В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засіданні ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001756 від 12 червня 2021 року, відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.06.2013 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
2) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2015 за ч.3 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі;
3) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.03.2016 за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі;
4) вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 09.06.2016 за ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі,
5) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
6) вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2022 року за ч. 1 ст. 296, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 один місяць;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Велика Димерка, громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1)вироком Броварським міськрайонним судом Київської області від 12.07.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на три роки
2)вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 1810.2018 року за ч.1 ст. 162, ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;
3)вироком Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2022 року за ч. ч. 2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі (вирок не набрав законної сили),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 11.06.2021, приблизно о 05 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , знаходились за адресою: м. Київ, ПКіВ «Гідропарк» в кафе «Огоньок», де побачили незнайомого їм раніше ОСОБА_4 . Помітивши у ОСОБА_4 грошові кошти та мобільний телефон у них виник злочинний умисел на заволодіння майном останнього з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_4 з корисливих мотивів з метою протиправного збагачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прослідкували за потерпілим ОСОБА_4 , який йшов по проспекту Броварський та підбігши до останнього, маючи на меті подолати опір зі сторони потерпілого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи відкрито, шляхом застосування насильства небезпечного для здоров`я потерпілого в момент спричинення, ОСОБА_7 штовхнув потерпілого у яр від чого останній впав на землю в зелені насадження.
Одночасно, ОСОБА_7 діючи згідно домовленого плану, з метою заволодіння майном ОСОБА_4 , спустився за ним та наніс удар правою ногою в область голови потерпілому, від чого потерпілий ОСОБА_4 втратив рівновагу та впав на землю. Подолавши таким чином волю до опору з боку потерпілого, з метою виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння чужим майном шляхом розбою, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 нанесли потерпілому ОСОБА_4 декілька ударів в область голови, кінцівок та тулубу, після чого заволоділи мобільним телефоном марки «Redmi Note 9» вартістю 8000 гривень та грошовими коштами в розмірі 500 гривень.
В подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зникли та викраденим розпорядились на власний розсуд чим завдали потерпілому ОСОБА_4 матеріальної шкоди на загальну суму 8500 гривень.
Згідно висновку експерта №042-1050-2021 тілесні ушкодження, під час судово-медичного огляду ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,відповідно до п.п. 4.6. та 2.2.1/ в «Правил» у п. а) даних Підсумків, відноситься до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Відповідно до п. п. 4.6. та 2.3.3 «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. б) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але не менше ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме: нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (кожного окремо)у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Вказаних висновків суд дійшов провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з наступного.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не визнав та зазначив що з 10 на 11 червня 2021 року він із ОСОБА_8 відпочивали в одному із кафе в ПКіВ «Гідропарк» де познайомились із потерпілим ОСОБА_4 .

Зокрема, ОСОБА_7 повідомив йому що був раніше судимий, потім слово за слово, ОСОБА_4 його образив та між ними спалахнула бійка, ОСОБА_8 участі у ній не приймав.

Потім потерпілий пішов, але ОСОБА_7 вирішив його наздогнати та завершити конфлікт. Тому він побіг за потерпілим, наздогнав його, штовхнув та вони разом впали в яр. Потім їх розборонив ОСОБА_8 , який участі у бійці не приймав, а тільки розбороняв.

Як у ОСОБА_8 опинився телефон потерпілого йому невідомо, потерпілого про пін-код ніхто не питав. Вважає, що його дії слід кваліфікувати за кримінальні правопорушення проти здоров`я особи.

Визнав цивільний позов потерпілого в частині відшкодування коштів на лікування потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину свою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України не визнав та зазначив наступне.

Він підтвердив, що з 10 на 11 червня 2021 року він із ОСОБА_7 відпочивали в одному із кафе в ПКіВ «Гідропарк» де познайомились із потерпілим ОСОБА_4 . Потім у ОСОБА_7 сталась бійка із потерпілим, оскільки він бачив почервоніння обличчя у ОСОБА_7 .

Коли він побачив, що ОСОБА_7 побіг за потерпілим, він побіг на ОСОБА_9 , коли наздогнав їх, то вони вже бились у яру. Він участі у бійці не брав, а лише їх розбороняв. Коли бійка завершилась, то він побачив мобільний телефон потерпілого, який вирішив викрасти, що він і зробив.

Вважає, що його дії були таємними, тому їх слід кваліфікувати як крадіжка. У подальшому, вказаний телефон він здав в Ломбард та впізнає себе на відео, яке було переглянуто у суді.

ОСОБА_7 про крадіжку ним телефона нічого не знав, про пін-код ані він, ані ОСОБА_7 у потерпілого не питали.

Цивільний позов не визнав, зазначив, що стягнення можливе лише в частині відшкодування вартості телефону.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що 10 червня 2021 року зі знайомими відпочивав у «Гідропарку». Після того, як вони пішли, він познайомився із обвинуваченими, та через деякий час в нього виник конфлікт із ОСОБА_7 , з яким він до того знайомий не був. Після того, як конфлікт було вичерпано, він вирішив піти, проте метро було зачинено, тому він попрямував (побіг) до пр. Броварського. Пізніше, коли він йшов по проспекту, то відчув удар, ще удари, від яких він впав та скотився вниз. Потім його почали запитувати пін-код від його телефону та у подальшому вдарили головою об каміння через що він втратив свідомість.

Загалом в нього забрали мобільний телефон марки «Redmi Note 9» та 500 грн.
У судовому засіданні зазначив, що били його два чоловіки, били сильно, обличчя було залито кров`ю, проте він бачив обличчя і ОСОБА_8 і ОСОБА_7 . Зазначив, що Стримбицький був у майці, шортах. У ОСОБА_10 на обличчя був накинутий капюшон.

Від удару об каміння він втратив свідомість та коли прийшов до тями, зміг вибратись та перехожий викликав поліцію та швидку допомогу.

Так, з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, судовим слідством було встановлено наступне.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, 11.06.2021 потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що 11.06.2021 близько 05 години по пр. Броварському дві невідомі особи нанесли тілесні ушкодження. Виявив відсутність мобільного телефону та 700 грн. Осіб впізнати не зможе (т. 2 а.с. 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 11.06.2021 року в місті Києві по пр. Броварському «Гідропарк» було оглянуто місцевість біля кафе (т. 2 а.с. 2-5).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.06.2021 року було оглянуто ділянку місцевості по пр. Броварському, під час якого було виявлено та вилучено окуляри, кофти та складено ілюстративну фототаблицю (т. 2 а.с. 6-12).

Відповідно до протоколу огляду інформації, що міститься на спеціальних серверах комплексної системи відеоспостереження міста Києва «Безпечне місто», було оглянуто електронний носій інформації, який було отримано на запит слідчого, встановлено наступне (т. 2 а.с. 18-26):

-о 05:25:37 із сторони території «Гідропарку» на міст вибігає чоловік, описаний на попередніх відеозаписах як № 2, який підбігає до чоловіка № 3 та вони біжать вслід за чоловіком № 1, зникаючи з місця огляду відеокамери. О 05:27:00 відеозапис припиняється.
-о 05:27:04 на відео видно частину проїзної частини дороги по Броварському проспекту у м. Києві. Камера направлена в напрямку станції метро «Лівобережна», охоплює власне проїзну частину дороги, з правої сторони від місця розташування камери - залізничні колії метро, відмежовані парканом від проїзної частини дороги, зліва від дороги - пішохідний тротуар, далі за яким зліва трав`яні та деревні насадження території ПКіВ «Гідропарк». З тротуару вліво наявний асфальтований пішохідний спуск в зелену зону. По тротуару в напрямку станції метро «Лівобережна» йде чоловік середньої тілобудови, який по відношенню до місця розташування відеокамери перебуває спиною та дещо правим боком (далі - чоловік № 1). О 05:28:15 на відеозаписі з`являється чоловік № 2, який біжить вслід за чоловіком № 1.
-О 05:28:20 чоловік № 2 наздогнав чоловіка № 1 та штовхнув його руками з тротуару на схил у зелене насадження з трави та дерев, після чого чоловік № 2 спускається вслід за чоловіком № 1 та обоє зникають з поля огляду відеокамери в зелених насадженнях.
-О 05:28:31 на відеозаписі з`являється чоловік № 3, який біжить по тротуару в тому ж напрямку, що і попередньо описаний чоловік № 2.
О 05:28:43 чоловік № 3 також підбігає до місця, де чоловік № 2 штовхнув чоловіка № 1, зупиняється та дивиться в напрямку зеленої зони, після чого чоловік № 3 також направляється з тротуару у зелені насадження в напрямку до чоловіків № 1 та № 2.
О 05:28:44 чоловік № 3, підійшовши до зелених насаджень наносить правою ногою удар чоловіку № 1, який намагається піднятися із зеленої зони в напрямку тротуару, від чого чоловік № 1 падає назад в зелені насадження, зникаючи з поля огляду відеокамери. Чоловік № 3 після цього спускається в напрмяку, куди упав чоловік № 1 і також зникає з поля огляду відеокамери.
В подальшому о 06:06:05 із зеленої зони на тротуар підіймаються два чоловіки та йдуть у напрямку станції метро «Лівобережна».
Відео до вказаного протоколу було переглянуто у судовому засіданні за участі сторін.

Згідно відповіді на запит слідчого ПТ «Ломбард Парус» громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 користувався послугами ПТ «Ломбард Парус» та ним 12 червня 2021 року було закладено мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 9 Pro в філії 19 по проспекту Миру, 2/3 прим. 43.

Крім того, на запит слідчого було отримано відеозапис з камер спостереження відділення ПТ «Ломбард» Парус» за 12 червня 2021 року.

Так, згідно протоколу огляду компакт-диска встановлено, що о 14:37:48 до приміщення ломбарду заходить чоловік, дістає предмет схожий на телефон та передає його касиру через деякий час від касира отримує документи та складає. Також отримує документи, підписує їх та повертає касиру (т. 2 а.с. 37-45).

Відео до вказаного протоколу було переглянуто у судовому засіданні за участі сторін та ОСОБА_8 не заперечував, що саме він закладав телефон потерпілого.

Відповідно до висновку експерта №042-1050-2021 від 12-28.08.2021, дані наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідчать про те, що під час звернення за медичною допомогою 11.06.2021 о 20:20, у нього виявлені тілесні ушкодження:
а) закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, уламкові переломи передньої, латеральної та медіальної стінок лівої гайморової пазухи, перелом нижньої та латеральної стінок лівої орбіти, перелом лівої виличної кістки зі зміщенням, лінійний перелом альвеолярного та піднебінного відростку верхньої щелепи справа, перелом крилоподібного відростка зліва, гемосинусу, емфізема та набряк м`яких тканин верхньощелепної та параорбітальної ділянок зліва, емфізема та забій м`яких тканин лобно-скроневої ділянки голови справа, забійна рана лобної ділянки, множинні синці обличчя;
б) різана рана лівої кисті.
Відповідно п. п. 4.6. та 2.2.1./в «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. а) даних Підсумків, відноситься до тілесного ушкодження СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.
Відповідно п. п. 4.6. та 2.3.3. «Правил», вказане тілесне ушкодження у п. б) даних Підсумків, за ступенем тяжкості, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (т. 2 а.с. 46-53).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.06.2021 року ОСОБА_11 за рисами обличчя: очима, формою носа, підборіддям впізнав ОСОБА_8 , як особу яка 12 червня 2021 року заклав мобільний телефон до Ломбарду (т. 2 а.с. 54-56).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2021 року ОСОБА_12 за кольором волосся, очима, формою обличчя та вух впізнав ОСОБА_7 , як особу яка 11 червня 2021 року з 02:00 до 03:00 години відпочивала в закладі «Огоньок» з двома іншими особами (т. 2 а.с. 58-61).

Так само, ОСОБА_12 за формою носа та очима впізнав ОСОБА_8 та за формою носа, світлими очима та зачіскою впізнав ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 62-69).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.06.2021 року ОСОБА_13 за формою носа, світлими очима, зачіскою впізнала ОСОБА_4 , як особу яка 11 червня 2021 року з 02:00 до 05:00 години відпочивала в закладі «Огоньок» з двома іншими особами (т. 2 а.с. 70-73).

Так само, ОСОБА_13 за формою вух, очима волоссям, впізнала ОСОБА_7 та за загостреним підборіддям, формою носа, очима впізнала ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 74-81).

Про порушення вимог ст. 104-106, 223 КПК України сторони кримінального провадження не повідомляли. Всі докази сторона захисту вважала належними та допустимими.
Вказані документи суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено.
В судовому засіданні потерпілий підтвердив суду, що не зміг з першого разу впізнати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час пред`явлення останніх для впізнання за участі потерпілого, згідно вказаних протоколів та переглянутого відео вбачається, що серед інших осіб є працівники Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, зокрема слідчий ОСОБА_14 та оперуповноважені (т. 2 а.с. 111-114; а.с. 158-161).

Під час судового розгляду стороною захисту не заявлялися клопотання про визнання вказаних протоколів пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_4 від 08.09.2021 та 24.11.2021 року недопустимими доказами.

Враховуючи викладене, суд не посилається, як на доказ винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на протоколи пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_4 від 08.09.2021 та 24.11.2021 року (т. 2 а.с. 111-114; а.с. 158-161), а також не враховує покази потерпілого ОСОБА_4 , що він впізнає обвинувачених, як осіб які здійснили щодо нього розбій. Суд враховує, що зі слів потерпілого нападників було двоє, вони наносили йому тілесні ушкодження, запитували щодо пін-коду та заволоділи грошовими коштами у розмірі 500 грн.

Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 26 КПК) сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, які передбачено КПК. Суди у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК.
Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи належність та допустимість доказів, досліджених в судовому засіданні, приходить до висновку про повну доведеність вини як обвинуваченого ОСОБА_7 , так і обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за обставин, встановлених судом.
Суд зазначає, що за загальним визначенням розбій, як злочин проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій відноситься до формального (усіченого) складу злочину, вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт - право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, - життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу.
Як випливає зі змісту ст. 187 КК України, обов`язковою ознакою об`єктивної сторони вказаного складу злочину є заподіяння особі, яка зазнала нападу, насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, або погроза застосування такого насильства.
Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.
В судовому засіданні було встановлено, та не заперечувалось ані потерпілим, ані обвинуваченими, що потерпілий та обвинувачені познайомились в кафе у Гідропарку, між потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_7 виник конфлікт (нанесли декілька ударів один одному), та щоб його уникнути потерпілий, який був вже один, без друзів, вирішив залишити кафе та побіг, а потім пішов у напрямку Дніпра.
Надалі, що також не заперечувалось обвинуваченими, та було підтверджено у судовому засіданні потерпілим, та даними відео з камер «Безпечне місто», обвинувачені, а саме ОСОБА_7 , а у подальшому й ОСОБА_8 наздогнали потерпілого, ОСОБА_7 зіштовхнув потерпілого у яр, туди також спустився ОСОБА_8 .
У судовому засіданні потерпілий наголошував, що нападників було двоє, вони діяли спільно, вдарили його головою о каміння, вимагали пін- код від телефону. Зазначив, що втрачав свідомість та коли прийшов у себе побачив, що зник мобільний телефон та грошові кошти у розмірі 500 грн. Йому допомогли викликати поліцію та швидку.
Заподіяння потерпілому середнього ступеню тілесних ушкоджень повністю підтверджується висновком експерта №042-1050-2021 від 12-28.08.2021 на підставі даних наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно якого, під час звернення за медичною допомогою 11.06.2021 о 20:20, у нього виявлені тілесні ушкодження:
а) закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, уламкові переломи передньої, латеральної та медіальної стінок лівої гайморової пазухи, перелом нижньої та латеральної стінок лівої орбіти, перелом лівої виличної кістки зі зміщенням, лінійний перелом альвеолярного та піднебінного відростку верхньої щелепи справа, перелом крилоподібного відростка зліва, гемосинусу, емфізема та набряк м`яких тканин верхньощелепної та параорбітальної ділянок зліва, емфізема та забій м`яких тканин лобно-скроневої ділянки голови справа, забійна рана лобної ділянки, множинні синці обличчя.
Заволодіння майном потерпілого, також знайшло своє підтвердження під час судового розгляду. Зокрема, в судовому засіданні було досліджено, відповідь на запит слідчого від ПТ «Ломбард Парус», згідно якої громадянин ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 користувався послугами ПТ «Ломбард Парус» та ним 12 червня 2021 року було закладено мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 9 Pro в філії 19 по проспекту Миру, 2/3 прим. 43 та переглянуто відеозапис з камер спостереження відділення ПТ «Ломбард» Парус» за 12 червня 2021 року.

Під час допиту ОСОБА_8 впізнав себе на вказаному відео та щодо телефону пояснив, що він ним заволодів таємно.

Крім того, на підтвердження належності потерпілому мобільного телефону надано копію фіскального чеку, оригінал якого оглянутий у судовому засіданні від ТОВ «АЛЛО» (т. 1 а.с. 104).

Щодо доводів обвинувачених та їх захисників, що обвинувачені діяли не за попередньою домовленістю, то вони є безпідставними.
В судовому засіданні встановлено, що вони вдвох наносили удари потерпілому, запитували пін-код від телефону, також вдвох залишили місце вчинення злочину та потерпілого, а наступного дня 12.06.2021 ОСОБА_8 заклав мобільний телефон Xiaomi Redmi Note 9 Pro, який належить потерпілому в філії 19 по проспекту Миру, 2/3 прим. 43.

Щодо доводів захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 що стороною обвинувачення було порушено право на захист щодо ОСОБА_7 під час досудового розслідування, суд зазначає наступне.
Так, під час підготовчого судового засідання обидва обвинувачені, почергово заявили клопотання про необхідність призначення їм захисників, з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у місті Києві на час розгляду кримінального провадження №0001756, вказані клопотання були задоволені судом, відповідно до ухвал від 21 грудня 2021 року (т. 1 а.с. 56-57) та від 02.02.2022 року (т. 1 а.с. 118-119).

Зокрема, Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги в місті Києві (далі - Регіональний центр) розглянуто ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва № 755/20031/21 від 21.12.2021 щодо залучення захисника ОСОБА_7 та повідомлено, що 08.09.2021 на підставі постанови слідчого Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_15 від 08.09.2021 Регіональним центром було видано доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 026-0006990, адвокату ОСОБА_6 , якому доручено здійснення захисту ОСОБА_7 за призначенням (т. 1 а.с. 69-70).
Під час розгляду справі в суді було з`ясовано, що захисника було запрошено під час вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 08.09.2021 року (т. 2 а.с. 115-117) та з метою подальшого застосування на той час щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про що свідчать ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10 вересня 2021 року, згідно якої до підозрюваного було застосовано привід, а 13 вересня 2021 року клопотання слідчого залишено без розгляду через неявку підозрюваного.

У подальшому, відповідно до постанови слідчого про зупинення досудового розслідування від 22.09.2021 року, ОСОБА_7 було оголошено у розшук.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», надання безоплатної вторинної правової допомоги припиняється за рішенням Центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у разі, якщо особа, яка отримує безоплатну вторинну правову допомогу, оголошена в розшук у кримінальному провадженні.

Отже, враховуючи викладене, той факт, що до підозрюваного ОСОБА_7 під час досудового розслідування запобіжний захід не був застосований, взагалі, про залучення його захисника у подальшому він не клопотав, а заявив таке клопотання лише у суді, під час підготовчого судового засідання, той факт, що захисником не були припинені повноваження -не може свідчити про порушення права обвинуваченого на захист.

Більш того, з моменту отримання справи судом 01.12.2021 року та з часу винесення ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 21 грудня 2021 року (т. 1 а.с. 56-57) та ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 02.02.2022 року (т. 1 а.с. 118-119) про призначення обвинуваченим (кожному окремо) захисників, суд неодноразово відкладав розгляд справи для можливості останнім ознайомитись із матеріалами кримінального провадження та призначив справу до судового розгляду лише 21 червня 2022 року (т.1 а.с. 212-213).

Стаття 59 Конституції України проголошує право кожного на правову допомогу та вільний вибір захисника своїх прав, а ст. 63 Конституції України закріплює таке право на захист.

У статті 20 КПК, що розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК.

На підставі положень ст. 48 КПК захисник може у будь-який момент бути залучений підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

З аналізу вищенаведених норм випливає, що особа є вільною у своєму виборі щодо залучення захисника в кримінальному процесі у разі, коли участь останнього не є обов`язковою для реалізації та захисту таких прав.

Виходячи з пред`явленого обвинувачення особі в цьому кримінальному провадженні, участь захисника не є обов`язковою, а тому, реалізуючи своє право на захист під час досудового розслідування, обвинувачений обрав спосіб захищати свої права та інтереси самостійно, що не заборонено кримінальним процесуальним законом, та не є порушенням його конституційних прав та свобод.

Отже, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили злочин передбачений ч. 2 ст. 187 КК України.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (кожному окремо), суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Обставин, згідно ст.66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (кожному окремо), судом не встановлено.
Обставин, згідно ст. 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (кожному окремо) - обвинувальний акт не містить.
Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, має місце проживання, раніше судимий, його соціальні зв`язки, позицію прокурора та потерпілого у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, має місце проживання, раніше судимий, його соціальні зв`язки, позицію прокурора та потерпілого у справі, щодо необхідної міри покарання; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій.
Отже, враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (кожному окремо), покарання у межах, установлених санкцією ст. 187 ч. 2 КК України, яке буде необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі із конфіскацією майна.
Суд враховує, що обвинувачені скоїли тяжкий злочин проти власності із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та приймає до уваги характер і спосіб скоєного кримінального правопорушення, а тому підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані.
Кримінальне правопорушення (злочин) за який засуджується ОСОБА_7 цим вироком було вичинено 11 червня 2021 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій зазначеної статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Ураховуючи, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2022 року за ч. 1 ст. 296, 71 КК України, в якому враховано вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України - остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначити за правилами ст. 70 ч.4 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2022 року, більш суворим, що призначається цим вироком.
Кримінальне правопорушення (злочин) за який засуджується ОСОБА_8 цим вироком було вичинено 11 червня 2021 року.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій зазначеної статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Ураховуючи, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення до постановлення попереднього вироку Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2022 року за ч. ч. 2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України (вирок не набрав законної сили) - остаточне покарання ОСОБА_7 слід призначити за правилами ст. 70 ч.4 КК України, тобто за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2022 року, більш суворим, що призначається цим вироком.
Крім того, судом враховано, що вирок Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2022 року не набрав законної сили та керується постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 01.06.2020 року у справі № 766/39/17.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (кожному окремо), у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (кожному окремо), обчислювати з 21 грудня 2021 року.
Речові докази у справі відсутні. Відомостей про витрати на залучення експерта обвинувальний акт не містить.
Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову до обвинувачених про відшкодування 76541 грн 11 коп. майнової шкоди та 500 000 грн. моральної шкоди, то він підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Цивільні відповідачі обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , позовні вимоги визнали частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України, передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовано КПК України, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно зі ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність; за заявою потерпілого суд може визначити відповідальність таких осіб у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

В судовому засіданні повністю доведено, що внаслідок злочину, потерпілому ОСОБА_4 завдано майнову шкоду на загальну суму 76 541 грн. 11 коп, яка складається із витрат на лікування у розмірі 68 041 грн.11 коп; вартості мобільного телефону у розмірі 8000 грн, та викрадених грошових коштів у розмірі 500 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Суд приходить до переконання, що заподіяння тілесного ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкова травми - струс головного мозку, уламкові переломи передньої, латеральної та медіальної стінок лівої гайморової пазухи, перелом нижньої та латеральної стінок лівої орбіти, перелом лівої виличної кістки зі зміщенням, лінійний перелом альвеолярного та піднебінного відростку верхньої щелепи справа, перелом крилоподібного відростка зліва, гемосинусу, емфізема та набряк м`яких тканин верхньощелепної та параорбітальної ділянок зліва, емфізема та забій м`яких тканин лобно-скроневої ділянки голови справа, забійна рана лобної ділянки, множинні синці обличчя, тривалість лікування та конкретні обставини справи та обставини їх заподіяння, заподіяло потерпілому сильні фізичні та душевні страждання. З урахуванням особи обвинувачених, виходячи з вимог розумності, з урахуванням їх ступеню вини, суд приходить до висновку що злочином потерпілому було завдано моральної шкоди, яку суд оцінює в розмірі 150 000 грн., яка підлягає стягненню з обвинувачених солідарно.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.

Відповідно до вимог частин 1, 4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2022, більш суворим, призначеним цим вироком, призначити остаточне покарання ОСОБА_7 , у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк частково відбутого покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року.
Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з 21 грудня 2021 року (т. 1 а.с.61-62).

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.

Відповідно до вимог частин 1, 4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2022 року за ч. ч. 2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, більш суворим, призначеним цим вироком, призначити остаточне покарання ОСОБА_8 , у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 строк частково відбутого покарання за вироком Ірпінського міського суду Київської області від 08.08.2022 року.
Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обчислювати з 21 грудня 2021 року (том 1 а.с. 61-62).
Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), матеріальну шкоду у розмірі 76 541 грн 11 коп. та моральну шкоду в розмірі 150 000,00 (сто п`ятдесят тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_16