1