Справа № 149/2608/21
Провадження №1-кп/149/40/22
Номер рядка звіту 17
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

02.11.2022 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Хмільник кримінальне провадження за №0000217 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Опитне Махамбетського району Гур`ївської області Республіки Казахстан, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_3 , розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працюючого, гр. України, раніше не судимого,

за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2021 року о 21:00 год. ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 зустрілись біля магазину «Фенікс», що по вул. Кутузова в м. Хмільник Віницької області. В ході розмови ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 поїхати разом із ним в с. Скаржинці Хмільницького району Вінницької області, з метою вирішення конфлікту з чоловіками, які тимчасово проживали поряд з будинком його матері та напередодні її образили. На вказану пропозицію ОСОБА_7 погодився.

Приїхавши в с. Скаржинці Хмільницького району Вінницької області, ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 зайшли на територію домогосподарства АДРЕСА_4 , де на подвір`ї їх зустрів ОСОБА_4 , до якого підійшов ОСОБА_6 та намагався нанести йому тілесні ушкодження, а ОСОБА_7 в цей час підходив до них.

В цей час, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підібрав з землі металеву швайку та наніс нею удар в праве стегно ОСОБА_6 від якого останній відійшов в сторону. Після чого ОСОБА_4 наніс удар в область черевної порожнини зліва ОСОБА_7 , який підійшов до нього та ще один удар в область правого плеча.

Відповідно до висновку експерта № 55 від 15.09.2021 року у ОСОБА_7 мало місце проникаюче поранення живота зліва (рана в ділянці лівого підребер`я, розриви тонкого кишечника та його брижі, внутрішньо-черевна кровотеча). Вказане проникаюче поранення живота зліва за своїм характером належить до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечне для життя. Також у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді ран на правому плечі та лівій бічній поверхні живота, які за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21 день). Також у ОСОБА_7 мало місце тілесне ушкодження у вигляді гематоми по лівій бічній поверхні живота, яка за своїм характером належить до легких тілесних ушкоджень, яка виникла від дії (удару) твердого тупого предмета чи співударям об такий, за механізмом на який вказує під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_4 .

Відповідно до висновку експерта № 54 від 14.09.2021 року у ОСОБА_6 мало місце тілесне ушкодження у вигляді рани на правому стегні, яке за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість днів, але не більше як три тижні (21) день.

Обвинувачений ОСОБА_4 після роз`яснення йому обвинувачення, повністю визнав вищенаведені обставини, які викладені в обвинувальному акті, зазначив, що дійсно, коли він був в будинку до нього приїхали ОСОБА_6 спільно із ОСОБА_7 . Потерпілі приїхали до нього з метою, щоб вирішити конфлікт, який був у матері ОСОБА_6 . Після того, коли він вийшов до них на вулицю почалася бійка, в ході якої він наніс тілесні ушкодження спочатку ОСОБА_6 , а потім також наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Шкоду потерпілим не відшкодовував. В скоєному розкаюється та просить суд не застосовувати відносно нього сувору міру покарання і не позбавляти його волі. Цивільний позов про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, який заявлений потерпілим ОСОБА_6 визнає частково.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що не наполягає на призначенні суворої міри покарання. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні зазначив, що не наполягає на призначенні суворої міри покарання і щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, окрім зібраних матеріалів досудового розслідування, що характеризують особу обвинуваченого, документів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів та процесуальних витрат. Учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхньої позиції немає.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та за ч. 2 ст. 125 КК України, заподіяння легкого умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило кородкочасний розлад здоров"я.

Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, а також висновки органу пробації наведені в досудовій доповіді, відповідно до яких ризики повторного вчинення кримінального правопорушення оцінені як середні, і ризик небезпеки для суспільства оцінено також як середній, виправлення обвинуваченого можливе без обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі та за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеженням волі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України покарання призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши до відбуття покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи викладені вище відомості, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання останнього можливе без ізоляції від суспільства.

У зв`язку із чим, суд, відповідно до вимог ст. ст. 75, 76 КК України, вважає за необхідне звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання, якщо він протягом, призначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь матеріальну шкоду в сумі 10 000 грн, моральну шкоду в сумі 40 000 грн, внаслідок протиправних (злочинних) дій відносно нього.

Суд дослідивши матеріали справи, враховуючи що від протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 завдано тілесні ушкодження, від яких останній перебував на стаціонарному лікуванні та поніс грошові витрати, а тому в частині стягнення матеріальної шкоди позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 якої передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

При визначенні розміру завданої потерпілому ОСОБА_6 моральної шкоди внаслідок протиправних (злочинних) дій обвинуваченого, суд враховує характер і обсяг душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 , неможливості відновлення втраченого здоров`я, поведінку обвинуваченого в момент скоєння злочину та його поведінку після вчинення злочину, суд вважає що моральна шкода, яка буде стягнута з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 в сумі 10 000 в повній мірі компенсує йому перенесені душевні страждання та душевний біль. А тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Підстав для забезпечення кримінального провадження, в тому числі для обрання запобіжного заходу, немає.

На підставі викладеного, ст. ст. 23 ЦПК України та керуючись ст. ст. 100, 124, 331, 369, 370-374, 377, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 до відбуття остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в сумі 10000 рн., моральну шкоду в сумі 10 000 грн. та витрати на оплату правової допомоги адвоката в сумі 5000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт, який накладено ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.07.2021 року.

Скасувати арешт, який накладено ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 27.07.2021 року.

Скасувати арешт, який накладено ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29.07.2021 року.

Речові докази:

-футболку білого кольору із надписом на грудях «Black Venom», з лівої сторони внизу наявні сліди речовини бурого кольору зовні схожої на кров, сандалі коричневого кольору із слідами речовини бурого кольору поміщено до спецпакету НПУ SUD 3101158 повернути власнику ОСОБА_6 ;

-джинсові шорти із слідами з лівої та з правої сторони речовини бурого кольору, шкіряний ремінь чорного кольору, шльопанці чорного кольору із слідами речовини бурого кольору, які поміщено до спецпакету НПУ SUD 3101159 - повернути власнику ОСОБА_7

-три скляні стакани, які поміщено до паперового конверта з відповідними записами та підписами; сонцезахисні окуляри, які поміщено до паперового конверта з відповідними записами та підписами; два змиви із слідами РБК з поверхні бетонного покриття, які поміщено до паперового конверта з відповідними записами та підписами; одна частина рослини із слідами РБК, які поміщено до паперового конверта з відповідними записами та підписами; один предмет зовні схожий на ніж із дерев`яною ручкою, які поміщено до паперового конверта з відповідними записами та підписами; дванадцять недопалків, які поміщено до паперового конверта з відповідними записами та підписами; металеву швайку розмірами близько 40 сантиметрів, один кінець гострий, а другий кінець заокругленої форми та на гострому куті було виявлено сліди речовини бурого кольору зовні схожої на кров, що поміщено до паперового конверта знищити.

Вирок суду може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8