Справа № 643/4299/23
Провадження № 1-кс/643/648/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду у м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 16.05.2023 про закриття кримінального провадження № 0003341 від 22.05.2017 за ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 384, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191, ст. 367, ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з скаргою на постанову старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 16.05.2023 про закриття кримінального провадження № 0003341 від 22.05.2017 за ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 384, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191, ст. 367, ст. 382 КК України в обґрунтування якої зазначив, що вказане кримінальне провадження відкрито за фактом протиправних дій співробітників Харківського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», а саме керівника відділення Ощадбанку № 279 ОСОБА_5 та касира-контролера даного відділення ОСОБА_6 під час здійснення останньою банківської операції «сторнування» від 19.04.2013 на суму 3360 грн, яка полягала у поверненні ОСОБА_7 вказаних грошових коштів, раніше сплачених в якості оплати судового збору.

ОСОБА_3 зазначив, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.12.2021 його визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, а саме у підробці ним від імені ОСОБА_7 заяви від 19.04.2013 на ім`я начальника ХОУ АТ «Ощадбанк» про повернення помилково сплаченого платежу судового збору в сумі 3360 грн та використанні зазначеної підробленої заяви шляхом її подання касиру відділення банку, в наслідок чого ОСОБА_3 отримав готівку в сумі 3360 грн.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03.08.2022 зазначений вище вирок Московського районного суду м. Харкова скасовано, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення.

Отже, Полтавський апеляційний суд своєю ухвалою від 03.08.2022 підтвердив факти, викладені ОСОБА_3 під час розслідування кримінального провадження № 0003341 від 22.05.2017 за ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 384, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191, ст. 367, ст. 382 КК України, які повністю підтверджують вину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні вказаних злочинів. Про це ОСОБА_3 повідомив орган досудового розслідування шляхом направлення зазначеної ухвали Полтавського апеляційного суду для долучення до матеріалів кримінального провадження, проте слідча, не давши їй відповідної оцінки, закрила кримінальне провадження постановою від 16.05.2023.

Вказаною постановою слідча порушує права ОСОБА_3 на відшкодування завданої йому в наслідок кримінального переслідування шкоди, отже останній просить скасувати її як передчасну та незаконну.

В суді ОСОБА_3 підтримав доводи скарги та дав пояснення відповідно до викладених в ній обставин.

Прокурор та слідчий подали до суду заяви про розгляд скарги у їх відсутність. Крім того, слідчому судді надані матеріали кримінального провадження № 0003341 у двох томах.

Розглянувши скаргу, слідчий суддя встановив наступні обставини: згідно наявних у матеріалах кримінального провадження витягів з Єдиного реєстру досудового розслідування (далі ЄРДР) відомості про кримінальне правопорушення, внаслідок якого розпочато кримінальне провадження № 0003341, внесено до ЄРДР 22.05.2017, а не 21.05.2017, як зазначено в оскаржуваній постанові.

Кримінальне провадження № 0003341 від 22.05.2017 за ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 384, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191, ст. 367, ст. 382 КК України є результатом об`єднання матеріалів досудових розслідувань кількох кримінальних проваджень: кримінального провадження № 0003341 від 22.05.2017 за ч. 1 ст. 384 КК України; № 0005408 від 28.09.2018 за ч. 2 ст. 384 КК України; № 0005840 від 22.10.2018 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191 КК України; № 0005841 від 22.10.2018 за ч. 1 ст. 367 КК України; № 0005842 від 22.10.2018 за ч. 1 ст. 382 КК України.

Кожне з вказаних кримінальних проваджень розпочиналось за заявами ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення або в наслідок виконання ухвал слідчих суддів, якими уповноважений слідчий зобов`язувався внести до ЄРДР відомості, викладені в заявах ОСОБА_3 , протиправно не внесені до ЄРДР.

У своїх заявах ОСОБА_3 , перебуваючи під кримінальним переслідуванням у кримінальному провадженні за обвинуваченням за ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, заперечував свою причетність до даних кримінальних правопорушень та вказував, що його кримінальне переслідування є наслідком злочинних дій ОСОБА_7 та зазначених вище співробітників банку, в діях яких вбачаються ознаки злочинів, передбачених ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 384, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191, ст. 367, ст. 382 КК України.

Даний факт, на думку ОСОБА_3 , підтверджено Полтавським апеляційним судом під час розгляду його апеляційної скарги на вирок Московського районного суду від 13.12.2021, отже кримінальне провадження № 0003341 від 22.05.2017 за ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 384, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191, ст. 367, ст. 382 КК України має бути поновлено, а співробітникам банку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру.

В ухвалі Полтавського апеляційного суду від 03.08.2022 колегія суддів зазначила, що суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини по справі допустив неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що призвело до помилкового судового рішення. За змістом ухвали колегія суддів вказує, що суд першої інстанції правильно встановив, що заява обвинуваченим ( ОСОБА_3 ) була написана від імені іншої особи і в інтересах цієї особи, проте вказана заява не є офіційним документом в розумінні положень ст. 358 КК України, що й стало причиною для скасування вироку суду першої інстанції та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 .

При цьому суд апеляційної інстанції звернув увагу, що працівник банку ОСОБА_6 вказує на факт подання ОСОБА_3 заяви, що вірно встановлено судом першої інстанції, проте отримавши таку заяву мала б перевірити особу ОСОБА_3 і діяти відповідно від цього.

З погляду на приведений вище аналіз ухвали Полтавського апеляційного суду від 03.08.2022 можна стверджувати, що жодних доводів на користь викладених ОСОБА_3 відомостей про вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_5 чи ОСОБА_7 злочинів апеляційний суд не навів і не досліджував.

Під час розслідування кримінального провадження № 0003341 від 22.05.2017 доказів, які б вказували на вчинення співробітниками банку, як на тому наполягає ОСОБА_3 , злочинів, передбачених за ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 384, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191 та ст. 382 КК України не здобуто.

Разом з тим аналіз дій касира-контролера ОСОБА_6 та начальника відділення банку ОСОБА_5 на предмет наявності в них кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, слідчим здійснено поверхнево.

Так, слідчий, розкриваючи в оскаржуваній постанові об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 КК України, зазначає, що воно характеризується наявністю трьох ознак у сукупності, зокрема, наслідками у вигляді істотної шкоди, яка, якщо вона полягає у заподіянні матеріальних збитків, має у сто і більше разів перевищувати неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Слідчий робить висновок, що даних щодо заподіяння істотної шкоди охоронюваним законом правам чи інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб в наслідок службової недбалості ОСОБА_6 встановлено не було.

З таким висновком погодитись не можна, оскільки сума, яка була видана ОСОБА_6 в наслідок виконання операції «стронування» перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому слідчим не встановлено, чи завдано кому-небудь матеріальної шкоди в наслідок виконання такої операції та видачі грошових коштів в сумі 3360 грн особі, яка не мала їх отримати, чи відповідала дана операція вимогам інструкції «Про ведення касових операцій банками в України», затвердженої постановою НБУ № 174 від 01.06.2011, яка діяла на час досліджуваних обставин тощо.

З погляду на викладене слідчий суддя вважає, що скарга має бути задоволена частково, а оскаржувана постанова скасована лише в частині закриття кримінального провадження за ст. 367 КК України, так як в іншій частині постанова слідчого від 16.05.2023 є законною та обґрунтованою.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого постановляється ухвала, крім іншого, про відмову у задоволенні скарги, про скасування рішення слідчого.

Керуючись ст.ст. 91, 94, 110, 303, 306, 307, 309, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 16.05.2023 про закриття кримінального провадження № 0003341 від 22.05.2017 за ч. 1 ст. 384, ч. 2 ст. 384, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 191, ст. 367, ч. 2 ст. 384, ст. 382 КК України задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 16.05.2023 про закриття кримінального провадження № 0003341 від 22.05.2017 в частині закриття кримінального провадження за ст. 367 КК України.

В іншій частині в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_3 може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту отримання копії даної ухвали. Ухвала в частині задоволення скарги оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 02.06.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1