Провадження №1-кс/127/9660/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого групи слідчих заступника начальника відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000496 від 09.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .
Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000496 від 09.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України.

В ході проведення досудового розслідування установлено, що ОСОБА_6 , у відповідності до розпорядження генерального директора ТОВ «Жмеринський елеватор» № 16/1 к/тр від 31.01.2017 призначений на посаду машиніста тепловоза, являючись працівником залізничного транспорту, пов`язаного з рухом поїздів та відповідальним за виконання вимог безпеки руху в межах своїх обов`язків, маючи право на самостійне управління й обслуговування локомотива згідно п. 39 Розд. І Правил технічної експлуатації залізничного транспорту промислових підприємств, затверджених наказом Міністерства промислової політики України№ 70 від 15.02.2010, склавши 17.02.2021 відповідно до Книги обліку перевірки знань актів з безпеки руху поїздів та маневрової роботи виробничого підрозділу «Локомотивне депо «Жмеринка» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» форми РБУ-10 заліки зі знання вимог Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411, Інструкції з сигналізації на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 23.06.2008 № 747, Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 31.08.2005 № 507, злочинно-недбало поставився до виконання своїх обов`язків, пов`язаних із забезпеченням безпечної експлуатації тепловоза ТГМ4Б 0340 у складі маневрового составу під час виконання маневрових робіт, грубо порушив вимоги нормативно-правових актів з питань безпеки руху на залізничному транспорті, що спричинило смерть потерпілого.
Так, ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги вищезазначених нормативних актів, близько 05 години 19 хвилин 09.09.2022, керуючи маневровим тепловозом ТГМ4Б 0340 у складі маневрового составу із 9 завантаженими та 8 порожніми вагонами, рухаючись у напрямку залізничної станції Жмеринка 15-тою під`їзною залізничною колією ТОВ «Жмеринський елеватор» по станції Жмеринка регіональної філії «Південно-Західна залізниця» при наближенні до регульованого залізничного переїзду, розташованого у м. Жмеринка на 1125 км. 10 пікету перегону «Жмеринка Ярошенка», не проінформувавши чергового вказаного переїзду про намір виїзду на регульований переїзд, не переконавшись в тому, що бруси шлагбаумів знаходяться у зачиненому положенні, ігноруючи вимоги забороняючого сигналу маневрового світлофора «М2», не переконався у відсутності небезпеки, виїхав на зазначений переїзд та допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touran», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який за відсутності забороняючих сигналів рухався належною смугою руху автодороги Т-02-18 сполученням Лука Барська Біликівці Жмеринка Ямпіль» у напрямку вул. Одеської у м. Жмеринка.

Внаслідок залізнично-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Volkswagen Touran» ОСОБА_8 від дотриманих травм загинув на місці події.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 75 від 05.10.2022 смерть ОСОБА_8 настала в результаті механічної компресійної асфіксії внаслідок здавлення грудей та живота, що підтверджується виявленими характерними та загальноасфіктичними ознаками, а саме синюшністю й одутлістю обличчя з множинними дрібноточковими крововиливами («екхіматична маска»), вогнищевою емфіземою під плеврою та епікардом (плями Тардьє), переломами грудини, 12-го ребра зліва, а також ознаками швидко наступившої смерті та порушенням внутрішньоорганого кровообігу. Вказана механічна компресійна асфіксія настала внаслідок значного зменшення вільного об`єму салону автомобіля в результаті деформації його конструкційних елементів та травмуванні об них. Зазначена механічна компресійна асфіксія відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, оскільки має ознаки небезпеки для життя в момент спричинення. Між цією травмою та смертю ОСОБА_8 є прямий причинний зв`язок.

Порушення машиністом ОСОБА_6 вимог нормативних актів щодо безпеки руху та експлуатації залізничного транспорту перебувають у причинному зв`язку з виникненням залізнично-транспортної пригоди та її наслідками настанням смерті людини.

ОСОБА_6 20.10.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 276 КК України.

Вина ОСОБА_6 підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 09.09.2022; висновком судово-медичної експертизи № 75 від 05.10.2022; протоколом огляду предмета та перегляду відеозапису від 10.09.2022; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; матеріалами службового розслідування проведеного виробничими підрозділами регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця; протоколом слідчого експерименту від 26.09.2022; сукупністю інших інших доказів зібраних в ході розслідування.

Разом із цим, у вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема: переховування від органу досудового розслідування та суду, так як останній знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, з метою уникнення відповідальності за вчинене ним кримінального правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілих кримінального провадження, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний не надав показів стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки: 1) особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, обставини вчинення злочину; 2) особиста порука, оскільки у ОСОБА_6 відсутні поручителі, які заслуговують на довіру та зможуть доставити останнього до органу досудового розслідування та в суд на першу вимогу; 3) домашній арешт, враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу, що не дасть можливість запобігти вказаним вище ризикам.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та наслідки у вигляді смерті особи, дають достатньо підстав вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі може ухилятися від органів досудового слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Окрім того, ОСОБА_6 за час досудового розслідування не вжив заходів щодо відшкодування завданих збитків потерпілим.

Враховуючи сукупність характеризуючих даних, соціальних зв`язків та чинників, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, поведінку підозрюваного, орган досудового слідства вважає, що єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді взяття під варту, тому слідчий просив клопотання задовольнити.
Слідчий в судовому засідання клопотання підтримав та просив задовольнити.
Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому необхідно застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні подав письмові заперечення на клопотання та просив відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки підозрюваний вину визнає, являється особою похилого віку, проживає з дружиною, за якою здійснює нагляд та фактично перебуває на його утримані. Наразі підозрюваний працює, та сторона обвинувачення не ставить питання про відсторонення від посади.
Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав позицію захисника.
Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали клопотання, прийшов до наступного висновку.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.
Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Згідно ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_11 підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років.

Сама по собі тяжкість інкримінованого правопорушення не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
Отже, слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний вину визнає, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання, раніше не судимий, одружений, доглядає за похилою дружиною, що свідчить про наявність міцних соціальних зав`язків. При цьому, підозрюваний працює та сторона обвинувачення не ставила питання про його відсторонення шляхом подання відповідного клопотання до суду. Також слід заначити, що стороною захисту вживались дії щодо відшкодування шкоди потерпілим, однак наразі останні від допомоги відмовляються.
Таким чином, для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для попередження ризиків вказаних стороною обвинувачення у клопотанні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого групи слідчих заступника начальника відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 задовольнити частково.
В застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.12.2022.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та слідчого у кримінальному провадженні, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя