Справа № 154/2312/23 Провадження №11-сс/802/274/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Володимир Волинського міського суду Волинської області від 02 червня 2023 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000247),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Володимир Волинського міського суду Волинської області від 02 червня 2023 року клопотання начальника сектору дізнання Володимир Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000247 від 30.05.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, було задоволено частково, відмовлено в накладенні арешту на майно, яке 29.05.2023 року було вилучено під час огляду місця події, а саме: на автомобіль марки «Аudi» модель «А4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та мобільний телефон марки «Iphone 11 ProMax» імей: НОМЕР_3 та НОМЕР_4 .

Водночас, накладено арешт шляхом позбавлення права на відчуження, розпоряджання та користування майном, а саме: на паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_6 від 25.05.2023, довідку ВЛК №2287/2023 від 25.05.2023, видані на ім`я ОСОБА_8 .

Не погоджуючись із таким рішенням слідчого судді в частині задоволення клопотання дізнавача про накладення арешту, представник власника тимчасово вилученого майна адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, якою задоволено частково клопотання дізнавача про накладення арешту на майно, а саме: на паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 та постановити в цій частині нову, якою відмовити в задоволенні клопотання дізнавача.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що стороною обвинувачення в поданому клопотанні та слідчим суддею в оскаржуваному судовому рішенні було безпідставно ототожнено майно, що перебувало у власності ОСОБА_8 (закордонний паспорт), із речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки воно не відповідає критеріям, наведеним в ст. 98 КПК України, що в свою чергу, свідчить також й про відсутність правових підстав прийняття ухвали про арешт цього предмету з метою забезпечення збереження речових доказів. Звертає увагу суду на те, що закордонний паспорт взагалі не фігурує в даному кримінальному провадженні, він не є предметом правопорушення та не містить на собі будь яких його слідів, що підтверджується долученою копією повідомлення про підозру від 07.06.2023 року, за якою доказове значення по суті даного провадження мають лише ті документи, у яких виявлено ознаки підробки та які були нібито видані відповідним ТЦК.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, думку представника власника тимчасово вилученого майна, який підтримав подану апеляцію у повному обсязі, прокурора, який скаргу сторони захисту в оскаржувані частині визнав та просив скасувати накладений на паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 арешт, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_6 від 25.05.2023, довідку ВЛК №2287/2023 від 25.05.2023, видані на ім`я ОСОБА_8 , стороною захисту не оскаржується, а тому апеляційному перегляду в даному провадженні відповідно до положень ст.404 КПК України не підлягає.

За змістом п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арештом майна відповідно до ч.1 ст.170 КПК України є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.ч.2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів . У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З аналізу положень вищевказаних процесуальних норм закону випливає, що слідчий та/або прокурор повинні довести, що майно, яке на їх думку підлягає арешту повинно відповідати критеріям, визначеним у ст.98 КПК України. Доведеними повинні бути і ризики щодо такого майна, передбачені ст.170 КПК України, зокрема, - щодо збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку апеляційного суду, зазначені вимоги закону при розгляді клопотання дізнавача про накладення арешту на майно (паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 ) слідчим суддею не дотримані.

Так, з матеріалів клопотання вбачається, що сектором дізнання Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування в межах кримінального провадження, яке 30.05.2023 року внесеного до ЄРДР під № 0000247 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до витягу з ЄРДР вбачається, що 29.05.2023 року, в м. Устилуг, Володимирського району, Волинської області, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час проходження паспортного контролю на ПП Устилуг пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК, які містять ознаки підробки.

Встановлено і те, що 30.05.2023 року під час проведення огляду місця події слідчим було виявлено та вилучено, окрім іншого, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 .

Даний паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 постановою начальника сектору дізнання Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 від 30.05.2023 року визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0000247.

Доводячи підставність поданого клопотання дізнавач вказує про те, що майно на яке він просить накласти арешт, зокрема: паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , має силу речового доказу у вищевказаному кримінальному провадженні під №0000247, а тому накладення арешту на нього забезпечить можливість його збереження та встановлення істини в даному кримінальному провадженні. Вважає, що є достатні підстави вважати, що це майно (паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 ), може бути об`єктом кримінально протиправних дій та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що матеріали клопотання не містять доказів, а сторона обвинувачення в ході його розгляду не навела достатніх обґрунтувань та не надала належних і допустимих доказів, які б давали підстави вважати, що таке майно: як паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України в кримінальному провадженні №0000247, окрім як визнання цього майна речовим доказом постановою дізнавача.

Разом з тим, як встановлено в ході розгляду справи апеляційним судом, прокурор вказував про те, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , який 30.05.2023 року був вилучений під час огляду місця події та належить ОСОБА_8 , уже оглянуто, та потреби у його арешті немає.

А тому, проаналізувавши вищевикладене та дослідивши матеріали провадження апеляційний суд вважає, що майно, яке 30.05.2023 року було тимчасово вилучено під час проведення огляду місця події - паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , не може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України в кримінальному провадженні за №0000247, оскільки дізнавачем та прокурором не доведено, що воно відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а тому відповідно до ч.1 ст.173 КПК України на нього не може бути накладено арешт.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не може погодитись з висновком місцевого суду про доведення стороною обвинувачення наявності законних підстав для накладення арешту на майно, так як слідчий суддя належним чином не з`ясував усіх обставин, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Таким чином, на переконання колегії суддів, клопотання про арешт майна в частині паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , не містить належних обґрунтувань, а його матеріали доказів, які підтверджували б необхідність накладення арешту на майно, як того вимагає ст.171 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

А тому, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя належним чином не врахувавши усі обставини провадження у їх сукупності, прийшов до невірного висновку про задоволення клопотання в частині, що стосується тимчасово вилученого 30.05.2023 року під час проведення огляду місця події паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 .

Таким чином, оскаржувана ухвала слідчого судді на підставі п.4 ч.1 ст.407 КПК України в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з постановленням нової - про відмову в задоволенні клопотання дізнавача, в іншій частині без змін.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 376, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника власника тимчасово вилученого майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Володимир Волинського міського суду Волинської області від 02 червня 2023 року в рамках кримінального провадження № 0000247 від 30 травня 2023 року в частині накладення арешту на майно паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 скасувати та постановити нову.

У задоволенні клопотання начальника сектору дізнання Володимир - Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_9 в частині накладення арешту на майно паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 , - відмовити.

В іншій частині ухвалу слідчого судді Володимир Волинського міського суду Волинської області від 02 червня 2023 року в даному провадженні, залишити без змін.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді