Справа № 386/442/23
Провадження № 1-кс/386/146/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

12 квітня 2023 року смт. Голованівськ

Слідчий суддя

Голованівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого - заступника начальника СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором начальником Благовіщенського відділу Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_4 , про арешт майна, в кримінальному провадженні дані про які внесені в ЄРДР за 0000217 від 07.04.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1 КК України.

Клопотання надійшло до суду 11 квітня 2023 року о 10 год. 38 хв.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, заслухавши слідчого, та дослідивши докази по даних матеріалах -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий - заступник начальника СВ Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Благовіщенського відділу Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, в кримінальному провадженні дані про які внесені в ЄРДР за 0000217 від 07.04.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.301-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в період із травня 2022 року по березень 2023 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель: с. Сабатинівка, Голованівського району, Кіровоградської області, в ході переписки в соціальній мережі «Інстаграм» з використанням інформаційно телекомунікаційних систем та технологій одержав доступ до дитячої порнографії за участю неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , без мети збуту чи розповсюдження.

06.04.2023 року, в період часу із 19 год. 40 хв. по 20 год. 20 хв., на підставі заяви ОСОБА_8 про добровільну видачу проведено огляд місця події за адресою: м. Благовіщенське вул. Героїв України 74 Благовіщенської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області СПД №2 (м. Благовіщенське) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області в ході якого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки TECNO BC2C, IМЕІ 1: НОМЕР_1 , IМЕІ 2: НОМЕР_2 , який упаковано до спецпакету Національна поліція України KIV1141315.

06.04.2023 року в ході опитування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено, що з ОСОБА_7 він був знайомий довгий час, приблизно пів року. З нею він не зустрічався та відносин не мав. Спілкувався він з нею виключно в телефонному режимі. За весь період спілкування він з нею бачився два рази. Фото та відео інтимного характеру ОСОБА_9 скидала йому добровільно, фото три рази скидала, та відео два тази скидала. У відповідь ОСОБА_10 також добровільно скидав їй свої фото інтимного характеру в кількості двох-трьох фото кожного разу. В березі він припинив з нею спілкування через те, що йому сподобалась інша дівчина. Тому він вирішив скинути інтимні фото ОСОБА_11 своїй двоюрідні сестрі ОСОБА_12 та двоюрідному брату ОСОБА_13 .

Володільцем вказаного майна являється неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_2 , який проживає із матір`ю ОСОБА_8 (мобільний телефон НОМЕР_3 ).

Власником вказаного майна являється мати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жит. АДРЕСА_2 .

Слідчим у кримінальному провадженні, в порядку ст. ст. 98, 100, 110 КПК України винесено постанову про визнання в якості речового доказу, а саме мобільного телефону марки TECNO BC2C, IМЕІ 1: НОМЕР_1 , IМЕІ 2: НОМЕР_2 , який було виявлено та вилучено в ході огляду місця події та долучено його до кримінального провадження, так як на телефоні містяться відомості, які мають значення для встановлення обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Вказане вилучене майно долучено до кримінального провадження в якості речового доказу, оскільки існують підстави вважати, що дані речі підшукані, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до частини 1 статті 167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення особи (підозрюваного) можливості користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з пунктами 3,4 частини 2 статті 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Частина 1 статті 131 КПК України визначає: заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Вимогами приписів статі 170 КПК України закріплено: арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Пунктом 11 статті 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вищевикладене, предмети вилучені стороною обвинувачення під час огляду місця події, мають суттєве значення для виконання фундаментальних завдань кримінального провадження: забезпечення повного, швидкого та неупередженого розслідування судового розгляду, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження, можуть зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у своїй сукупності має доказове значення для доведеності вини причетних осіб, та є речовими доказами, тому, з метою їх збереження, внаслідок існування реальних обставин, які підтверджують, що незастосування заборони відчуження, розпорядження та користування тимчасово вилученим майном обґрунтовується можливістю знищення, спотворення, приховування предметів, а також настанням інших наслідків, які могли б перешкодити кримінальному провадженню, що не забезпечить дієвості та ефективність досудового розслідування, виникла необхідність у накладені на них арешту із забороною права на відчуження, розпорядження та користування, вилученого майна.

Просив накласти арешт на матеріальні об`єкти, а саме: мобільний телефон марки TECNO BC2C, IМЕІ 1: НОМЕР_1 , IМЕІ 2: НОМЕР_2 , який упаковано до спецпакету Національна поліція України KIV1141315, із забороною розпорядження та користування вказаним майном, з метою позбавлення можливості його приховування, зникнення, втрати та відчуження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В судове засідання слідчий не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилвась , про час та місце розгяду клопотання повідомолена належни чином, через канцелярію суду подалав заяву про розгляд клопотання без її участі.

Вивчивши внесене клопотання, ознайомившись з письмовими заявами учасників кримінального процесу та дослідивши додані до клопотання документи та матеріали, приходжу до наступних висновків.

Клопотання складено належною на те особою, та погоджене з відповідним на те прокурором, на підставі внесеного до ЄРДР даних про кримінальне правопорушення, тобто на законних підставах.

Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення підозрюваного можливості, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно до п.п. 3,4 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч.ч 1,2 ст.170 КПК України арешт майна є тимчасово позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливість відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим кодексом порядку. Відповідно до вимог цього кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як зазначено в клопотанні, арешт на майно необхідно накласти оскільки вилучені речі мають суттєве значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та з метою забезпечення їх зберігання та використання як речових доказів у справі.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вирішуючи клопотання слідчий суддя виходить з наступного.

Матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, та зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Арешт зазначеного майна є розумним та співмірним із завданням кримінального провадження і вищенаведені конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає над приватними інтересами особи, яка є власником зазначеного майна.

За даних обставин слідчий суддя вважає, що є обгрунтована необхідність у накладенні арешту на майно, яке було вилучення в ході огляду місця подій проведеного 06.04.2023 року в рамках кримінального провадження до прийняття рішення по кримінальному провадженню, з метою їх збереження та проведення слідчих дій в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 170-173,309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити повністю.

Накласти арешт на мобільний телефон марки TECNO BC2C, IМЕІ 1: НОМЕР_1 , IМЕІ 2: НОМЕР_2 , який упаковано до спецпакету Національна поліція України KIV1141315, який було виявлено та вилучено 06.04.2023 року в період часу з 19 год. 40 хв. по 20 год. 20 хв., в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Благовіщенське вул. Героїв України 74 Благовіщенської територіальної громади Голованівського району Кіровоградської області СПД №2 (м. Благовіщенське) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, володільцем якого являється неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та власником якого є ОСОБА_8 .

Заборони будь-кому права на відчуження, розпорядження та користування вказаним телефоном до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Ухвала діє до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1