Справа № 366/1977/22
Провадження № 1-кс/366/1/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01. 2023 року смт. Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001228, внесеному до ЄРДР 10.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макарівка Іванківського району Київської області, українця, громадянина України, освіта середня, працює на посаді водія у ТОВ «Екобудтех», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , такий, що в силу ст. 89 КК України не має судимості,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий відділення злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді в рамках зазначеного кримінального провадження з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, в межах строку досудового розслідування.

Клопотання мотивоване тим, що 10.11.2022 року, приблизно о 22 год. 00 хв., більш точний час не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих, неприязних відносин з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.

З метою реалізації свого злочинного та протиправного умислу, ОСОБА_5 , взяв до рук ніж, яким умисно наніс один удар в живіт ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої стінки з пошкодженням печінки та шлунку.

10.11.2022 року відомості за цією подією внесено до ЄРДР за № 0001228, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

11.11.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме за вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

14.11.2022 року ухвалою слідчого судді Іванківського районного суд Київської області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 09.01.2023 року включно.

Строк досудового розслідування кримінального провадження закінчується, однак складність провадження не дає можливості завершити досудове розслідування у зазначений строк.

Керівником Вишгородської окружної прокуратури Київської області строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до трьох місяців, терміном до 11.02.2023 року.

Мотивуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , слідчий посилається на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали, зокрема:

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, він під тяжбою покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та в подальшому від суду. Крім цього, ОСОБА_5 , після того, як його злочинні дії були викриті сторонніми особами, почав погрожувати їм металевим предметом, схожим на гранату, чим міг спричинити шкоду їхньому життю та здоров`ю.

- ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадження шляхом їх підбурювання, вмовляння, залякування в тому числі застосувати до них насильницькі дії. Підозрюваний особисто знайомий зі свідками у цій справі.

- ОСОБА_5 , з урахуванням його поведінки після викриття злочинних дій сторонніми особами, може вчинити нові злочини, у тому числі з використанням зброї або вибухівки, оскільки не встановлено, де він взяв предмет схожий на гранату, якою погрожував стороннім особам.

За наведених обставин слідчий просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , оскільки на його переконання застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти переліченим ризикам, що негативно вплине на проведення досудового розслідування.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав викладених у ньому, при цьому пояснив що ризики, передбачені ст.177 КПК України на даний час ще існують.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив застосувати до нього запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, зокрема домашній арешт.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 просив звільнити ОСОБА_5 з-під варти та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_5 має власний будинок та може знаходитись у ньому до завершення досудового розслідування під домашнім арештом. Захисник у судовому засіданні надав копію рішення Іванківського районного суду від 12.12.2016 року, згідно з яким за ОСОБА_5 визнано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ч. 3 ст. 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 3,4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Метою та підставою продовження строку тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілого та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим моментом при оцінюванні ризиків переховування чи повторного вчинення злочинів.

У справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що особлива якість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попередні ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім цього, у свої справах ЄСПЛ неодноразово зазначав про те, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від пред`явленого обвинувачення, а тому, необхідно попередити тиск на свідків.

При розгляді клопотання слідчий суддя, також оцінює підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Слідчим суддею встановлено, що 10.11.2022 року, приблизно о 22 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , взяв до рук ніж, яким умисно наніс один удар в живіт ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої стінки з пошкодженням печінки та шлунку.

10.11.2022 року відомості за цією подією внесено до ЄРДР за № 0001228, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

11.11.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме за вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння.

Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

14.11.2022 року ухвалою слідчого судді Іванківського районного суд Київської області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 09.01.2023 року включно.

Строк досудового розслідування кримінального провадження закінчується, однак складність провадження не дає можливості завершити досудове розслідування у зазначений строк.

29.12.2022 року керівником Вишгородської окружної прокуратури Київської області строк досудового розслідування кримінального провадження продовжено до трьох місяців, терміном до 11.02.2023 року.

Наведені у клопотанні обставини повністю підтверджуються доданими до нього матеріалами кримінального провадження, а саме: рапортом оператора 102 від 10.11.2022 року про подію, що мала місце 10.11.2022 року; протоколом огляду місця події з ілюстративною фото таблицею (оглянуто домоволодіння АДРЕСА_2 , яким зафіксовано обстановку на місці події) від 11.11.2022 року; протоколом огляду місця події з ілюстративною фото таблицею (оглянуто ділянку місцевості, де здійснено підрив гранати типу Ф-1 ) від 11.11.2022 року; довідкою та актами відділу вибухотехнічної служби ГУНП в Київській області, згідно з якими знищено гранату Ф-1, вилучену у вищезазначеному домоволодінні; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від 11.11.2022 року; повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та протоколом його допиту від 11.11.2022 року, документами, які характеризують особу ОСОБА_5 .

Вивчивши зазначені докази, слідчий суддя приходить до переконання, що вони є вагомими та свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно Постанови N14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Як зазначено в п.143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, чи обвинувачений можна законно розглядати, як таку, що може спонукати до втечі, однак можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці. Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання («Сулаоя проти Естонії», «Панченко проти Росії») та зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою («Ноймайстер проти Австрії»).

Слідчий суддя звертає увагу, що ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду ( п.1 ч.1 ст. 177 КПК України) під тяжбою покарання, не знайшов свого підтвердження, оскільки доказів того, що він може реально переховуватись від органів досудового розслідування та суду слідчим не надано.

Також не знайшов підтвердження ризик повторного вчинення ОСОБА_5 нового злочину, у тому числі із застосуванням зброї або вибухівки, оскільки він є таким, що в силу ст. 89 КК України не має судимості. Доказів про вчинення ОСОБА_5 інших злочинів слідчому судді не надано.

Крім цього, слідчий суддя критично ставиться до існування такого ризику як вчинення ОСОБА_5 злочинів із застосуванням зброї та вибухівки. Існування такого ризику ґрунтується лише на погрозах ОСОБА_5 застосування стороннім особам предметом, схожим на гранату, після того, як його злочинні дії були викриті.

Разом з цим, відповідно до долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження, такий предмет був знищений. Відомостей про те, що у розпорядженні ОСОБА_5 є інша зброя, із застосуванням якої він зможе вчиняти нові злочини, слідчому судді не надано. Також слід зазначити, що ОСОБА_5 не інкримінується вчинення такого кримінального правопорушення як незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може негативно впливати на свідків чи потерпілого, однак, цьому ризику можна запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Про такий вплив свідки та потерпілий можуть повідомити орган досудового розслідування, слідчого суддю та суд, і лише після цього можливо поставити питання про інший (більш суворий) запобіжний захід.

Стороною захисту у судовому засіданні надано слідчому судді докази про наявність у підозрюваного ОСОБА_5 власного будинку, у якому він проживає. З матеріалів кримінального провадження слідує, що потерпілий та свідки з ним разом не проживають. Ці обставини дають можливість обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Слідчим суддею оцінено негативні наслідки для підозрюваного та інших осіб, які в даному конкретному випадку не перевищують необхідності забезпечення досягнення завдань у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до переконання про можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема такого як цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю, що забезпечить запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, неможливість закінчення досудового розслідування не може розцінюватися як обставина, необхідна для тримання підозрюваного під вартою.

Як зазначено вище, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Додержуючись вимог частин 1 та 2 ст.22 та ст.26 КПК України, клопотання вирішено в межах заявлених вимог, доводів і долучених до клопотання доказів, у зв`язку із чим слідчий суддя переконаний у необхідності забезпечення ОСОБА_5 гарантованого йому права на свободу, згідно з яким ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. (ст.29 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах, передбачених цим Кодексом.

Крім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р.- Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя вважає за доцільне змінити ОСОБА_15 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків та буде запобігати впливу підозрюваним на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193-194, 197, 199, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИЛА :

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контрою в межах строку досудового розслідування, заборонивши йому цілодобово залишати постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки :

- прибувати за першою вимогою до слідчого СВ Вишгородського РУП ГУ НП у Київській області ОСОБА_4 та прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 ;

- утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Зобов`язати відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області негайно доставити підозрюваного ОСОБА_5 до місця постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та вирішити питання виконання ухвали в частині застосування електронного засобу контролю підозрюваному.

Ухвалу слідчого судді передати для виконання до відділення поліції № 1 Вишгородського РУП ГУ НП в Київської області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Ознайомити підозрюваного ОСОБА_5 під підпис з обов`язками визначеними цією ухвалою.

Строк дії ухвали - до 11.02.2023 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1