Справа № 553/2031/23
Провадження № 1-кп/553/1198/2023
В И Р О К

Іменем України

08.08.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора Полтавської окружної прокуратури Полтавської області - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ленінського районного суду м. Полтави кримінальне провадження № 0000150 від 25.07.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька, українця, громадянина України, освіта повна середня, інвалідності не має, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, виконує роботи по ландшафтному дизайну на приватному підприємстві в м. Луцьку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України такого, що судимості не має,

-у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 даного Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов`язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити.

Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 цього ж Закону, теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, за ч. 9 ст. 15 зазначеного Закону, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України, відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного закону, за якими водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, згідно ч. 10 ст. 15 цього Закону, забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Всупереч даним положенням законодавства, ОСОБА_4 на початку серпня 2022 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Оптика» у м. Полтава» у м. Полтава за адресою: м. Полтава вул. Небесної Сотні, буд. 112, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знайшов у соціальній мережі «Інстаграм» оголошення про виготовлення та продаж посвідчення водія.

Після цього, ОСОБА_4 написав у приватні повідомлення на не встановлений слідством акаунт в «Інстаграм» та вступив в усну платну домовленість з невстановленою слідством особою, з приводу виготовлення останнім водійського посвідчення з метою подальшого його використання за цільовим призначенням. При цьому цілком усвідомлюючи, що дане водійське посвідчення, повинно складатися, видаватися, посвідчуватися повноваженими (компетентними) особами органів державної влади у відповідності до Постанови Кабінетів Міністрів України № 340 від 08.05.1993 (Із змінами, внесеними, згідно з Постановою Кабінетом Міністрів № 653 від 22.09.2016), «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортним засобом» ОСОБА_4 , пред`явивши невстановленій слідством особі, власну фотокартку в електронному вигляді, для подальшого розміщення її на бланку.

Після цього, ОСОБА_4 в середині серпня 2022 року поштовим зв`язком отримав від невстановленої особи виготовлений на його замовлення підроблений документ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , з дозволом керування транспортним засобом категорії «В», видане згідно його змісту, ДТСУ № 8044 від 17.08.2022, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Окрім того, 24.07.2023 о 13:37 годин, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючи автомобілем, під час перевірки у нього документів працівниками поліції за адресою: м. Полтава, вул. О. Бідного, буд. 2, пред`явив поліцейському інспектору взводу № 2 роти № 1 Б УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_5 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «В», видане, згідно його змісту, ДТСУ №8044 від 17.08.2022, заповнене на ім`я ОСОБА_4 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, тобто використав у такий спосіб завідомо підроблений документ.

Допитаний у судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України, визнав у повному обсязі, підтвердив всі обставини викладені в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно у серпні 2022 року знайшов оголошення у соціальній мережі «Інстаграм» про виготовлення та продаж посвідчення водія, написав у приватні повідомлення у акаунт в «Інстаграм», домовився з приводу виготовлення посвідчення водія, яке буде внесено у відповідну базу, пред`явив власну фотокартку в електронному вигляді, для подальшого розміщення її на бланку, сплатив 6000 грн., через 6 днів у відділенні Нової Пошти у місті Полтаві отримав посвідчення. 24.07.2023, керував транспортний засобом Daewoo Lanos, який належить його дівчині, при перевірці документів працівниками поліції по вул. О. Бідного у місті Полтаві було виявлено, що посвідчення водія підроблене. Усвідомлював, що вчиняє незаконні дії, у вчиненому щиро кається, виражає осуд своєї поведінки, просить суд суворо його не карати та призначити покарання у виді штрафу.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що всі учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність та істинність їх позиції не викликає сумнівів. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого. Судом також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає повністю доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення та кваліфікує його дії:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання;

- за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України - є кримінальними проступками, відомості про особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 згідно ст. 89 КК України судимості не має, неодружений, утриманців не має, отримав повну середню освіту, не працевлаштований, виконує роботи по ландшафтному дизайну на приватному підприємстві в м. Луцьку, на обліку у лікаря - психіатра та у лікаря - нарколога не перебуває, інвалідності не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_4 , суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до вчиненого, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, який має джерело доходу, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає необхідним призначити йому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України у виді штрафу, що відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Підстав для застосування більш суворого покарання судом не встановлено.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування - підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;

- за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/117-23/11484-ДД від 27.07.2023 у розмірі 1673 (одна тисяча шістсот сімдесят три) гривні 00 копійок.

Речовий доказ: оптичний диск DVD-R VIDEX 4.7 GB 120 min 16 X із відеозаписом за 24.07.2023 з нагрудних боді камер, який зберігається в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000150 від 25.07.2023.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ДТСУ № 8044 від 17.08.2022, вилучене 24.07.2023 в ході огляду місця події та зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000150 від 25.07.2023 - знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий: суддя ОСОБА_1