єдиний унікальний номер справи 546/920/22
номер провадження 1-кп/546/23/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Решетилівка Полтавська область

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Решетилівка Полтавської області обвинувальні акти по кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000694 від 13.10.2022 та № 0000823 від 20.11.2022 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, неодруженого, раніше судимого:

22.09.1998 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 143, 42 КК України ( в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна. Звільнений 09.03.2000 року умовно-достроково. Невідбутий термін 1 рік 2 місяці 24 дні;

07.02.2001 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 141, 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Звільнений 30.11.2002 року по відбуттю покарання;

18.07.2003 Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст.185, ч. 3 ст. 185, 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

16.09.2003 Полтавським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнений умовно-достроково 15.12.2006 року. Невідбутий термін 9 місяців 14 днів;

18.07.2008 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч.5 ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Звільнений 16.03.2012 року по відбуттю покарання;

18.02.2013 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, 395, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. Звільнений по відбуттю покарання 22.11.2013 року;

25.03.2014 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 190, 71 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

27.06.2014 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений умовно-достроково, невідбутий термін 3 місяці 15 днів;

28.04.2017 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 395 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців;

02.10.2017 Київським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 204 КК України до штрафу в розмірі 17000 грн з конфіскацією незаконно виготовленої продукції. 19.04.2019 року ухвалою Київського районного суду Полтавської області замінено несплачену суму штрафу на громадські роботи строком 240 годин;

27.06.2018 Новосанжарським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, 395, 71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці. Звільнений 28.12.2018 року на підставі ухвали Апеляційного суду Полтавської області в зв`язку з відбуттям покарання;

13.04.2020 Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 389, 395, 71 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Полтави від 02.10.2017 року, з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Полтави від 19.04.2019 року, а саме 240 годин громадських робіт і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 30 днів;

16.06.2020 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати за вироком Кобеляцьким районним судом Полтавської області від 13.04.2020 р. і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 3 місяці. 27.04.2022 року звільнений по відбуттю покарання;

15.11.2022 Решетилівським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки.

обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, воєнний стан в Україні введено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 року, затвердженим Законом України № 2500-IX від 15.08.2022 року.

ОСОБА_5 близько 13 год. 30 хв. 13.10.2022, прийшов до залізничної станції «Решетилівка», розташованої за адресою АДРЕСА_2 , на прилеглій території якої побачив велостоянку з двома велосипедами, один з яких на відміну від іншого не зачеплений на замок, у рамі синього кольору, марки «Україна», який вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з велостоянки, що на прилеглій території залізничної станції, таємно, шляхом вільного доступу намагався, викрасти велосипед в рамі синього кольору, марки «Україна», вартістю 1250,00 грн., який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки покинувши прилеглу територію залізничної станції, відійшов на відстань близько п`ятдесяти метрів був зупинений ОСОБА_6 , тим самим намагався спричинити ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 1250,00 грн.

Крім того, ОСОБА_5 у період часу з 19.11.2022 по 20.11.2022 року, перебуваючи у с. Покровське, Решетилівської ТГ, Полтавського району, Полтавської області прийшов до домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із метою викрадення майна з житлового будинку.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 , діючи повторно, переслідуючи корисливий мотив, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, шляхом розбиття вікна, проник до житлового будинку, звідки таємно викрав музичний центр «PHILIPS AZ780/12» вартістю 1992,99 грн., який належний ОСОБА_7 , після чого викрадене майно продав ОСОБА_8 у м. Полтава, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд. Таким чином ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 матеріальні збитки на суму 1992,99 грн.

2. Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

ОСОБА_5 визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а саме закінченого замаху на таємне викрадені чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

3.Докази на підтвердження доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що враховуючи повне визнання винуватості обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, вважає необхідним розглянути справу у спрощеному порядку відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Захисник у судовому засіданні зазначив, що вважає за необхідне розгляд проводити у спрощеному порядку згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений у судовому засіданні вважав можливим проводити розгляд кримінального провадження у спрощеному порядку.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Надав до суду заяву про проведення судового розгляду без його участі, при визначенні покарання покладається на розсуд суду. Претензій до обвинуваченого не має.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомленим завчасно та належним чином. Надав суду заяву про проведення судового розгляду без його участі, наполягає на суворому покаранні.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість, процесуальних витрат та речових доказів.

Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальних актах, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує, не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування та висновок експерта. Пояснив, що восени 2022 року, але не оспорює, що 13.10.2022, як вказано в обвинувальному акті в с. Покровське Полтавського району Полтавської області підійшов до вокзалу, на велосипедній стоянці побачив непричеплений велосипед, взяв його та поставив за приміщення вокзалу, але не зміг розпорядитися ним та поїхати на ньому, оскільки власник велосипеду ОСОБА_9 підійшов та зупинив його.

Крім того, 19.11.2022 прийшов до будинку у якому проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , який належить його сину ОСОБА_7 . Оскільки ключів з собою у нього не було, він розбив вікно та через розбите вікно заліз у будинок та залишився ночувати. Наступного дня зранку він взяв музичний цент, який йому не належить та поїхав в м. Полтава, де його продав з метою отримання коштів на спиртні напої та їжу.

4.Призначення покарання

Дані про особу обвинуваченого.

ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога перебуває з 2012 року, у лікаря психіатра на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується негативно, неодноразово був помічений з ознаками алкогольного сп`яніння, раніше був неодноразово засудженим у тому числі за вчинення крадіжок, має не зняті і не погашені в установленому законом порядку судимості, неодружений, не має міцних соціальних зв`язків, не має зареєстрованого місця проживання, зловживає спиртними напоями.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого за кримінальними правопорушеннями, згідно із ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

Застосовне законодавство.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Мотиви призначення покарання

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості суспільства.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорій тяжких злочинів, відповідно до ст. 12 КК України, їх вид та суспільну небезпечність. Наслідки вчинення злочинів, зокрема, що заподіяна шкоди хоча і не відшкодована, але викрадені речі повернуті потерпілому ОСОБА_7 та потерпілими не заявлялись претензії матеріального характеру. Той факт, що ОСОБА_5 вчинив злочини повторно та злочин за ч. 4 ст. 185 КК України у період іспитового строку. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, враховуючи умови його життя, критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки, який щиро розкаявся у вчиненому, зазначив, що просить призначити не суворе покарання. Суд також враховую думку потерпілих, викладених у заявах, у яких потерпілий ОСОБА_7 просить призначити обвинуваченому суворе покарання, потерпілий ОСОБА_6 при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Захисник у судовому засідання вважав що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України з урахуванням того, що обвинувачений визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень у повному обсязі, щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочинів, за місцем мешкання обвинувачений характеризується посередньо, цивільний позов не заявлено.

Прокурор у судовому засіданні просив суд визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочинів та призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 роки 2 місяці, згідно із ч. 4 ст. 70 КК України шляхом частково складання на підставі вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 15.11.2022 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців. За ч. 4 ст. 185 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці. На підставі ст. 71 шляхом часткового приєднання призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено.

Наведені висновки дають суду підстави вважати, що виправлення та попередження вчинення ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень можливо лише в умовах реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до постановлення попереднього вироку Решетилівського районного суду Полтавської області від 15.11.2022 року, суд спочатку призначає покарання правилами ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 10, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (ст. 75, 104 КК) і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі. У разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст. 75 КК і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Оскільки злочин за ч. 4 ст. 185 КК України вчинений обвинуваченим у період іспитового строку, визначеного вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 15.11.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України, тому остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити у виді позбавлення волі, із застосування положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком суду, невідбутої частини покарання за попередніми вироком.

Призначення ОСОБА_5 , саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 943 грн 90 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню із обвинуваченого у дохід держави.

Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 08.12.2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою який обчислюється з 08.12.2022, ухвалами суду від 30.01.2023, 17.03.2023, 03.05.2023 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено.

Враховуючи наведене, початок строку відбування покарання ОСОБА_5 суд обчислює з 08.12.2022, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання строк попереднього ув`язнення, виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, який має застосовуватись до обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, суд керується таким.

Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Крім того, суд враховує, що у рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_5 згідно даного вироку визнається виннуватим у вчиненні тяжких корисливих злочинів, суд приходить до висновку щодо доведеності ризиків, зокрема ризику переховування обвинуваченого через тиск тягаря відбування покарання, а також ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, та неможливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого залишити обраний раніше, а саме тримання під вартою.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом частково складання покарання призначеного за ч. 2 ст. ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та покарання за вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 15.11.2022 призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 3 місяці.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати покарання за попереднім вироком та остаточно до відбуття призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 08.12.2022.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання строк тримання ОСОБА_5 під вартою (строк попереднього ув`язнення), виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити обраний раніше - у вигляді тримання під вартою.

Процесуальні витрати на проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 943 грн 60 копстягнути з ОСОБА_5 у дохід держави.

Речові докази:

велосипед «Україна» в рамі синього кольору, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 вважати повернутим власнику;

музичний центр «PHILIPS AZ780/12», світлого-сірого кольору з блакитними вставками, переданий на зберігання у кімнату зберігання речових доказів СПД № 1 ВП № 2, за квитанцією № 909 від 01.03.2023 повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, визначених у ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1