Справа № 175/2280/20
Провадження № 1-кп/175/151/20
Вирок

Іменем України

11 липня 2023 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000289 відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Ленінське Апостолівського району Дніпропетровської області, там же зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , з базовою загальною середньою освітою, розлученого, офіційно непрацюючого, раніше судимого 25.11.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ст.ст.289 ч.1, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_3 , раніше судимого:

1) 19.06.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст.186 ч.1, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

2) 22.06.2022 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ст.ст.185 ч.4, 71 ч.1 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Дніпропетровськ, громадянки України, з середньою професійною освітою, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої по АДРЕСА_4 , проживаючої у тому ж населеному пункті по АДРЕСА_5 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , будучи раніше судимими за умисні злочини, належних висновків для себе не зробили, на шлях виправлення не стали і в період іспитового строку вчинили умисні кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 01 березня 2020 року приблизно о 14.00 годині вони разом із ОСОБА_11 перебували поблизу приналежного ОСОБА_12 будинку АДРЕСА_6 , де у ОСОБА_13 виник умисел, спрямований на крадіжку чужого майна та він запропонував ОСОБА_14 і ОСОБА_11 сприяти йому у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема, спостерігати за навколишньою обстановкою та, у разі необхідності, попередити його про появу сторонніх осіб, власників будинку або власників сусідніх будинків.

На пропозицію ОСОБА_13 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 погодилися, й таким чином вступили у попередню змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна, приналежного родині ОСОБА_15 .

Реалізуючи умови попередньої злочинної змови, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 зайшли на територію земельної ділянки АДРЕСА_7 вказаного садівничого товариства, яка належить ОСОБА_16 і яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_17 , підійшли до огорожі будинку АДРЕСА_6 і, з метою полегшення потрапляння до подвір`я цього будинку, зігнули верхню частину секції паркану, виготовленого з металевого профілю. Після цього ОСОБА_9 , реалізуючи умови злочинної змови, переліз через паркан і потрапив до подвір`я будинку АДРЕСА_6 , де помітив металеву складну трьохсекційну драбину марки «Kraus Tribilo 3x9» вартістю 2459,60 грн., яку передав через паркан ОСОБА_14 , а останній поклав її на землю біля паркану.

У цей час ОСОБА_11 знаходилася на межі ділянки № 152 та парка «Дружби» та спостерігала за навколишньою обстановкою, забезпечуючи безперешкодне вчинення співучасниками кримінального правопорушення.

ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати умови попередньої змови, пройшов по подвір`ю, увійшов до веранди та через вхідні двері незаконно проник у приміщення будинку АДРЕСА_6 , де виявив цінні речі, а саме: у кухні - ноутбук «Lenovo» моделі «Ideapad S540-151WL» вартістю 19599 грн. із сумкою, зарядним пристроєм і комп`ютерною мишкою; у спальній кімнаті - телевізор «Samsung», які визначив предметом злочинного посягання.

Під час перебування ОСОБА_13 у вказаному будинку, ОСОБА_10 , діючи відповідно відведеної йому ролі, знаходячись на території земельної ділянки № НОМЕР_2 , з метою з`ясування обстановки та виявлення можливих очевидців кримінального правопорушення, підійшов до будинку АДРЕСА_7 , де біля входу зустрів власницю ОСОБА_16 . Бажаючи відволікти увагу останньої та забезпечити таємність дій ОСОБА_13 , ОСОБА_10 розпочав бесіду із ОСОБА_16 і покликав до себе ОСОБА_18 , яка також приєдналася до бесіди з ОСОБА_16 , що тривали приблизно 15 хвилин.

Незважаючи на спроби ОСОБА_6 і ОСОБА_11 відволікти увагу ОСОБА_16 , остання помітила на території своєї земельної ділянки металеву драбину, яку до цього було вкрадено у ОСОБА_17 , а також загнутий край металевого паркану ділянки АДРЕСА_6 , та запідозрила ОСОБА_6 і ОСОБА_18 у вчиненні кримінального правопорушення. Не повідомляючи останнім про свою підозру, ОСОБА_16 пішла до сусідки ОСОБА_19 , яка знаходилася у будівлі правління Садівничого товариства «Авіатор» та яка на її прохання зателефонувала ОСОБА_17 та повідомила про можливе перебування у будинку АДРЕСА_6 сторонніх осіб і попросила приїхати додому.

ОСОБА_10 і ОСОБА_18 у відсутність ОСОБА_16 , протягом 10-15 хвилин продовжували перебувати на ділянці № 152 і спостерігати за обстановкою, після чого, не дочекавшись повернення співучасника ОСОБА_13 з будинку АДРЕСА_6 , узяли із собою викрадену у ОСОБА_17 драбину і покинули місце вчинення кримінального правопорушення, та того ж дня продали драбину раніше незнайомому чоловіку, виручивши за неї 200 грн.

Таким чином ОСОБА_10 і ОСОБА_18 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у сховище, а ОСОБА_10 - вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, таємно викрали металеву складну трьохсекційну драбину марки «Kraus Tribilo 3x9» вартістю 2459,60 грн., чим завдали потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

У свою чергу ОСОБА_20 , перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_6 і продовжуючи реалізовувати умови попередньої змови на таємне викрадення чужого майна, поклав до спеціальної сумки ноутбук «Lenovo» моделі «Ideapad S540-151WL», зарядний пристрій до нього та комп`ютерну мишку, після чого зірвав із кріплень телевізор «Samsung» і вийшов із вказаним майном на подвір`я, де, поклавши телевізор на штабель дошок, що знаходилися на подвір`ї біля паркану, перекинувши сумку із ноутбуком через плече, переліз через паркан і почав перетягувати через паркан телевізор.

У цей час ОСОБА_9 був помічений потерпілою ОСОБА_17 , яка повернулася до будинку за викликом сусідів, підбігла до нього та схопила за одяг. Усвідомлюючи, що його дії перестали носити таємний характер і розуміючи, що йому не вдасться покинути місце вчинення кримінального правопорушення з усім майном, яке він планував викрасти, ОСОБА_9 облишив телевізор на штабелі дошок, вирвався від ОСОБА_17 та із ноутбуком «Lenovo» вартістю 19599 грн., сумкою та зарядним пристроєм до нього, які не мають матеріальної цінності для потерпілої, втік з місця вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином ОСОБА_9 , вчиняючи дії, які не охоплювалися умовами попередньої змови з ОСОБА_21 і ОСОБА_11 на вчинення таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито заволодів вказаними речами та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, отримавши змогу розпорядитися викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_17 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Того ж дня, тобто 01 березня 2020 року, обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 заклали викрадений ноутбук і зарядний пристрій до нього до ломбарду ПТ «Ломбард «ОНІКС» Анохіна, ОСОБА_22 », розташованого по вул. Василя Сухомлинського, 48а/1 у смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області, отримавши грошові кошти в сумі 4000 грн., які витратили на власні потреби.

В результаті злочинних дій ОСОБА_13 , ОСОБА_6 і ОСОБА_11 потерпілій ОСОБА_17 було заподіяно матеріальну шкоду в загальному розмірі 22058,60 грн.

У суді обвинувачений ОСОБА_9 свою провину визнав частково та пояснив, що 01.03.2020 року він разом із ОСОБА_21 і ОСОБА_11 пішли збирати металобрухт на звалище неподалік від Садівничого товариства «Авіатор». Коли поверталися назад, побачив, що на подвір`ї домогосподарства АДРЕСА_6 , недалеко від паркану, стояла драбина, за якою він переліз через паркан у двір. Драбину поставив до паркану щоб згодом перелізти за її допомогою назад. Оглянувши територію, побачив, що у будинку були відчинені двері, через які він потрапив у будинок, де побачив ноутбук із зарядним пристроєм, які склав до сумки, а також взяв телевізор. Однак, коли почав перелазити через паркан, телевізор зачепився й він його залишив. Драбину, яку перед цим поставив до паркану, зникла. ОСОБА_6 і ОСОБА_11 поряд не було, їх він зустрів лише увечері того ж дня та дізнався, що драбину забрав ОСОБА_10 і продав її разом із ОСОБА_23 . Викрадені ноутбук і зарядний пристрій заклав до ломбарду. Заперечував факт того, що його намагалася зупинити потерпіла ОСОБА_17 та бачила сусідка-бабуся, а також заперечував попередню змову з ОСОБА_21 і ОСОБА_11 на вчинення крадіжки.

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні свою вину визнав частково та пояснив, що 01.03.2020 року він разом із ОСОБА_24 і ОСОБА_11 , яка була з велосипедом, пішли на звалище збирати металобрухт. Проходячи повз Садівниче товариство «Авіатор», зупинилися на галявині й ОСОБА_9 пішов до туалету, а ОСОБА_11 підійшла до якоїсь бабусі попросити води та перебувала біля неї 2-5 хвилини. В цей час побачив біля похиленого паркану драбину, яка лежала зі сторони вулиці, він її забрав і разом із ОСОБА_11 за допомогою велосипеду вивезли її, а згодом продали. Увечері того ж дня він і ОСОБА_11 зустрілися з ОСОБА_24 , який про обставини крадіжки не розповідав. Вину визнає частково, оскільки не вступав у попередню змову із ОСОБА_24 і ОСОБА_11 на крадіжку і не відволікав разом із ОСОБА_11 свідка ОСОБА_25 .

У суді обвинувачена ОСОБА_11 свою вину не визнала та пояснила, що 01.03.2020 року до неї додому прийшли ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , де вони вживали спиртні напої, а коли спиртне скінчилося, вирішили піти збирати металобрухт. Вона взяла велосипед, який котила, та утрьох пішли на звалище за парком «Дружби». Коли вони проходили садове товариство, то зупинилися на галявині й ОСОБА_9 пішов шукати метал, вона залишилася біля велосипеду, а ОСОБА_10 підійшов до якоїсь бабусі попросити води й згодом покликав її. Під час спілкування з бабусею, ОСОБА_10 відійшов пошукати ОСОБА_13 , а коли погукав її, то вже був із драбиною, яку, з його слів, знайшов. Не дочекавшись ОСОБА_13 , разом із ОСОБА_21 вони пішли у парк «Дружба», потім продали драбину невідомому чоловіку, а виручені грошові кошти витратили на продукти. Згодом вони зустрілися з ОСОБА_24 і разом пішли до ломбарду, де заклали ноутбук. Вину не визнає, оскільки нічого не знала про крадіжки, вчинені ОСОБА_24 і ОСОБА_21 , не вступала з ними у попередню змову і не відволікала свідка ОСОБА_25 .

Провина обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_6 і ОСОБА_11 у вчиненні вказаних судом діянь підтверджується наступними доказами.

Показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка у суді пояснила, що 01.03.2020 року близько 14.00 години їй зателефонувала сусідка ОСОБА_26 та повідомила, що у її будинку крадії. Терміново, за 5-7 хвилин, вона повернулася додому і побачила ОСОБА_13 , у якого на плечі була сумка з її ноутбуком, який, перебуваючи за зігнутим металевим парканом, намагався витягти приналежний їй телевізор «Samsung» та ігрову приставку. Вона почала кричати щоб він залишив телевізор і відштовхнула його рукою, а потім почала телефонувати у поліцію. Після цього ОСОБА_9 залишив телевізор і став тікати у сторону парку «Дружби». Перескочивши через паркан, вона побігла слідом за ним, намагалася його наздогнати та голосно кричала. Однак, обвинувачений зник із поля її зору і втік. Коли вона повернулася до будинку, то виявила, що на вхідних дверях з тераси пошкоджений замок, а у середині будинку - безлад. Зі слів сусідки ОСОБА_16 знає, що остання бачила, як ОСОБА_9 передавав з її двору драбину ОСОБА_14 . Також ОСОБА_16 розповідала, що ОСОБА_10 разом із ОСОБА_11 ходили по вулиці, просили води та всіляко її відволікали. Викрадений ноутбук вона самостійно викупила із ломбарду. Вважає, що всі обвинувачені винуваті та заслуговують на максимальне покарання, передбачене законом.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , яка у суді пояснила, що вона працює бухгалтером у Садівничому товаристві «Авіатор» у смт. Слобожанське. У березні 2020 року, точної дати та часу не пам`ятає, до неї звернулася сусідка ОСОБА_16 і повідомила, що на території ділянки ОСОБА_17 знаходяться злодії та попросила зателефонувати господині. Також вона бачила, як зі сторони парку «Дружба» біля паркану ділянки потерпілої ходили чоловік і жінка, відстань до них була метрів 30, а тому не може напевно сказати, що то були обвинувачені. На її запитання, що вони там роблять, їй відповіли нецензурною лайкою.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка у суді пояснила, що на початку березня 2020 року в обідній час вона знаходилася на своїй дачній ділянці АДРЕСА_7 , де до неї підійшов молодий чоловік і попросив води попити та спитав дозволу покликати свою дружину, пояснивши, що вони відпочивають у сусідньому парку «Дружба». Попивши води, чоловік і жінка, схожі на ОСОБА_6 і ОСОБА_11 , всіляко її відволікали, перешкоджали вийти з двору. Перед цим, коли вона понесла сміття за двір, бачила, що у сусідів ОСОБА_27 пошкоджений паркан і з їх ділянки № НОМЕР_3 були чутні підозрілі звуки й дуже жалібно скавчала собака. У зв`язку з цим, вона кликала хазяїна, однак він не озвався. Тому вона припустила, що на ділянці № 151 крадії. Влучивши можливість, коли поряд з нею були ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , вона пішла до бухгалтера товариства ОСОБА_19 і попросила зателефонувати ОСОБА_15 . По дорозі на свою ділянку побачила, що ОСОБА_10 ніс на плечі драбину, а ОСОБА_11 поруч котила велосипед і вони йшли у бік парку. Також вона бачила чоловіка, який із сумкою на плечі вискочив через паркан із ділянки № НОМЕР_3 , а за ним, перескочивши паркан, з криками бігла потерпіла ОСОБА_15 .

Матеріалами кримінального провадження № 0000289, а саме:

- рапортом з Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України, зареєстрованим 01.03.2020 року в ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) під № 3235, у якому зазначено про повідомлення ОСОБА_12 про крадіжку її майна 01.03.2020 року о 14.22 годині з будинку АДРЕСА_6 (невідомий виніс ноутбук, що заявниця побачила та побігла за злочинцем, який зник у парку «Дружба») (т.1,а.к.п.8);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 01.03.2020 року, зареєстрованим того ж дня в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) під № 3235, з якого убачається, що ОСОБА_17 повідомила про крадіжку її майна з буд. АДРЕСА_6 , вчинену невідомою особою 01.03.2020 року у період часу з 10.00 години до 15.00 години (т.1,а.к.п.9);

- протоколом огляду місця події від 01.03.2020 року з фото-таблицею до нього, з яких убачається, що у цей день з 16.00 години до 17.00 години у присутності потерпілої ОСОБА_12 і понятих проведено огляд будинку АДРЕСА_6 . Під час огляду було виявлено та вилучено 5 слідів папілярних візерунків з телевізору на 5 липких стрічках і 1 слід папілярного візерунку з ручки вхідних дверей (т.1,а.к.п.10,11-20);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 1445-20 від 26.03.2020 року, відповідно до якого станом на 01.03.2020 року ринкова вартість ноутбуку марки «Lenovo Ideapad» моделі «S540-151WL» становить 19599 грн. (т.1,а.к.п.58-63);

- протоколом огляду предмету від 25.03.2020 року і фото-таблицею до нього, з яких убачається, що у цей день з 09.10 години до 10.20 години у службовому кабінеті № 14 ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у присутності понятих потерпіла ОСОБА_17 добровільно надала для огляду ноутбук «Lenovo Ideapad» моделі «S540-151WL» у корпусі сірого кольору (т.1,а.к.п.65-69,70-72);

- протоколом огляду речей від 23.03.2020 року, відповідно до якого у цей день у період часу з 12.10 години до 13.10 години слідчим у присутності понятих у приміщенні ПТ «Ломбард ОНІКС Анохіна, Яценко» оглянуті: Договір про надання фінансового кредиту під заставу № 15.337991/0 від 01.03.2020 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Жовтневим РВ 13.01.2005 року, заклав під заставу ноутбук «Lenovo S540», за що отримав 4000 грн.; диск-накопичувач «Verbatim DVD-R 47GB 16X Speed vitesse velocida», 120min із відеозаписом із камери спостереження ломбарду за 01.03.2020 рік (т.1,а.к.п.78-80);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.03.2020 року, відповідно до яких свідок ОСОБА_28 , серед інших осіб, за волоссям, очима та формою носа впізнала ОСОБА_6 і ОСОБА_13 як осіб, які 01.03.2020 року заклали до ломбарду ноутбук «Lenovo» (т.1,а.к.п.85-86,87-88);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.05.2020 року і відеозаписом цієї слідчої дій (на диску), з яких убачається, що свідок ОСОБА_16 упізнала серед інших осіб ОСОБА_6 як чоловіка, котрого бачила 01.03.2020 року (т.1,а.к.п.108-111,112);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 01.05.2020 року і відеозаписом цієї слідчої дій (на диску), з яких убачається, що потерпіла ОСОБА_17 упізнали серед інших осіб ОСОБА_13 як чоловіка, який 01.03.2020 року відкрито викрав з її домоволодіння ноутбук «Lenovo» (т.1,а.к.п.113-116,117);

- протоколом проведення слідчого експерименту і фото-таблицею до нього від 14.05.2020 року, відповідно до яких підозрюваний ОСОБА_9 у присутності понятих і потерпілої ОСОБА_17 детально розповів і показав про обставини, що мали місце 01.03.2020 року. Так, у цей день він разом із своїми знайомими ОСОБА_21 і ОСОБА_11 прийшли зі сторони парку «Дружба» до Садівничого товариства «Авіатор», де, проходячи повз металевий паркан домоволодіння АДРЕСА_6 , він побачив на території цієї ділянки металеву драбину, яку ОСОБА_10 запропонував викрасти. Перелізши через паркан, він передав драбину ОСОБА_14 і сказав чекати його у парку. ОСОБА_11 у цей час розмовляла із сусідкою, жінкою похилого віку. Перебуваючи на подвір`ї будинку, він помітив відчинені двері будинку, кути вільно зайшов і взяв ноутбук із зарядним пристроєм, які склав до сумки, та телевізор. Коли вийшов на подвір`я з наміром перелізти через паркан, почув галас жінки, яка йому кричала та вимагала зупинитися. У зв`язку з цим він залишив телевізор і лише з ноутбуком втік до парку (т.1,а.к.п.160-163,164-167);

- висновком експерта № 2298-20 від 27.05.2020 року, відповідно до якого станом на 01.03.2020 року ринкова вартість металевої драбини 3-х секційної універсальної марки «Krause Tribilo 3x9» становить 2459,60 грн. (т.1,а.к.п.176-179);

- протоколом огляду предмету від 03.06.2020 року і фото-таблицею до нього, з яких убачається, що в цей день з 12.00 години до 12.35 години у службовому кабінеті № 14 ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області у присутності понятих оглянуто LED-телевізор «Samsung» моделі UE32F5500AK у корпусі чорного кольору, добровільно наданий потерпілою ОСОБА_17 (т.1,а.к.п.182-184,185-186);

- висновком експерта № 2369/20 від 03.06.2020 року, відповідно до якого станом на 01.03.2020 року ринкова вартість LED-телевізора «Samsung» моделі UE32F5500AK, тип UE32F5500, 32 діагоналі, чорного кольору, придбаного у 2014 році, становить 6980,80 грн.(т.1, а.к.п.190-194);

- речовими доказами та розписками потерпілої ОСОБА_17 про отримання на відповідальне зберігання ноутбука і телевізора (т.1, а.к.п.21,34,73,74,83,84,171,187,188).

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого. Порушень вимог закону щодо відкриття доказів стороні захисту, суд не вбачає.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини необхідно оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (п.53 рішення по справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 року), і таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій факту (п.65 рішення по справі «Коробов проти України»).

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Розглянувши повно і всебічно кримінальне провадження, проаналізувавши та оцінивши з точки зору належності, допустимості та достовірності досліджені у відповідності з вимогами ст.349 КПК України докази у тому обсязі, як про це просили учасники судового провадження, а сукупність цих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 24.06.2020 року були вчинені кримінальні правопорушення, в яких обвинувачуються ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , та їх умисні дії кваліфікує:

- ОСОБА_13 за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з проникненням у житло;

- ОСОБА_6 і ОСОБА_11 за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, а ОСОБА_6 - також і вчинене повторно.

В обвинувальному акті дії ОСОБА_13 за ч.3 ст.186 КК України слідчим кваліфіковані також за ознакою попередньої змови групи осіб. Суд вважає таку кваліфікацію помилковою виходячи з наступного.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.04.2018 року (справа № 569/1111/16-к, провадження № 13-14кс18) вказала, що крадіжка, грабіж і розбій є однорідними злочинами, тобто такими, що посягають на однакові або подібні об`єкти кримінально-правової охорони і вчиняються з однією і тією ж формою вини та мають низку спільних кваліфікуючих ознак. У зв`язку з цим, слід дотримуватися однакового підходу при кримінально-правовій кваліфікації крадіжки, грабежу і розбою, в тому числі й при інкримінуванні кваліфікуючих ознак.

Суд зазначає, що диспозицією ч.3 ст.186 КК України передбачено кримінальну відповідальність за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдав значної шкоди потерпілому. У даному випадку - за попередньою змовою групою осіб.

За приписом ч.5 ст.29 КК України співучасники не підлягають кримінальній відповідальності за діяння, вчинене виконавцем, якщо воно не охоплювалося їхнім умислом.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», при ексцесі виконавця, тобто коли один із співучасників вийшов за межі домовленості щодо обсягу злочинних дій і вчинив більш тяжкий або інший злочин, за цей злочин повинен відповідати лише його виконавець, а інші особи - за злочини, вчинені ними в межах домовленості.

На досудовому слідстві та під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вступили у попередню змову з ОСОБА_24 на вчинення таємного викрадення чужого майна та не були обізнані про послідуючу поведінку ОСОБА_13 , який після його викриття потерпілою самостійно прийняв рішення про відкрите заволодіння вищезазначеним майном. Їх дії вірно кваліфіковані за злочин, вчинений ними в межах домовленості.

Отже, стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив грабіж за попередньою змовою групою осіб. Тому суд вважає, що в даному випадку мав місце ексцес виконавця й у суду відсутні підстави для кваліфікації дій ОСОБА_13 за ознакою вчинення грабежу «за попередньою змовою групою осіб».

Той факт, що відкрито викрадене ОСОБА_24 майно (ноутбук «Lenovo» та зарядний пристрій до нього) того ж дня обвинувачені усі разом здали до ломбарду, не впливає на кваліфікацію дій ОСОБА_13 , які, у зв`язку з цим, не можуть кваліфікуватися за ознакою попередньої змови групи осіб.

Відповідно до обвинувального акта дії ОСОБА_13 не були кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України по факту викрадення ним за попередньою змовою з ОСОБА_21 і ОСОБА_11 металевої складної трьохсекційної драбини марки «Kraus Tribilo 3x9» вартістю 2459,60 грн.

За приписом ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Частина 3 цієї статті передбачає, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Прокурор, який підтримував обвинувачення в суді, не скористався своїм правом і пред`явлене ОСОБА_29 обвинувачення в порядку ч.2 ст.337 КПК України не доповнив і не змінив.

Враховуючи обмеження, встановлені ч.3 ст.337 КПК України, суд не може самостійно додатково кваліфікувати дії ОСОБА_13 по ч.3 ст.185 КК України, оскільки це виходить за межі висунутого обвинувачення та погіршує його становище обвинуваченого через необхідність застосування вимог ч.1 ст.70 КК України.

Крім того, суд звертає увагу, що дії ОСОБА_6 і ОСОБА_11 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України за ознакою проникнення у житло.

Суд вважає таку кваліфікацію помилковою виходячи з наступного. Відповідно до висновку про застосування норми права, який міститься в постанові Об`єднаної Палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.11.2018 року (справа № 205/5830/16-к), огороджена територія, у тому числі приватного домоволодіння, може бути віднесена за своїми ознаками до поняття «сховище», виходячи з характеру огорожі (розміру, конструкції, цілісності тощо), наявності інших пристосувань, засобів (охорони, сигналізації, собак, освітлення, засувів, гачків, замків на воротах і хвіртках тощо), які об`єктивно перешкоджають вільному доступу сторонніх осіб, а також інших ознак, які дозволяють ідентифікувати вказану територію як таку, що має призначення постійного або тимчасового зберігання матеріальних цінностей (тобто є сховищем).

На досудовому слідстві та у ході судового провадження встановлено, що за попередньою змовою ОСОБА_10 і ОСОБА_11 таємно викрали металеву складну трьохсекційну драбину марки «Kraus Tribilo 3x9», яку на території огородженого подвір`я будинку АДРЕСА_6 знайшов ОСОБА_9 і через паркан передав ОСОБА_14 .

Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним кваліфікувати дії ОСОБА_6 і ОСОБА_11 за ч.3 ст.185 КК України за ознакою проникнення у сховище, оскільки це відповідатиме фактичним даним, установленим під час судового провадження і не буде суперечити вимогам закону.

Також у обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_9 проник у приміщення будинку АДРЕСА_6 через вхідні двері, на яких попередньо зламав замок.

У суді ОСОБА_9 заперечував факт пошкодження замка дверей та стверджував, що у будинок потрапив через незачинені вхідні двері шляхом вільного доступу.

Потерпіла протягом усього кримінального провадження стверджувала, що після виявлення на території подвір`я свого будинку ОСОБА_13 , якого не змогла затримати та він утік, вона повернулася додому, оглянула будинок і побачила пошкоджене вікно у її спальні, яке було відкрите, а у будинку - пошкоджені вхідні двері.

Разом з тим, а ні протокол огляду, а ні долучені до нього фото-таблиці (т.1,а.к.п.10-20) не містять відомостей про пошкодження вхідних дверей чи замка на них, як не містять й інформації про пошкоджене вікно. Під час судового розгляду докази про пошкодження замка вхідних дверей суду також не були надані.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним виключити з обвинувального акта формулювання обвинувачення: « ОСОБА_5 , продовжуючи вчиняти злочин, пройшовши по подвір`ю, увійшов до веранди та, зламавши замок вхідних дверей, проникнув до будинку».

Доводи ОСОБА_13 і ОСОБА_6 про часткову винуватість, а також доводи ОСОБА_11 про невинуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд вважає необґрунтованими, оскільки ці їх доводи спростовуються сукупністю перелічених доказів, які дають суду підстави для висновку «поза розумним сумнівом» про винуватість кожного з обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку.

При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, віднесених ч.5 ст.12 КК України до категорії умисних тяжких злочинів, обставини справи та особу обвинувачених:

- ОСОБА_9 , - раніше тричі притягався до кримінальної відповідальності та відбував покарання у місцях позбавлення волі, на даний час має одну незняту судимість за незаконне заволодіння транспортним засобом і інкримінований злочин вчинив у період іспитового строку, станом на 20.06.2023 року перебував і на даний час перебуває на обліку як умовно засуджений в Індустріальному районному відділі Філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, до одруження мав прізвище ОСОБА_30 , після розлучення малолітній син ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_4 залишився проживати з матір`ю, за місцем проживання характеризується задовільно, зі слів - працював неофіційно, за психіатричною допомогою не звертався та в Реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не значиться;

- ОСОБА_10 , - раніше тричі притягався до кримінальної відповідальності за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також за злочин проти життя та здоров`я особи, за які відбував покарання у місцях позбавлення волі, на даний час має дві незняті судимості за злочини проти власності, з 10 березня по 26 травня 2020 року знаходився в Центрі реабілітації для алко- та наркозалежних Благодійної організації «Благодійний фонд «Хвиля Надії», зі слів - працював неофіційно, за психіатричною допомогою не звертався та в Реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не значиться;

- ОСОБА_11 , - раніше не судима та не притягалася до кримінальної відповідальності, ДОП СП Індустріального ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання характеризується задовільно, сім`ї та дітей не має, не працює, за психіатричною допомогою не зверталася та в Реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями не значиться.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , суд не вбачає.

Верховний Суд у своїй постанові від 22.03.2018 року по справі № 759/7784/15-к (провадження № 51-2607км18) роз`яснив, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки…. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

У суді ОСОБА_9 фактично не визнав свою вину по пред`явленому обвинуваченню та заперечував факт його виявлення потерпілою на місці вчинення злочину і намагання нею затримати його.

У зв`язку з викладеним, суд не вбачає щирого каяття ОСОБА_13 і активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а тому не враховує ці обставини, як пом`якшуючі покарання, про що зазначено в обвинувальному акті.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_13 , суд визнає рецидив злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 і ОСОБА_11 , суд не вбачає.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За приписом ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Конституційний Суд України у рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 року вказав, що окремим виявом справедливості є відповідність покарання вчиненому злочину, адже покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ рішення Європейського суду з прав людини застосовуються як джерело права.

Так, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним».

Виходячи з цих вимог закону і положень ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи, думки потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні, та даних про особу ОСОБА_13 , який, після неодноразового засудження за умисні злочини та відбування реального покарання у виді позбавлення волі, не зробив належних висновків, на шлях виправлення не став і, після останнього засудження з випробуванням, умисно скоїв тяжкий злочин у період іспитового строку, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі за правилами ст.ст.71, 78 ч.3 КК України на запропонований прокурором строк.

Виходячи з викладеного та положень ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи, думки потерпілої, яка наполягала на суворому покаранні, даних про особу ОСОБА_6 , який, після відбування реального покарання у виді позбавлення волі, не зробив належних висновків, на шлях виправлення не став і у період іспитового строку, до засудження за вироком Дніпропетровського районного суду від 22.06.2022 року, повторно вчинив умисний тяжкий злочин, суд вважає необхідним призначити покарання у виді позбавлення волі на запропонований прокурором строк за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань.

Оскільки за вироком Дніпропетровського районного суду від 22.06.2022 року на підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначене ОСОБА_14 за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 19.06.2018 року, суд при ухвалені даного вироку не застосовує вимоги ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України.

Виходячи з положень ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи, даних про особу ОСОБА_11 та її другорядну роль у вчиненні інкримінованого злочину, суд погоджується з позицією прокурора щодо виду і міри покарання та вважає необхідним призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.185 КК України з випробуванням, із застосуванням ст.75 КК України.

Саме таке покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_13 , ОСОБА_6 і ОСОБА_11 , а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ними, так і іншими особами.

Під час досудового розслідування за ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.05.2020 року до ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.06.2020 року. З довідки ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)» від 23.06.2023 року № 10947 і копії Довідки про звільнення Серії ДНП № 08309 убачається, що з 01 травня по 29 червня 2020 року він тримався під вартою в ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)», звідки звільнений 29.06.2020 року по закінченню строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч.5 ст.202 КПК України, ст.20 ЗУ «Про попереднє ув`язнення».

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018) попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

З огляду на викладене, у строк покарання підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення ОСОБА_13 з 01 травня по 29 червня 2020 року.

Під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000289 до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 29.06.2020 року, по закінченню строку якого аналогічний чи інший запобіжний захід не обирався. За ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2022 року ОСОБА_6 , засудженого за вироком Дніпропетровського районного суду від 22.06.2022 року, тимчасово залишено у ДУ «Дніпровська УВП (№ 4)» до закінчення судового розгляду кримінального провадження № 0000289. У зв`язку з цим, питання щодо запобіжного заходу судом не вирішується.

Відносно обвинуваченої ОСОБА_11 запобіжний захід не обирався.

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинувачених підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертиз № 19/104-7/3/276 від 04.03.2020 року, № 1445-20 від 26.03.2020 року, № 2298-20 від 27.05.2020 року та № 2369/20 від 03.06.2020 року, що разом складають 2229,84 грн. (1256,08 + 326,88 + 326,88 + 320,00), що підтверджується довідками експертних установ (т.1,а.к.п.41,56, 174,190).

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст.71, ч.3 ст.78 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2019 року і остаточно, за сукупністю вироків, призначити покарання у виді позбавлення волі строком 6 (шість) років.

Строк покарання обчислювати з дня затримання по ухвалі слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 01 травня по 29 червня 2020 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, із покаранням у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, призначеним за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2022 року, остаточно, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Строк покарання обчислювати з 11 липня 2023 року і у строк покарання зарахувати відбуте покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2022 року, тобто з 28 квітня 2022 року по 10 липня 2023 року включно.

ОСОБА_8 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі одного року шести місяців іспитового строку вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

У рахунок відшкодування витрат на залучення експертів стягнути з обвинувачених ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_6 (РНОКПП невідомий) та ОСОБА_8 (РНОКПП невідомий) з кожного по 743 (сімсот сорок три) гривні 28 копійок на користь держави (Р/р - UА0004457, ОКПО казначейства - 37988155, ГУК у Дніпропетровській обл./ОТГ Слобожанське/24060300, Казначейство України (ЕАП), Код платежу - 4060300, призначення платежу - за проведенні експертизи № 19/104-7/3/276 від 04.03.2020 року, № 1445-20 від 26.03.2020 року, № 2298-20 від 27.05.2020 року та № 2369/20 від 03.06.2020 року, проведені Дніпропетровським НДЕКЦ МВС України, Дніпропетровським НДІ судових експертиз і судовим експертом ОСОБА_32 ).

Опечатані паперові конверти з п`ятьма липкими стрічками з папілярними візерунками та однією липкою стрічкою зі слідом папілярного візерунку, які знаходяться у камері зберігання речових доказів ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі постанови слідчого ОСОБА_33 від 02.03.2020 року - знищити після набрання вироком законної сили.

Товарні чеки № 493 від 15.12.2019 року та № 493 від 15.12.2019 року, надані потерпілою ОСОБА_12 , Договір про надання фінансового кредиту під заставу № 15.37991/0 від 01.03.2020 року оптичний диск із відеозаписом з приміщення ломбарду ПТ «Ломбард ОНІКС Анохіна, Яценко» за 01.03.2020 року, оптичні диски із відеозаписом слідчих дій від 01.05.2020 року, - зберігати на 37, 38, 83, 84, 112, 117, 171 аркушах першого томк кримінального провадження № 0000289.

Ноутбук «Lenovo Ideapad» моделі «S540-151WL» і LED-телевізор «Samsung» моделі UE32F5500AK чорного кольору 32 діагоналі, передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_12 по розписках від 25.03.2020 року та 03.06.2020 року, - після набрання вироком законної сили залишити у її розпорядженні.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення,а обвинуваченими ОСОБА_24 і ОСОБА_21 - у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1