Справа № 638/7740/19
Провадження № 1-кп/638/612/23
УХВАЛА

Іменем України

14 лютого 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

перекладача - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу та про участь обвинуваченого в судових засіданнях в залі судових засідань поза межами скляної кабіни без застосування спеціальних засобів відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила суд продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 діб без можливості внесення застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Як на додаткові підстави продовження запобіжного заходу зазначила, що ОСОБА_5 оголошений у міжнародний розшук з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації за вчинення інших кримінальних правопорушень на території Російської Федерації проти життя та здоров`я особи. Крім того, ОСОБА_5 постійного місця проживання на території України не має, є громадянином іншої держави, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, що в сукупності свідчить про можливість переховування від суду та наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Оскільки справа слухається у підготовчому засіданні, існує ризик впливу на свідків та потерпілу з боку обвинуваченого під час подальшого судового розгляду справи. Причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. З урахуванням обгрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що відноситься до особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, прокурор вважає, що обрання більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування тримання під вартою без можливості внесення застави. В обгрунтування своєї позиції послався на доводи, які виклав в клопотанні про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесння застави.

В судовому засіданні зазначив, що підозра, висунута стороною обвинувачення, не відповідає фактичним обставинам та не грунтується на належних та допустимих доказах. Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини після спливу певного проміжку часу існування лише обгрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження строку тримання особи під вартою. Триваліть тримання під вартою повинна бути виправданою, інакше судове рішення про продовження строку тримання під вартою не відповідатиме нормам КПК і вимогам практики ЄСПЛ. Враховуючи розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у максимальному розмірі, передбаченому для даного виду злочину.

Обвинувачений у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з можливістю застосування застави.

Прокурор проти зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави заперечувала, вважає заявлене клопотання необгрунтованим.

Суд, заслухавши доводи прокурора, захисника та обвинуваченого, дослідивши клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зміну цього запобіжного заходу, матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно з вимогами ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед іншого - вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини роз`яснює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які продовжують існувати на час розгляду вказаного клопотання, що полягають у можливості ухилення від суду, впливу на свідків та потерпілу та вчинення інших кримінальних правопорушень, з огляду на наступне.

На наявність цих ризиків вказує те, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Суд також враховує характер вчиненого кримінального правопорушення, відсутність у обвинуваченого постійного джерела доходів та проживання на території України, дані, які характеризують його особу, відсутність міцних соціальних зв`язків, оголошення у міжнародний розшук з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 111, ч. 2 ст. 127 КК РФ, що свідчать про можливість ОСОБА_5 переховування від суду та не виконання ним процесуальних рішень, а також про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень. На вказаний ризик вказує також та обставина, що обвинувачений був затриманий на підставі ухвали суду від 08.11.2022 з метою приводу для участі в судовому засіданні щодо розгляду клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Справа розглядається на час розгляду даного клопотання у підготовчому засіданні, в подальшому під час судового розгляду можуть бути допитані свідки та потерпіла, тому існує ризик того, що обвинувачений буде мати можливість незаконно вплинути на потерпілу або свідків з метою зміни показань, що не сприятиме об`єктивному розгляду справи.

З огляду на викладене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів. Суд вважає, що менш суворий запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченому.

Обвинуваченим та його захисниками під час розгляду даного клопотання не наведено доводів та не надано належних доказів, що свідчать про необґрунтованість пред`явленого обвинуваченого та наявність підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на тримання під вартою з можливістю внесення застави суд зазначає, що згідно з ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо, зокрема, злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави обвинуваченому.

Крім того, через канцелярію суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 , в якому останній просить дозволити обвинуваченому в судових засіданнях перебувати в залі судових засідань Дзержинського районного суду м. Харкова під час розгляду справи поза межами металевої клітки, скляної кабіни без застосування відносно ОСОБА_5 спеціальних засобів (металевих браслетів), визначивши місце його розміщення у залі поряд із адвокатом ОСОБА_4 .

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 підтримали клопотання з підстав, викладених у клопотанні.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вищезазначеного клопотання та просила суд відмовити у його задоволенні, виклавши свої доводи у письмових запереченнях.

Вирішуючи клопотання сторони захисту, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст. 1, ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї (надалі Конвенція) є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Стаття 17 Закону України N° 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Положеннями ст. ст. 5, 18 Конвенції передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

На підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.11.2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Статтею 20 КПК України передбачені положення, що регулюють право обвинуваченого на захист при розгляді кримінального провадження, зокрема, обвинувачений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 318 КПК України судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні - залі судових засідань.

В судовому засіданні під час розгляду справи ОСОБА_5 знаходиться у скляній кабіні, без застосування металевих браслетів.

На обґрунтування свого клопотання захисник обвинуваченого послався на рішення Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), зокрема, у справі «Ярослав Бєлоусов проти Росії», «Ходорковський проти Росії" та «Свинаренко і Сляднєєв проти Росії», у яких ЄСПЛ зазначив, що перебування заявників в металевій клітці чи скляній кабіні в залі судових засідань становить порушення ст.ст. 3,6 Конвенції. Захисник вважає, що скляна кабіна є обмежено звукопроникною, а обвинувачений буде знаходитись постійно на значній відстані із захисником, тобто, без можливості постійного безпосереднього контакту із обвинуваченим.

З даного приводу суд зазначає, що Європейський суд з прав людини уконтексті заходів щодо забезпечення судового засідання наголосив, що ув`язнення в металевій клітці суперечить статті 3, враховуючи її об`єктивно принижуючу природу. Однак, розміщення підсудних за скляними перегородками або в скляних кабінах само по собі не включає елемента приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня суворості, хоча цей рівень може бути досягнутий, якщо обставини ув`язнення заявників, взяті в цілому, спричиняють їм страждання або труднощі такої інтенсивності, що перевищують неминучий рівень страждань, властивих утриманню.

Стаття 3 Конвенції містить абсолютну заборону катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження або покарання. Отже, для того, щоб підпадати під сферу дії статті 3 Конвенції, жорстоке поводження повинно досягти певного мінімального рівня жорстокості. Оцінка цього мінімуму є відносною; вона залежить від усіх обставин справи.

Відповідно до п. 11 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 року № 613/785/5/30/29/67/68, у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених (підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог ДБН.

Вирішуючи заявлене захисником клопотання суд враховує, що загородження, в якому знаходиться обвинувачений, стосовно якого застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідає вимогам ДБН та надає можливість обвинуваченому ефективно використовувати свої права, зокрема право на захист, спілкування з захисником та іншими учасниками кримінального провадження.

Під час розгляду справи спеціально обладнане в залі судового засідання місце для утримання осіб, які тримаються під вартою, не переповнене, оскільки ОСОБА_5 перебуває в скляній кабіні один, що унеможливлює виникнення незручності та приниження переповненістю через порушення особистого простіру. Знаходження працівників конвою не перешкоджає спілкуванню захисника та перекладача з обвинуваченим. Вид і форма скляної кабіни є такою, що дозволяє обвинуваченому безперешкодно спілкуватись із захисником, перекладачем та отримувати правову допомогу, передавати документи. Обвинувачений ОСОБА_5 під час знаходження у скляній кабіні має можливість користуватися ручкою та папіром, робити записи та нотатки, спілкуватись та надавати пояснення іншим учасникам судового провадження.

Водночас, суд бере до уваги міркування безпеки, особливо в резонансних справах та наголошує на важливості того, що безпека в залі є умовою справедливого судового розгляду з огляду на значення, яке надається правам захисту; будь-які заходи, що обмежують участь обвинуваченого під час судового розгляду або накладають обмеження на нього чи його відносини з адвокатами - повинні бути застосовані доки це необхідно, і мають бути пропорційні ризикам у кожному конкретному випадку (рішення ЄСПЛ у справі «Рамішвілі та Кохреїдзе проти Грузії»).

Судом при вирішення заявленого клопотання враховано, що ймовірне покарання за інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, у разі визнання винуватим, передбачає позбавлення волі на тривалий строк, перебування обвинуваченого під час судового засідання без спеціальних засобів і не в скляній кабіні, може спровокувати обвинуваченого на ймовірний побіг, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Стороною захисту не наведено переконливих аргументів, які б указували на те, що умови перебування обвинуваченого ОСОБА_5 в судових засіданнях під час розгляду справи перешкоджають здійсненню його права на захист, що суперечить ст.ст. 3, 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На думку суду, перебування ОСОБА_5 в скляній кабіні з врахуванням обставин в цілому та на час дії запобіжного заходу не включає елемента приниження, достатнього для досягнення мінімального рівня жорстокості, не спричиняє йому страждання або труднощі такої інтенсивності, що перевищують неминучий рівень страждань, властивих утриманню.Таке перебування є пропорційним обмеженням його прав як особи, що утримується під вартою, здійснюється відповідно до закону, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві.

Врахувавши всі доводи та заперечення учасників провадження щодо заявленого клопотання та встановлені обставини у їх сукупності, керуючись ст. 321 КПК України, згідно з якою головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, вживає необхідних заходів для забезпечення в судовому засіданні належного порядку, суд доходить висновку про недоцільність задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 2, 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 321, 369-372, 392, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України задовольнити.

Продовжити дію обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» (№ 27) строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 14 лютого 2023 до 14 квітня 2023 включно без права внесення застави.

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою з правом внесення застави - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про участь обвинуваченого ОСОБА_5 в судових засіданнях в залі судових засідань поза межами металевої клітки, скляної кабіни без застосування відносно нього спеціальних засобів (металевих браслетів) - відмовити.

Строк дії ухвали про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 14 квітня 2023 включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 та направити Державній установі "Харківський Слідчий Ізолятор" для відома і виконання.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку тримання під вартою безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1