КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/596/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, заапеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_7 , вирокКіровського районного суду м. Кіровограда від 26 серпня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Бобринець Кіровоградської області, українку, громадянку України, із повною загальною середньою освітою, студентку ІНФОРМАЦІЯ_2 , не заміжню, безробітну, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судиму:

-03.12.2019 року вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.,

засуджено та призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік, на підставі ч. 5 ст. 74, ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності; за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю один рік.Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покладено наступні обов`язки:- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи у розмірі 628 грн 00 коп.

Вирішено долю речових доказів по справі.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Кримінальні правопорушення вчинені при наступних обставинах.

ОСОБА_9 , 11 червня 2019 року, у період часу з 00 годин 00 хвилин по 05 годин 00 хвилин, більш точний час не встановлено, перебувала у приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

В указаний проміжок часу, на дивані, розміщеному у приміщенні однієї з кімнат квартири, ОСОБА_8 помітила сіру чоловічу сумку типу «бананка» та гаманець чорного кольору у вигляді «жабки», та у останньої виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, умисно ОСОБА_8 шляхом вільного доступу взяла вищевказаний гаманець, з якого таємно викрала належні потерпілому громадянину Лівії ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 700 доларів США, що становить 18 462,50 гривень за офіційним курсом національної валюти по співвідношенню до іноземних валют станом на 11.06.2019 та в подальшому вийшла з приміщення квартири.

Після чого ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 18 462,50 гривень.

Крім того, 05 вересня 2019 року, у денний час доби, точний час не встановлено, ОСОБА_8 , за запрошенням свого знайомого ОСОБА_11 , перебувала у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , власником якої є ОСОБА_12 .

Тоді ж, ОСОБА_8 помітила шкатулку в серванті, де, на її думку, могли знаходитись цінні речі. Відкривши шкатулку, ОСОБА_8 помітила там золоте кільце 585 проби, розмір 18,5, вага 3,12 грам. Та в цей час у неї виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 діючи умисно шляхом вільного доступу таємно викрала належні ОСОБА_12 золоте кільце 585 проби, розміром 18,5, вагою 3,12 грам, вартість якого згідно із висновком експерта № 4555/19-27 від 27.11.2019, становить 3 432,00 грн.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_8 дістала з настільного годинника, який знаходився в серванті, паперовий конверт, з якого взяла 400 доларів США, належні ОСОБА_12 , що становить 2 526,35 гривень за офіційним курсом національної валюти по співвідношенню до іноземних валют.

Після чого, ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 13 537,40 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вказаний вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити ухвалу, якою ОСОБА_8 вважати засудженою за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 240 годин. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності, а в іншій частині вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтовує такими доводами.

Прокурор вказує на те, що кримінальне правопорушення, кваліфіковане судом за ч. 1 ст. 185 КК України, вчинене обвинуваченою 11 червня 2019 року.

Згідно із п.119 ст.1 Закону України №2617-УІІІ від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, внесено зміни до положень ч.1 ст.185 КК України та виключено такий вид покарання як позбавлення волі, що є пом`якшенням кримінальної відповідальності, а тому, згідно із ч.1 ст.5 КК України його дія розповсюджується на кримінальні правопорушення, вчинені до набрання ним чинності.

У порушення вимог ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд першої інстанції, призначив обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.185 КК України в редакції від 22.11.2018 у виді позбавлення волі на строк один рік, не застосувавши закон про кримінальну відповідальність, який має зворотну силу в часі.

Отже, суд першої інстанції застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, що відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, відповідно до положень ч.5 ст.74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

У порушення вимог ч. 5 ст. 74 КК України суд, визнавши ОСОБА_8 винною за ч. 1 ст. 185 КК України та призначивши їй покарання за вказаною статтею, звільнив останню від кримінальної відповідальності, а не від призначеного покарання, тобто не застосував закон України про кримінальну відповідальність, що підлягає застосуванню, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу за доводів, викладених у ній, просив вирок суду змінити,вивчивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, за які її засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами під час судового розгляду, у зв`язку з чим вони судом не перевірялися під час судового слідства відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, і ніким із учасників судового розгляду не оскаржується.

Відтак, судом апеляційної інстанції не перевіряються доведеність винуватості та кваліфікація дій ОСОБА_8 та не досліджуються фактичні обставини кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що обвинувачена ОСОБА_8 обґрунтовано визнана винуватою у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), а також таємного викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, а її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

Перевіряючи вирок в частині призначеного обвинуваченій покарання, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, повно і достатньо врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, її особу та обставини які пом`якшують покарання, зокрема: ОСОБА_8 на обліку в закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, розкаялась у вчиненому та повністю визнала вину у вчиненні кримінальних правопорушень,

З урахуванням усіх обставин кримінального провадження, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про можливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України, звільнивши її від відбуття призначеного за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням та встановленням іспитового строку.

Визначена міра покарання, призначеного ОСОБА_8 , є достатньою, справедливою, виваженою, покарання є таким що слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене ним діяння, а й буде запобігати вчиненню ним нових злочинів.

Щодо доводів прокурора в апеляційній скарзі з приводу зміни вироку в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, - вони є слушними.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Положеннями ч. 2, ч. 3 ст. 4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Як визначено ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

Кримінальне правопорушення, кваліфіковане за ч. 1 ст. 185 КК України, вчинене обвинуваченою 11 червня 2019 року.

Згідно із п. 119 ст. 1 Закону України №2617-УІІІ від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, внесено зміни до положень ч.1 ст.185 КК України та виключено такий вид покарання як позбавлення волі, що є пом`якшенням кримінальної відповідальності, а тому, згідно із ч.1 ст.5 КК України його дія розповсюджується на кримінальні правопорушення, вчинені до набрання ним чинності.

У порушення вимог ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5, п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд першої інстанції, призначив обвинуваченій ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у редакції від 22.11.2018 у виді позбавлення волі на строк один рік, не застосувавши закон про кримінальну відповідальність, який має зворотну силу в часі.

Тож, судом застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, відповідно до положень ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винною та засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

У порушення вимог ч. 5 ст. 74 КК України суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_8 винною за ч. 1 ст. 185 КК України та призначивши їй покарання за вказаною статтею, звільнив останню від кримінальної відповідальності, а не від призначеного покарання, тобто не застосував закон України про кримінальну відповідальність, що підлягає застосуванню, що у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

За вказаних обставин апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід змінити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України в частині призначеного покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419, 424, 426 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_13 задовольнити.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарння.

Вважати засудженою ОСОБА_8 - за ч. 1 ст. 185 КК Українидо покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

В іншій частині вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 Бондарчук ОСОБА_14 Драний ОСОБА_15