Справа № 1-271/11
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підсудних ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання підсудного ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу, подане в межах розгляду кримінальної справи №1-271/11 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 1, 6, 12, ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Подільського районного суду міста Києва з 2011 року перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12, ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187 КК України.
У зв`язку із звільненням у відставку судді члена колегії суддів ОСОБА_15 відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 12 березня 2021 року визначено суддю члена колегії суддів ОСОБА_2 .

У зв`язку із звільненням у відставку головуючого судді у справі ОСОБА_16 , відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2021 року головуючою суддею визначено суддю ОСОБА_1 .

До заміни зазначених головуючого-судді та судді члена колегії суддів під час розгляду кримінальної справи попереднім складом суду кримінальна справа перебувала на стадії судових дебатів.
Постановою колегії суддів Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2021 року розгляд даної кримінальної справи розпочато спочатку, у відповідності до імперативних вимог ст. 258 КПК 1960 року.
В ході судового розгляду даної кримінальної справи підсудний ОСОБА_10 подав заяву про відвід судді-члену колегії суддів ОСОБА_17 , яка була задоволена постановою Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи №1-271/11 між суддями від 14.01.2022, проведеного на підставі ухвали Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року про відвід судді-члена колегії суддів ОСОБА_17 , - визначено суддю-члена колегії суддів - ОСОБА_3 .

Таким чином, у провадженні Подільського районного суду міста Києва у складі колегії суддів: головуюча суддя ОСОБА_1 , судді-члени колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вказана кримінальна справа перебуває з 14.01.2022.
В судовому засіданні 21.11.2022 підсудний ОСОБА_10 подав клопотання про зміну запобіжного заходу, мотивуючи його тим, що він 12,5 років утримується під вартою. Зазначив, що в нього наявні міцні соціальні зв`язки, до затримання офіційно служив у міліції, має дитину. Крім того, зауважив, що попереднім складом суду порушені розумні строки розгляду вказаної справи. Звернув увагу суду, що Європейський суд з прав людини у справі «Дешко та інші проти України» своїм рішенням від 14.10.2021 констатував порушення пункту 3 статті 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» щодо надмірного утримання його під вартою. Послався на численну практику ЄСПЛ щодо надмірної тривалості заходів попереднього ув`язнення стосовно осіб, вироку щодо яких у справі не постановлено. Зазначив, що протягом 12,5 років перебування під вартою знаходиться на утриманні сестри та не має можливості надавати матеріальну допомогу дитині, брати участь у її вихованні. Враховуючи викладене, просив клопотання задовольнити, змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд або будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання підсудного заперечила, просила відмовити у зміні запобіжного заходу.

Потерпілі ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтримали думку прокурора та заперечили щодо задоволення клопотання підсудного ОСОБА_10 .

Захисник підсудного ОСОБА_10 ОСОБА_7 заявлене клопотання підтримала та просила задовольнити.

Захисник підсудного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 клопотання ОСОБА_10 підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Дешко та інші проти України» від 14.10.2021 встановлено порушення пункту 3 статті 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» щодо надмірного утримання ОСОБА_10 під вартою. При цьому, звернула увагу суду на численну практику ЄСПЛ, що стосується порушення прав осіб при тривалому застосуванні до останніх заходів попереднього ув`язнення. Вказала, що попереднім складом суду під час розгляду клопотань про зміну запобіжного заходу, неправомірно надавались узагальнені спростування доводів підсудного ОСОБА_10 щодо необхідності зміни запобіжного заходу, без урахування конкретних відомостей щодо його особи.
Підсудний ОСОБА_12 та його захисник адвокат ОСОБА_8 підтримали клопотання підсудного ОСОБА_10 та просили задовольнити.

Підсудний ОСОБА_11 та його захисник адвокат ОСОБА_9 , щодо задоволення клопотання поклались на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши подане підсудним ОСОБА_10 клопотання та матеріали кримінальної справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Згідно з ст. 148 КПК України (в редакції 1960 року), запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Цигоній проти України» (Заява №19213/04 від 24.11.2011) визначено, що рішення судів про продовження строку тримання заявника під вартою мають містити належні та достатні підстави для такого тримання, та на національні суди покладено обов`язок розгляду альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, у разі появи нових обставин, які зумовлюють його зміну.
Ризик переховування обвинуваченого не може бути оцінений виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинна бути оцінена з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою. (позиція викладена у рішенні ЄСПЛ від 06.10.2016 у справі «Строган проти України»)

Аналізуючи зазначені твердження, колегія суддів вважає, що питання про доцільність подальшого застосування щодо підсудного ОСОБА_10 виняткового запобіжного заходу слід визначати відповідно до наявних ризиків, визначених положеннями ст. 148, ст. 150 КПК України (в редакції 1960 року) та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, злочин, у вчиненні якого обвинувачується підсудний ОСОБА_10 , відповідно до ст. 12 КК України (в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), відноситься до категорії особливо тяжких. Разом з цим, відповідно до статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, а тому, виключно тяжкість інкримінованого правопорушення не може братися судом до уваги при визначенні доцільності тримання підсудного під вартою.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що ОСОБА_10 утримується під вартою з 21.05.2010 року, тобто станом на момент розгляду клопотання 12,5 років.
Надаючи оцінку вказаній обставині в контексті практики Європейського суду з прав людини, за якою існування обґрунтованої підозри щодо скоєння заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, однак, тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява №34578/97 від 31.07.2000), колегія суддів дійшла висновку, що факт обвинувачення у вчиненні злочину та його тяжкості не є достатньою підставою для продовження запобіжного заходу без можливості врахування обставин для його зміни.
При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дешко та інші проти України» від 14.10.2021 встановлено порушення пункту 3 статті 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» щодо надмірної тривалості досудового тримання під вартою за заявою № 63731/19 ОСОБА_10 , а також пункту 1 статті 6 Конвенції надмірна тривалість провадження у кримінальній справі утримання ОСОБА_10 під вартою, а саме конкретні недоліки, допущені попередньою колегією суддів: по мірі руху у справі слабкість доводів, використаних судом; використання припущень за відсутності будь-якої доказової бази, про наявність ризику, що особа може переховуватися або перешкоджати правосуддю; не вивчення можливості застосування інших запобіжних заходів, не проведення розгляду з належною увагою протягом періоду тримання під вартою.

Станом на дату подання клопотання про зміну запобіжного заходу, в ході судового слідства, колегією суддів досліджено значну частину письмових доказів, та із урахуванням обставин, з`ясованих судом при їх дослідженні, суд вважає, що існування справжньої потреби суспільного інтересу на даний час не виправдовує відхід від норми про повагу до особистої свободи.
Згідно з положеннями, визначеними ст. 150 КПК України (в редакції 1960 року), суд також враховує відомості, які характеризують особу підсудного ОСОБА_10 , який раніше не судимий, неодружений та має дитину, до затримання був офіційно працевлаштований, має місце реєстрації та місце проживання у м. Києві.
При цьому, як вбачається з нотаріально завіреної заяви №43, поданої захисником ОСОБА_7 в судовому засіданні, остання надала згоду ОСОБА_10 на проживання та реєстрацію у належній їй квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідності до вимог ст. 165 КПК України 1960 року, запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході.
Відповідно до ст. 149 КПК України в редакції 1960 року, запобіжними заходами є: підписка про невиїзд; особиста порука; порука громадської організації або трудового колективу; застава; взяття під варту; нагляд командування військової частини.

Таким чином, враховуючи стадію розгляду кримінальної справи, тривалість утримання підсудного ОСОБА_10 під вартою (12,5 років), проаналізувавши наведені обставин та вимоги закону з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом осіб на особисту свободу, дослідивши доцільність застосування інших запобіжних заходів, передбачених КПК 1960 року, колегія суддів дійшла висновку щодо можливості забезпечення належної процесуальної поведінки підсудного ОСОБА_10 шляхом застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд.
За таких обставин, клопотання підсудного ОСОБА_10 підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 149-1, 155, 165-165-1, 274 КПК 1960 року, із врахуванням рішення Європейського суду з прав людини у справі «Дешко та інші проти України» від 14.10.2021, суд,
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання підсудного ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу задовольнити.
Змінити підсудному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на підписку про невиїзд.

Звільнити підсудного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти негайно в залі суду.

Покласти на підсудного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст. 149-1 КПК України 1960 року, а саме:

1)з`являтися на виклик до суду, а в разі неможливості з`являтися через поважні причини завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

2)не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду;

3)утримуватися від спілкування з іншими підсудними, свідками, потерпілими у кримінальній справі;

4)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон; інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, які повертаються негайно після скасування відповідного запобіжного заходу або покладеного обов`язку.

Постанова оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови оголосити 24.11.2022 о 09 год. 30 хв.

Головуюча суддя Леся БУДЗАН

Суддя Людмила КАЗМИРЕНКО

Суддя ОСОБА_18