КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 10 липня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 10.07.2023 відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001281 від 03.07.2023 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а саме кухонний ніж з пластиковою рукояткою чорного кольору довжиною 12,5 см, лезо довжиною 14 см (клинок), портфель чорного кольору з маркуванням «Tiger», які були вилучені 03.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування ними до скасування арешту у встановленому законом порядку.

_____________________________________________________________________________

Справа № 363/3573/23 Слідчий суддя - ОСОБА_7

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4613/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначав, що визнані речовими доказами кухонний ніж з пластиковою рукояткою чорного кольору довжиною 12,5 см, лезо довжиною 14 см (клинок), портфель чорного кольору з маркуванням «Tiger» у сукупності з іншими речовими доказами та матеріалами кримінального провадження можуть свідчити про причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України.

Відмова у накладенні арешту на вказані речові докази не забезпечить виконання завдань збереження речового доказу та позбавить орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення усіх слідчих (розшукових) дій, що негативно вплине на можливість встановлення істини у кримінальному провадженні та виключить можливість встановлення причетності ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень.

На момент подачі до суду клопотання про арешт майна жодна особа із заявами про повернення вилученого майна не зверталась, а вилучене майно продовжується зберігатись у визначеному постановою слідчого про визнання речових доказів місці, а саме Вишгородському районному управлінні поліції ГУНП в Київській області.

Прокурор, власник майна ОСОБА_9 або його захисник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання.

Дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів клопотання, СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001281 від 03.07.2023, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України.

Згідно долучених до клопотання матеріалів, а саме даних протоколу обшуку від 03.07.2023, цього ж дня старшим слідчим ВРЗЗС СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області капітаном поліції ОСОБА_10 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , та за адресою: територія ферми, що в с. Демидів Вишгородського району Київської області на відстані 1,4 км за географічними координатами 50.73173, 30.32828 за участю ОСОБА_9 , де в ході обшуку виявлено та вилучено: кухонний ніж з пластиковою рукояткою чорного кольору довжиною 12,5 см, лезо довжиною 14 см (клинок), портфель чорного кольору з маркуванням «Tiger».

Постановою старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_11 від 03.07.2023 вищевказані речі та предмети, вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001281.

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 04.07.2023 надано дозвіл старшому слідчому відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського РУП ГУНП в Київській області капітану поліції ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0001281 від 03.07.2023, на проведення обшуку будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який проводився у період часу з 12 год. 18 хв. по 13 год. 27 хв. 03.07.2023, з метою фіксації відомостей про обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відшукання знаряддя і предметів кримінального правопорушення і слідів його вчинення, в ході якого було вилучено вищевказані речові докази.

04.07.2023 ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 186 КК України, та у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у інше приміщення, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 187 КК України.

06.07.2023 старший слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області із клопотанням, погодженим прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , в якому просив накласти арешт на майно, вилучене 03.07.2023 в ході обшуку будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: кухонний ніж з пластиковою рукояткою чорного кольору довжиною 12,5 см, лезо довжиною 14 см (клинок), портфель чорного кольору з маркуванням «Tiger», шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування ними до скасування арешту у встановленому законом порядку.

Крім того, слідчий просив забезпечити зберігання речових доказів у кімнаті зберігання речових доказів Вишгородського РУП, розташованого за адресою: Київська обл., м. Вишгород, вул. Кургузова, буд. 3.

Ухвалою слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 10.07.2023 відмовлено у задоволенні клопотання слідчого, з підстав недотримання слідчим строку, визначного ч. 5 ст. 171 КПК України для звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно абзацу 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, недотримання органом досудового розслідування визначеного абзацом 1 ч. 5 ст. 171 КПК України строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт вищевказаного майна, вочевидь є недотриманням вимог КПК України, проте, таке порушення саме по собі не може бути безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, а тому слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого з цих підстав.

Дослідивши доводи клопотання слідчого та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України, за яким здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вилучені за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_9 речі, зокрема кухонний ніж та портфель, відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки вказане майно могло бути знаряддям кримінального правопорушення, містити сліди або зберегти на собі інші відомості, які мають значення для кримінального провадження, що відповідно до ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Крім того, постановою старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_11 від 03.07.2023 вищевказані речі та предмети, вилучені за місцем проживання ОСОБА_9 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001281.

На переконання колегії суддів, слідчим у клопотанні, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучене у ОСОБА_9 майно з метою забезпечення збереження вказаного майна як речових доказів, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути знищене, приховане, передане чи відчужене.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Колегією суддів не встановлено невідповідності клопотання прокурора про арешт майна вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України, які б свідчили про наявність визначених законом підстав для відмови у задоволенні такого клопотання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, не перевіривши при цьому наведені у клопотанні мотиви та підстави щодо необхідності накладення арешту на майно, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Разом з тим, положеннями ст. 173 КПК України не передбачено повноважень слідчого судді на вирішення питання щодо визначення місця зберігання майна під час розгляду клопотання про арешт майна, у зв`язку з чим клопотання слідчого у частині забезпечення зберігання речових доказів у кімнаті зберігання речових доказів Вишгородського РУП, розташованого за адресою: Київська обл., м. Вишгород, вул. Кургузова, буд. 3, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Вишгородського районного суду Київської області від 10 липня 2023 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити частково та накласти арешт на кухонний ніж з пластиковою рукояткою чорного кольору довжиною 12,5 см, лезо довжиною 14 см (клинок), портфель чорного кольору з маркуванням «Tiger», які були вилучені 03.07.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування ними до скасування арешту у встановленому законом порядку.

У решті вимог клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Вишгородського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3