УХВАЛА

03 липня 2023 року

м. Київ

справа № 522/2734/22

провадження № 51-3952ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 15 червня 2023 року щодо останнього,

встановив:

Захисникзвернувся до суду з касаційною скаргою на указане судове рішення щодо засудженого ОСОБА_5 , де ставить питання про його скасування та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, за приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

В обґрунтування вимог касаційної скарги захисник, серед іншого, не погоджується з встановленими судами фактичними обставинами кримінального провадження, де наводить власну версію події, а також ставить під сумнів достовірність доказів, покладених в основу обвинувачення, що не є предметом перевірки суду касаційної інстанції, оскільки відноситься до компетенції апеляційного суду.

Захисник в касаційній скарзі стверджує, що по відношенню до засудженого на стадії досудового розслідування застосовувалися недозволені методи, а кримінальне провадження щодо нього було сфальсифіковано, однак не зазначає, чи зверталася з цього приводу сторона захисту в порядку ст. 214 КПК до уповноважених органів, враховуючи, що чинним кримінальним процесуальним законом не встановлено будь?якого іншого порядку, ніж визначений у ст. 214 цього Кодексу, що має застосовуватися для розгляду і перевірки заяв про вчинення кримінального правопорушення, де визначено повноважних суб`єктів для здійснення провадження за такими заявами, до яких суди будь-якої інстанції не належать.

В контексті порушення приписів ч. 3 ст. 404 КПК, захисник зазначає, що апеляційний суд відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів, яким, на його переконання, невірно надана оцінка. Водночас не конкретизує, які саме докази повторно не дослідив апеляційний суд, а також не наводить підстав для повторного дослідження як доказів, так і обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: які саме обставини кримінального провадження були досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, які докази цим судом не досліджувались, а також яких порушень норм процесуального закону припустився апеляційний суд в частині дотримання приписів ч. 3 ст. 404 КПК, з огляду на те, що відмова в задоволенні клопотання не може беззаперечно вважатися порушенням норм матеріального або процесуального закону за відсутності належного обґрунтування.

Крім того, захисник зазначає про неналежність як доказу показань потерпілої, наданих нею під час судового засідання в режимі відеоконференції через застосунок «Вайбер», проте не обґрунтовує, яких саме приписів КПК допущено судом апеляційної інстанції в частині надання оцінки цьому доказу на предмет існування або відсутності обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, та в контексті положень статей 94, 404, 405 КПК.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3