ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 639/5345/19 Номер провадження 11-кп/814/1372/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001055 за апеляційними скаргами захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року,

встановила:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Максаки Менського району Чернігівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2010 року народження, працюючого водієм ТОВ «СХІДУКРТРАНС», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України, не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 289 КК України на 3 роки обмеження волі.

Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_11 20 000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат, арешту майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.
ОСОБА_8 13 червня 2019 року, близько 07 год., маючи умисел на незаконне заволодіння легковим автомобілем «DAEWOO NUBIRA», 2003 року виробництва, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 62781 грн. 90 коп., що належить його знайомому ОСОБА_11 , попрохав під час телефонної розмови з потерпілим передати йому у тимчасове користування вказаний транспортний засіб, гарантувавши при цьому його обов`язкове повернення. У свою чергу потерпілий, нічого не підозрюючи про злочинний намір обвинуваченого, погодився та того ж дня о 08 годині ОСОБА_8 за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 отримав від дружини потерпілого ОСОБА_12 ключі і свідоцтво НОМЕР_2 від 08 травня 2003 року про реєстрацію транспортного засобу, а потім з дозволу ОСОБА_11 сів за кермо зазначеного автомобіля та поїхав до м. Сватове Луганської області.
Далі обвинувачений, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконної наживи, став зберігати на території свого подвір`я автомобіль за адресою: буд. АДРЕСА_2 та в подальшому намагався здійснити його продаж ОСОБА_13 , від чого останній відмовився.
Після цього ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення здійснив продаж зазначеного транспортного засобу раніше йому незнайомому ОСОБА_14 за 1 200 доларів США.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду змінити, так як призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості та призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від призначеного покарання з випробуванням.

Просить взяти до уваги, що обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся, усвідомив протиправність вчиненого ним діяння, дав показання стосовно обставин вчинення злочину та добровільно відшкодував завдані потерпілому збитки, працюючи на підприємстві ОСОБА_15 . Зазначає, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та роботи, характеризується на роботі з позитивної сторони, є годувальником своєї родини та матиме змогу відшкодувати завдані збитки лише перебуваючи на свободі та працюючи.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати, перекваліфікувати дії обвинуваченого із ч. 1 ст. 289 на ч. 1 ст. 356 КК України та задовольнити клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 356 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження №0001055 закрити.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник ОСОБА_7 зазначені вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 не підтримали.

Під час апеляційного розгляду прокурор відмовився від поданої раніше апеляційної скарги.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доводи захисника ОСОБА_10 про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого із ч. 1 ст. 289 на ч. 1 ст. 356 КК України в ході апеляційного розгляду не знайшли підтвердження. У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження суд апеляційної інстанції встановив, що висновки місцевого суду про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України ґрунтуються на об`єктивно з`ясованих обставинах, які підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і оцінені за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України. Вказані докази свідчать про наявність у ОСОБА_8 прямого умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом. Докази на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 , були отримані у визначеному КПК порядку, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження у місцевому суді, не викликають сумніву в законності їх збирання та процесуального закріплення. Разом з тим, доказів, які б свідчили про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, сторона захисту суду не надала, а також у апеляційній скарзі належних обґрунтувань не навела. Таким чином, за встановлених судом фактичних обставин справи діяння обґрунтовано отримало юридичну правову оцінку за ч. 1 ст. 289 КК України.

При призначенні покарання суд першої інстанції виконав вимоги закону, передбачені ст. ст. 50, 65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України; конкретні обставини вчинення злочину; особу обвинуваченого, який відповідно до ст. 89 КК України не судимий, вік обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину; відсутність обставин, що пом`якшуть та обтяжують покарання.

Підстав для застосування положень ст. 75 КК України та пом`якшення покарання учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку не встановлено.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 289 КК України в межах санкції статті, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , як про це ставиться питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає, тому апеляційні скарги захисників не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 грудня 2021 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4