Справа № 464/3070/23
пр.№ 1-кс/464/620/23
У Х В А Л А

13 червня 2023 року м.Львів

Слідчий суддя Сихівського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача ВП №2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

дізнавач звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно: яке 09.06.2023 року за заявою ОСОБА_4 було добровільно надано, а саме Motorola G60S в корпусі синього кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном. В обґрунтування клопотання покликається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 28.09.2022 року близько 15.00 год. невідома особа, шляхом обману, зловживаючи довірою, під приводом надання послуг з перевезення та доставки, заволоділа мобільним телефоном марки Motorola G60S в корпусі синього кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , чим завдала ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 8369 грн. 09.06.2023 надійшла заява від ОСОБА_4 , який добровільно надає вказаний мобільний телефон разом із коробкою від мобільного телефону. Вказаний мобільний телефон визнано речовим доказом.

Слідчий на розгляд клопотання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду такого, що у відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання.

З метою забезпечення збереження майна щодо якого розглядається клопотання у відповідності до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання розглянуто без участі власника майна.

Вивчивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання про накладення арешту підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що Вп №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000046 від 27.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190КК України.

Постановою дізнавача від 09.06.2023 року вказані вище предмети визнані речовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України арешт майнадопускається зметою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи мотиви клопотання, склад майна, на яке слідчий просить накласти арешт, правову підставу для арешту майна, вважаю, що не застосування арешту може призвести до знищення цього майна, а тому з метою забезпечення кримінального провадження, виходячи із вимог розумності та співмірності обмеження права власності в результаті накладення арешту на майно, приходжу до переконання, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволення.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

клопотання задоволити.

Накласти арешт на майно, яке 09.06.2023 року за заявою ОСОБА_4 було добровільно надано, а саме Motorola G60S в корпусі синього кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який полягає у позбавленні права на відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1