УХВАЛА
Іменем України

08.11.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
слідчої ОСОБА_3 ,
представника користувача майна ОСОБА_4
розглянувши клопотання заступника начальника СВ відділу поліції № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, внесене в кримінальному провадженні №0000541 від 04.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України та додані до клопотання матеріали, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки "DAF CF 400", д.н.з. НОМЕР_1 та тимчасово позбавити власника майна ОСОБА_7 , користувача майна ОСОБА_8 , інших користувачів та третіх осіб можливості відчужувати та розпоряджатися вищевказаним майном.
Крім цього, слідчий просить накласти арешт на напівпричіп "KAISER", д.н.з. НОМЕР_2 , та на корисні копалинами «пісок», які перебувають у напівпричепі, та тимчасово позбавити ПП «ВКП Проспект», власником якого є ОСОБА_9 , користувача майна ОСОБА_8 , інших користувачів та третіх осіб можливості відчужувати та розпоряджатися вищевказане майно.
У клопотанні вказано, що в ході досудового розслідування встановлено, що 03.11.2022 року близько 11 год. на автодорозі "Житомир-Сквира" поблизу с. Тарасівка, Станишівської ОТГ, Житомирського району Житомирської області працівниками поліції зупинено автомобіль марки "Mantga 18.430", д.н.з. НОМЕР_3 з напівпричіпом «SCHWARZMULLER HKS-2E», д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_10 , а також автомобіль марки "DAF CF 400", д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом "KAISER", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , які здійснювали перевезення піску, без відповідних документів, що свідчить про порушення правил використання надр.
Водії ОСОБА_10 та ОСОБА_8 пояснили поліцейським, що їдуть з кар`єру «Житомирського комбінату силікатних виробів», що розташований в с. Тарасівка, Житомирського району. При цьому не встановлено законні підстави видобутку піску зі вказаного кар`єру та погрузки вказаних корисних копалин на зазначені автомобілі. Крім цього, надані водіями транспортних засобів товарно-транспортні накладні №1257 від 03.11.2022 та №1258 від 03.11.2022 викликають сумніви.
В обґрунтування клопотання вказано, що вилучені в ході огляду місця події зазначені транспортні засоби з напівпричепами є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою їх збереження необхідно накласти арешт, оскільки не накладення арешту призведе до їх втрати або відчуження, у зв`язку з цим у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене майно.
В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила задовольнити. Пояснила, що водіями не надано документів про правомірність проведення видобутку піску. Проте зазначила, що вказані документи не мають бути у водія при перевезенні. Пояснити який сумнів викликають товарно-транспортні накладні №1257 від 03.11.2022 року та №1258 від 03.11.2022 року, вилучені у водіїв, пояснити не змогла.
Представник володільця тимчасово вилученого майна адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо накладення арешту на майно та заначив, що останнє є необґрунтованим, правових підстав для його задоволення немає. В обґрунтування заперечень адвокат зазначив, що відсутні припущення щодо можливого вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 240 КК України, а тому неможливо застосовувати до даної справи норми кримінального процесуального кодексу.
Крім цього, адвокат зазначив, що водіями стороні обвинувачення надано документи на вантаж (пісок), що також підтверджено і підприємством, де здійснювалось завантаження. Наявні в матеріалах справи відомості щодо об`єму корисних копалин, які перевозилися ОСОБА_8 та ОСОБА_10 03.11.2022 року, спростовують криміналізацію інкримінованого у даному провадженні діяння, передбаченого ч. 1 ст. 240 КПК України, оскільки вартість об`єму піску, що перевозився, не є значним.
Заслухавши слідчого, представника власника майна, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КК України).
Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000541 від 04.11.2022 року, здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КК України (порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у значному розмірі).
В ході проведення огляду місця події від 03.11.2022 року автомобіль марки "DAF CF 400", д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом "KAISER", д.н.з. НОМЕР_2 , та пісок який перебував у вказаних транспортних засобах вилучені.
Постановою заступника начальника СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 04.11.2022 року вилучені транспортні засоби визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Проте, пісок речовим доказом не визнано.
Частина 1 статті 240 КК України передбачає покарання за порушення встановлених правил охорони надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у значному розмірі.
Незаконне видобування корисних копалин місцевого значення вважається вчиненим у значному розмірі, якщо їх вартість у тридцять і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Незаконне видобування корисних копалин місцевого значення вважається вчиненим у великому розмірі, якщо їх вартість у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Представником користувача майна надано ряд документів, серед яких: договір оренди транспортного засобу №01-07-2021/1, договір оренди напівпричіпа №01-07-2021/4, рахунок-фактура №СФ-0000229 від 28.10.2022 року, договір поставки №20-08-22/1 від 20.08.2022 року, договір №41 купівлі-продажу товарів від 09.09.2022 року, які в сукупності вказують на те, що перевезення ОСОБА_8 піску автомобілем марки "DAF CF 400", д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричіпом "KAISER", д.н.з. НОМЕР_2 здійснювалось на законних підставах з наявністю всіх необхідних дозвільних документів.
До клопотання слідчим долучено: свідоцтва про реєстрацію на автомобіль марки "DAF CF 400", д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію напівпричіпа "KAISER", д.н.з. НОМЕР_2 серії НОМЕР_6 , накладні №97та №98 від 03.11.2022 року, протокол огляду місця події від 03.11.2022 року, рапорт, протокол допиту свідка, сертифікат відповідності транспортного засобу, два поліса ОСЦПВ №АТ/3085644 та №АТ/3151351 та посвідчення водіїв ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для арешту майна, вказаного у клопотанні слідчого, оскільки останнім не доведено причетності вилученого під час зупинки працівниками поліції 03.11.2022 року транспортного засобу з напівпричіпом, які були завантажені піском до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 240 КК України, слідчим не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, не доведено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та потреби кримінального провадження у накладенні арешту на вилучене майно, а сам факт визнання транспортних засобів речовими доказами у кримінальному провадженні не може слугувати достатньою підставою для задоволення клопотання.
Суд критично ставиться до показів слідчого, наданих в судовому засіданні, оскільки крім того, що вони є суперечливими, слідчий в судовому засіданні вказала, що у водія ОСОБА_8 під час зупинки працівниками поліції 03.11.2022 року були наявні всі необхідні дозвільні документи для перевезення корисних копалин, а причиною внесення відомостей до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 240 КПК України, є ненадання відповіді керівництвом кар`єру «Житомирського комбінату силікатних виробів» на запит щодо законних підстав видобутку піску.
За правилами статті ч. 3 ст. 169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.
Керуючись ст. ст. 169, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000541 від 04.11.2022 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1