Справа №694/512/23
провадження № 1-кс/694/232/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2023 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000305 від 25.02.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

з участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

27.02.2023 слідчий СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні слідчого відділення Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000305 від 25.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 відповідно до наказу № 42 о/с від 29.01.2021 перебуває на посаді старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, Національна поліція України це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 зі змінами та доповненнями, - до правоохоронних органів відносяться органи Національної поліції України.

Згідно ст. 12 Закону України «Про національну поліцію», поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань.

Так, 24 лютого 2023 року, близько 23 години, ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік від входу до кафе «Лофт», що розташований в адміністративній будівлі будинку культури на площі Соборності, 1 в м. Ватутіне Звенигородського району Черкаської області, на ґрунті неприязних відносин, які склалися в нього у зв`язку з виконанням службових обов`язків поліцейським старшим оперуповноваженим СКП Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_7 , до якого звернувся ОСОБА_5

для обговорення його на його думку неналежної поліцейської діяльності щодо запобігання незаконному обігу наркотичних засобів на території м. Ватутіне Звенигородського району Черкаської області, достовірно знаючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, діючи умисно, з мотивів неповаги до авторитету правоохоронних органів, в ході розмови, наніс ОСОБА_7 близько трьох ударів кулаками обох рук в область обличчя, внаслідок чого, потерпілий впав на землю, після чого, ОСОБА_7 підвівся, в цей час ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень поліцейському ОСОБА_7 , наніс не менше двох ударів кулаками обох рук в область обличчя, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді ушкодження зубів верхньої та нижньої щелепи, забій м`яких тканин обличчя.

За вказаних обставин ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

25.02.2023 ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

25.02.2023 ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними доказами в кримінальному провадженні та доданими до клопотання.

Крім того слідий вказує, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, не працює, не має стійких соціальних зв`язків, а тому може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також враховуючи те, що відносно підозрюваного у Ватутінському міському суді Черкаської області зупинене судове провадження у кримінальному провадженні №0000013 за ч. 4 ст. 296 КК України даний ризик є цілком обгрунтованим; враховуючи, що ОСОБА_5 знайомий із свідками, які вказують на причетність його до нанесення поліцейському ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, свідчить про те, що він може впливати на їх покази в судовому засіданні, разом з тим, йому відоме місце проживання потерпілого ОСОБА_7 та він може впливати на нього шляхом погроз, залякування та продовження відносно нього злочинної діяльності, так як згідно показань свідка ОСОБА_8 . ОСОБА_5 погрожував фізичною розправою ОСОБА_7 в разі звернення останнього до поліції з приводу заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 22.00 год. вечора по 08.00год. ранку за місцем проживання підозрюваного у домоволодінні його матері.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей

чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот протии Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання

особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінальному правопорушенні.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме:-даними рапорту старшого інспектора чергового чергової частини сектору моніторингу Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаської області ОСОБА_9 від 24.02.2023; - даними протоколу заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_7 від 25.02.2023; - даними протоколу огляду місця події, а саме частини асфальтовано - кам`яної ділянки площі, поруч з адміністративною будівлею будинку культури на площі Соборності, 1 в м. Ватутіне Звенигородського району, Черкаської області від 25.02.2023;- даними протоколу затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України від 25.02.2023; - даними показань потерпілого ОСОБА_7 від 25.02.2023;- даними показань свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

В своєму клопотанні, слідчий посилається на те, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства було встановлено наявність ризиків, передбачених у ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого злочину, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, не працює, не має стійких соціальних зв`язків, а тому може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також враховуючи те, що відносно підозрюваного у Ватутінському міському суді Черкаської області зупинене судове провадження у кримінальному провадженні №0000013 за ч. 4 ст. 296 КК України даний ризик є цілком обгрунтованим; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як ОСОБА_5 знайомий із свідками, тому він може впливати на їх покази в судовому засіданні, разом з тим, йому відоме місце проживання потерпілого ОСОБА_7 та він може впливати на нього шляхом погроз, залякування та продовження відносно нього злочинної діяльності, так як згідно показань свідка ОСОБА_8 . ОСОБА_5 погрожував фізичною розправою ОСОБА_7 в разі звернення останнього до поліції з приводу заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников протии Росії», «Томазі протии Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бойченко протии Молдови» № 41088/05 від 11 липня 2006 року одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду № 4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована

впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Щодо наявності вказаних ризиків слідчий суддя приходить до наступного.

Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Тобто кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжке та відповідно до санкції даної статті карається позбавленням волі на строк до 5 років позбавлення волі, з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також слідчий суддя приймає до уваги і те, що у Ватутінському міському суді Черкаської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України, що було підтверджено самим підозрюваним у судовому засіданні. Також з його слів встановлено, що вказане провадження на даний час зупинене, оскільки з власної ініціативи був призваний на службу до ЗСУ.

Разом з тим, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, шляхом здійснення на них психологічного тиску, шляхом вмовлянь, погроз, схиляння їх до дачі неправдивих показів на його користь, враховуючи, що свідок останні є його знайомими та більшість з них перебували з ним в одній компанії під час інциденту. Слідчий суддя враховує, що вказані свідки ще безпосередньо не допитані судом. Крім того ризик можливого тиску на потерпілого підтверджується і показами свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які вказували на те, що після нанесення тілесних ушкоджень підозрюваний продовжував конфлікт з потерпілим та погрожував останньому у випадку його звернення до органів поліції з повідомлення про вказаний інцидент, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Доводи захисника та підозрюваного про можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя вважає переконливими з огляду на те, що вказаний запобіжний захід спроможний на думку слідчого судді забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та зменшити ризики наведені у клопотанні.

Так на думку слідчого судді, ризику імовірного впливу на свідків та потерпілого можливо запобігти шляхом покладення на підозрюваного певних обов`язків, зокрема обов`язку не спілкуватися зі свідками та потерпілим у вказаному кримінальному провадженні, що передбачено ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду також на думку слідчого судді можна зменшити шляхом перебування під домашнім арештом із застосуванням засобів електронного контролю та цілодобово.

Доводи підозрюваного про те, що останній має намір працювати слідчий суддя відхиляє з огляду на те, що останній на даний час не працевлаштований і доказів можливого працевлаштування або ж пошуків роботи не надав.

Доводи щодо стану здоров`я підозрюваного слідчий суддя також не приймає до уваги, оскільки надані медичні довідки не свідчать про неможливість перебування під домашнім арештом і датовані ранніми періодами і зводяться до отриманих травм в минулому.

Щодо перебування підозрюваного у ЗСУ слідчий суддя зауважує, що вказана довідка датована початком травня 2022 року і не свідчить про його перебування у лавах ЗСУ на даний час.

Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що є рідним братом підозрюваного та проживає разом з ним. Свідок має стабільний дохід та вказав, що забезпечить необхідні життєві потреби підозрюваного у разі перебування його під домашнім арештом.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м"яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Разом з тим, на думку слідчого судді більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної. Відтак клопотання підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, та аналізу зібраних досудовим розслідуванням матеріалів клопотання та кримінального провадження, суд вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту цілодобово за адресою проживання.

Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000305 від 25.02.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ватутіне Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше не судимого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з застосуванням електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити підозрюваному цілодобово залишати місце свого проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , будь-яким способом спілкуватись зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та потерпілим ОСОБА_7 по цьому кримінальному провадженню, за відсутністю слідчого чи прокурора.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту визначити тривалістю 58 діб, тобто до 25.04.2023 включно.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити ОСОБА_5 до його місця проживання - АДРЕСА_1 , де звільнити його з-під варти.

Строк дії ухвали - до 25.04.2023 включно.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 28.02.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1