Cправа №991/6828/23
Провадження №11-сс/991/560/23
Слідчий суддя: ОСОБА_1
Суддя-доповідач: ОСОБА_2
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу, ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 серпня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07.08.2023 відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого.

ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі з доповненнями зазначає, що рішення слідчого судді незаконне, невмотивоване, необґрунтоване, оскільки постановлене з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Посилається на такі обставини:

1. скарга була відправлена 02.08.2023, але в порушення вимог КПК України її не розподілили того ж дня після отримання, у порядку черговості, внаслідок чого було втручання в порядок авторозподілу, що призвело до визначення слідчого судді ОСОБА_1 . Тому судове рішення, ухвалене незаконним складом суду, що відповідно до п.2 ч.2 ст.412 КПК України є підставою для скасування ухвали. Розгляд скарги мав відбутися до 16:05 04.08.2023, але всупереч вимогам ст.306 КПК України такий був 07.08.2023 о 13:00;

2. у судове засідання не викликано захисника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 в порушення приписів п.4 ч.2 ст.412 КПК України. Слідчий суддя за неявки сторін, участь яких обов`язкова, повинен був відкласти розгляд;

3. слідчий суддя вийшов за межі повноважень, оскільки витребував у органу досудового розслідування докази щодо його діяльності всупереч положенням ст.22 КПК України;

4. обставини, встановлені слідчим суддею, ґрунтуються на доказах, отриманих з порушенням вимог кримінального процесуального закону;

5. слідчий суддя взяв до уваги лист НАБУ без накладеного не те що НЕП КНЕДП ОПУ, що є єдиним видом КЕП, який має в собі інформацію про посаду детектива чи прокурора, а й будь якого іншого КЕП. Тобто такий не може вважатися електронним документом. При цьому суду не надано доказів, що підтверджують відомості про отримання ОСОБА_6 листів від НАБУ;

6. твердження слідчого судді про те, що ОСОБА_6 не набув статусу потерпілого хибне, адже відповідно до ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення;

7. так як ОСОБА_6 не вручено документального підтвердження про отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, витягу з ЄРДР, не розгляд клопотання є бездіяльністю;

8. детективи НАБУ, отримавши ухвалу від 26.07.2023, повинні були розглянути клопотання, внесені після подання заяви №VYH--16-02 від 13.07.2023. Тому помилковим є висновок слідчого судді про законну бездіяльність;

9. слідчий суддя відмовився від виконання судового контролю щодо бездіяльності детектива і прокурора, посилаючись на ч.4 ст.535 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07.08.2023 скасувати повністю та направити матеріали справи на новий розгляд в іншому складі суду.

У запереченнях на апеляційну скаргу детектив НАБУ ОСОБА_8 зазначає, що погоджується з рішенням слідчого судді, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 вважає безпідставною.

Посилається на те, що, оскільки клопотання ОСОБА_6 надійшли до реєстрації відомостей в ЄРДР, йому була надана відповідь за вих. №0412-188/23726 від 03.08.2023, у якій також зазначено, що його права як заявника, визначені ст.60 КПК України. За результатами розгляду клопотання ОСОБА_6 , яке надійшло з Офісу Генерального прокурора, надана відповідь від 07.08.2023 №0412-188/24004. На клопотання від 31.07.2023 про проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000347 надано відповідь від 04.08.2023 про невідповідність такого обсягу прав, якими наділений заявник, оскільки викладені у заяві про кримінальне правопорушення відомості не свідчать про завдання шкоди саме ОСОБА_6 . Тому пам`ятка про процесуальні права потерпілого не надсилалась.

Представник НАБУ, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно із ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. А тому апеляційна скарга розглядається без участі представника НАБУ.

ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, наведені у ній.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_6 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

У цьому провадженні встановлено такі обставини.

26.07.2023 слідчий суддя Вищого антикорупційного суду постановив ухвалу у справі №991/6528/23, якою зобов?язав уповноважену службову особу НАБУ внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за заявою ОСОБА_6 від 13.07.2023 №VYH--16-02.

27.07.2023 ОСОБА_6 звернувся із клопотанням до директора НАБУ ОСОБА_9 , у якому просив: 1) забезпечити виконання ухвали №991/6528/23 від 26.07.2023, внісши до ЄРДР відомості; 2) повідомити Вищий антикорупційний суд про виконання ухвали №991/6528/23 від 26.07.2023; 3) надати ОСОБА_6 витяг з ЄРДР, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, документальне підтвердження отримання заяви №VYH--16-02 від 13.07.2023; 4) звернутись до слідчого судді Вищого антикорупційного суду із клопотанням про тимчасовий доступ та отримати від Солом?янської окружної прокуратури копії документів. Клопотання надсилалось на електронну пошту НАБУ.

28.07.2023 ОСОБА_6 надіслано повідомлення детектива НАБУ ОСОБА_10 про реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.07.2023 у справі №991/6528/23 за заявою ОСОБА_6 від 13.07.2023 №VYH--16-02. У додатку до повідомлення ОСОБА_6 надіслано витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000347.

03.08.2023 т.в.о. керівника Другого відділу детективів НАБУ ОСОБА_11 надіслав ОСОБА_6 лист №0412-188/23726, відповідно до якого у НАБУ розглянуто звернення від 27.07.2023 (№VYH--16-02) щодо виконання ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду у справі №991/6528/23 та проведення слідчих і процесуальних дій у кримінальному провадженні. Листом ОСОБА_6 повідомлено, що відомості за його заявою на підставі ухвали слідчого судді до ЄРДР внесені. Однак, оскільки клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій надійшли до НАБУ до реєстрації кримінального провадження, вони не розглядались.

03.08.2023 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого №VYH--02 від 02.08.2023.

04.08.2023 листом №0412-188/23923 детектив НАБУ ОСОБА_8 повідомила ОСОБА_6 , що у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 26.07.2023 у справі №991/6528/23, він є заявником, а не потерпілим. А тому, вимоги проводити слідчі дій чи заходи забезпечення кримінального провадження не входять до прав заявника у кримінальному провадженні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя прийшов до висновків, що:

1. визнання бездіяльності незаконною не передбачене ч.2 ст.307 КПК України;

2. ОСОБА_6 не набув статусу потерпілого, оскільки відомості, викладені у заяві, не пов?язані з вчиненням кримінального правопорушення щодо нього, а тому він є заявником. Із огляду на це, підстави для надання пам?ятки про процесуальні права та обов?язки потерпілого відсутні;

3. відомості до ЄРДР внесені згідно з ухвалою слідчого судді, тому надання документального підтвердження про отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення не передбачене;

4. вимога слідчого судді щодо повідомлення Вищого антикорупційного суду про виконання ухвали не стосується прав та свобод ОСОБА_6 .

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Положеннями п.4 ч.1, 2 ст.35 КПК України у суді функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система, що забезпечує, зокрема, реєстрацію вхідної і вихідної кореспонденції та етапів її руху. Матеріали кримінального провадження, скарги, заяви, клопотання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів.

Згідно з п.2 розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України №814 від 20.08.2019, кожен документ реєструється в суді лише один раз: вхідні - у день надходження або не пізніше наступного робочого дня, якщо документ надійшов у неробочий час, створювані - у день підписання або затвердження. У разі неможливості з об`єктивних причин (кінець робочого дня, тощо) здійснити реєстрацію вхідної кореспонденції в день її надходження така кореспонденція реєструється в автоматизованій системі в термін, визначений у розпорядженні керівника апарату суду, із зазначенням причин встановлення такого терміну.

Як вбачається з матеріалів провадження, скаргу на бездіяльність детективів НАБУ ОСОБА_6 сформовано у системі «Електронний суд» 02.08.2023. Датою внесення такої до системи авторозподілу та передачі слідчому судді є 03.08.2023.

Враховуючи, що вказані правові приписи все ж передбачають можливість реєстрації вхідних документів у суді не пізніше наступного робочого дня після надходження такого, колегія суддів вважає, що факт реєстрації та авторозподілу скарги ОСОБА_6 наступного дня після її формування у системі «Електронний суд» не може свідчити про порушення порядку автоматизованого розподілу справи між суддями. Таким чином, судом апеляційної інстанції не встановлено підстави, визначеної п.2 ч.2 ст.412 КПК України, для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ч.2 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Згідно з положеннями ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо: 1) за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито, крім випадків, коли провадження може бути закрито лише за згодою підозрюваного, обвинуваченого, який проти цього заперечував; 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 323 чи статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

А тому, оскільки не дотримання строку розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування не є істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, зазначена обставина не може бути підставою для скасування рішення слідчого судді.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Відтак, вказана процесуальна норма дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність слідчого, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

У скарзі до слідчого судді ОСОБА_6 просив: 1) забезпечити виконання ухвали у справі №991/6528/23 від 26.07.2023, внісши до ЄРДР відомості; 2) повідомити Вищий антикорупційний суд про виконання ухвали у справі №991/6528/23 від 26.07.2023; 3) надати ОСОБА_6 витяг з ЄРДР, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, документальне підтвердження отримання заяви №VYH--16- 02 від 13.07.2023; 4) звернутись до слідчого судді Вищого антикорупційного суду із клопотанням про тимчасовий доступ та отримати від Солом?янської окружної прокуратури копії документів.

Потерпілим у кримінальному провадженні ч.1, 2 ст.55 КПК України визначає фізичну особу, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридичну особу, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратора за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Матеріалами провадження стверджується, що ОСОБА_6 не набув статусу потерпілого, оскільки відомості, викладені у заяві, не пов?язані з вчиненням кримінального правопорушення щодо нього, а тому він набув процесуального статусу заявника. За таких обставин, підстав для вручення ОСОБА_6 пам?ятки про процесуальні права та обов?язки потерпілого не вбачається.

У зв?язку з цим неспроможним є покликання апеляційної скарги про помилковість висновку слідчого судді, що ОСОБА_6 не набув статусу потерпілого.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що, оскільки відомості до ЄРДР внесені на підставі ухвали слідчого судді, кримінальний процесуальний закон не передбачає вимоги щодо надання документального підтвердження про отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Також слідчим суддею встановлено, що листом від 28.07.2023 №0412-188/23090 ОСОБА_6 направлено витяг із ЄРДР у кримінальному провадженні №0000347.

Відтак, необгрунтованими є доводи апеляційної скарги, що не вручення документального підтвердження про отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, витягу з ЄРДР, не розгляд клопотання є бездіяльністю.

Відповідно до положень ч.1 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Вказаною процесуальною нормою чітко окреслено коло суб`єктів, які можуть звернутися до слідчого, дізнавача, прокурора із клопотанням, зокрема, це: 1) сторона захисту, 2) потерпілий і його представник чи законний представник, 3) представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, 4) інша особа, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представник.

А тому, оскільки ОСОБА_6 не входить в коло суб`єктів, визначених ч.1 ст.220 КПК України, помилковим є твердження в апеляційній скарзі, що детективи НАБУ, отримавши ухвалу від 26.07.2023, повинні були розглянути клопотання, внесені після подання заяви №VYH--16-02 від 13.07.2023.

Згідно з п.4 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Відповідно до ч.1 ст.45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, особи, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Статтею 52 КПК України визначено, що участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні: 1) щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою; 2) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою; 3) щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад; 4) щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту; 5) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності; 6) щодо реабілітації померлої особи - з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи; 8) щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення; 9) у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості - з моменту ініціювання укладення такої угоди.

Із аналізу вищевказаних процесуальних норм вбачається, що законодавець чітко визначив коло учасників кримінального провадження, щодо яких здійснює захист захисник, а також підстави, за яких участь захисника у кримінальному провадженні є обов`язковою.

Оскільки ОСОБА_6 не набув статусу особи, яка може залучити до участі у кримінальному провадженні захисника, відсутні підстави вважати, що у слідчого судді існував обов`язок повідомити адвоката ОСОБА_7 про розгляд скарги ОСОБА_6 . Тому необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею всупереч приписам п.4 ч.2 ст.412 КПК України у судове засідання не викликано його захисника - ОСОБА_7 .

Згідно із ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

ОСОБА_6 та НАБУ були повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги належним чином шляхом направлення повістки про виклик у судове засідання на електронні пошти. Це підтверджується копіями повісток та довідками про доставку електронних листів. Разом з тим, матеріали провадження не містять ордеру чи договору, які б свідчили про те, що будь-яка особа діяла у якості представника ОСОБА_6 , а відтак, наявні підстави для її виклику до суду. Із огляду на це безпідставним є твердження апеляційної скарги про те, що слідчий суддя за неявки сторін, участь яких обов`язкова, повинен був відкласти розгляд.

Згідно з положеннями п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Із аналізу наведених норм вбачається, що слідчий суддя, здійснюючи підготовку до судового засідання, зобов`язаний вирішити питання, необхідні для розгляду поданої скарги, зокрема, шляхом здійснення запитів до уповноважених органів. Зазначені дії спрямовані на забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду та виконання завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що потреби слідчого судді в отриманні запитуваної інформації від органу досудового розслідування, були виправданими і необхідними для з`ясування ряду важливих питань, які торкалися розгляду скарги ОСОБА_6 , а тому вказане не може свідчити про порушення вимог ст.22 КПК України. За таких обставин помилковим є доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя вийшов за межі повноважень, оскільки направив запит органу досудового розслідування.

Матеріалами провадження стверджується, що на запит слідчого судді НАБУ надіслано на електронну пошту Вищого антикорупційного суду відповідь №0412-256/23952 від 04.08.2023, підписану електронним цифровим підписом (а.п.19).

Приписами ч.5 ст.106-1 КПК України визначено, що обіг електронних документів у кримінальному провадженні в частині, не врегульованій цим Кодексом, регулюється іншими законами щодо електронних документів та електронного документообігу.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 №851-IV (далі - Закон) електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Положеннями ч.2 ст.6 Закону передбачено, що накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису згідно із ч.4 ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» №2155-VIII від 05.10.2017.

Враховуючи, що звернення особи до суду через електронну пошту на офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом, який підписаний електронним цифровим підписом, є належним та правомірним способом безпосереднього звернення до суду, безпідставним є покликання апеляційної скарги на те, що лист НАБУ не може вважатися електронним документом.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів вважає помилковим твердження апеляційної скарги стосовно того, що слідчий суддя відмовився від виконання судового контролю щодо бездіяльності детектива і прокурора, посилаючись на ч.4 ст.535 КПК України.

Згідно із ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Із огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про необґрунтованість доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та скасування ухвали слідчого судді, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.376, 404, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 серпня 2023 року - без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4