ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1051/22

Провадження № 11-кп/4820/723/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького апеляційного суду в режимі відеоконференціїсправу за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05.09.2022 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк або звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк або звільнення від відбування покарання, мотивуючи це тим, що він відбуває покарання у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)», оскільки був засуджений до довічного позбавлення волі. На переконання засудженого, практика Європейського Суду з прав людини та Європейська конвенція з прав людини та основоположних свобод є джерелом міжнародного права, і, відповідно до Конституції України, є частиною національного законодавства, а отже наявні усі законні підстави для вирішення питання, яке ОСОБА_7 ставить перед судом.

Посилаючись на рішення Конституційного Суду № 6-(ІІ)/2021 від 16 вересня 2021 року та Європейського суду з прав людини у справах «Петуховпроти України (№ 2)», «Старишко проти України», «Лопата та інші проти України» тощо, якими констатовано порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо відсутності в Україні реальної перспективи звільнення осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, засуджений вважає, що відсутність у національному законодавстві механізму дострокового звільнення від довічного позбавлення волі чи його заміни більш м`яким на позбавлення волі на певний строк не є визначальним, оскільки Європейська конвенція з прав людини та основоположних свобод має вищу юридичну силу, аніж Кримінальний кодекс України.
Засуджений звернув увагу суду, що в Україні відсутня перспектива перегляду довічного ув`язнення, що є порушення вимог ст. 3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод. Дані обставини засуджений вважає такими, що прямо суперечать вимогам ст. 28 Конституції України, і відповідно до практики Європейського суду з прав людини є підставою для заміни покарання більш м`яким. ОСОБА_7 наголошує, що відсутність процесуальних норм не є перешкодою для задоволення його клопотання.

В апеляційних скаргах захисник ОСОБА_6 та засуджений ОСОБА_7 прохають скасувати ухвалу Ізяславського районного суду від 05 вересня 2022 року та ухвали нову ухвалу, якою змінити ОСОБА_7 довічне позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, оскільки зникли обґрунтовані підстави для його подальшого тримання в установі виконання покарань.
Заслухавши доповідача, захисника та засудженого, які прохали задовольнити апеляційні скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що вони підлягають частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового розгляду, за таких підстав.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що можливість замінити невідбуту частини покарання більш м`яким для осіб,які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, ст.82 КК України не передбачена.

Суд також врахував, що рішенням Конституційного Суду № 6-(ІІ)/2021 від 16.09.2021 частину першу статті 82 КК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в тім, що вона унеможливлює її застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Разом з тим, зміни до нормативно-правових актів, які б визначали порядок та умови заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на певний строк, не внесені.

З урахуванням наведеного суд зазначив, що в національному законодавстві України відсутній механізм перегляду довічних вироків, на даний час в України існує тільки інститут Президентського помилування, передбачений ст. 87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.

Отже, на момент прийняття судового рішення відповідні зміни в Закон внесені не були, тому суд прийняв правильне рішення.

Натомість, рішенням Конституційного Суду України № 6-р(II)/2021 16 вересня 2021 рокувизнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 81, частину першу статті 82 Кримінального кодексу України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

06 листопада 2022 року набрав чинності Закон України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року щодо гуманізації окремих норм кримінального законодавства стосовно застосування покарання у виді довічного позбавлення волі.
Законом № 2690-ІХ внесені зміни до положень ст. 82 КК, якими визначено можливість заміни особі, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, невідбутої частини покарання більш м`яким (позбавлення волі строком від 15 до 20 років) після відбування нею не менше 15 років призначеного судом покарання.
Частину другу статті 31 КПК України доповнено абзацом третім такого змісту: "Клопотання (подання) про вирішення питання щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк розглядається колегіально судом у складі трьох суддів".
Отже, законодавча конструкція вказаних норм кримінального закону та кримінального процесуального закону була суттєво змінена; концептуальний розрив у правовому регулюванні за цими законами значний.
Відповідно до ч. 1ст. 5 КПК Українипроцесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Тобто раніше чинний закон перестає застосовуватись у кримінальному провадженні після набрання чинності новим законом, незалежно від того, коли було розпочате судове провадження.
Крім того, колегія суддів бере до уваги наступне.
Так, Конституційний Суд України в рішенні від 16 вересня 2021 року №6-р(II)/2021 зазначив, щояк свідчить практика Європейського суду з прав людини, неодмінною є вимога перегляду покарання на довічне ув`язнення, що застосовується як інструмент захисту людської гідності з огляду на зв`язок між надією на звільнення та людською гідністю. У контексті європейського правопорядку в ділянці людських прав „саме поняття звільнення поєднане з тією ідеєю, що людська гідність має стосунок до ресоціалізації довічно ув`язненої особи. Із цього випливає: звільнення означає, що довічно ув`язненим належить мати перспективу повернення в суспільство, якщо їх було ресоціалізовано та їх уже більше не вважають загрозою суспільству, і таке повернення відбувається тоді, коли вони все ще здатні бути активними членами суспільства [DirkvanZylSmithandCatherineAppleton. LifeImprisonment: A GlobalHumanRightsAnalysis. Cambridge (Massachusetts): HarvardUniversityPress, 2019. P. 236].
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
За таких підстав, колегія суддів вважає, що подані апеляційні скарги необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати та призначити на новий розгляд справи у суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 418, 419, 537-539 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05.09.2022 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк або звільнення від відбування покарання скасувати і призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції.

Ухвала суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: