Справа № 632/1526/22
провадження № 1-кп/632/41/23

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000275 від 26 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Комунарка Кегичівського району Харківської області, громадянина України, має базову середню освіту, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей та батьків похилого віку немає, офіційно непрацевлаштований , раніше був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,без визначеного місця проживання, раніше судимий:

10 травня 2007 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки і шість місяців. Постановою цього ж суду від 01 березня 2009 року іспитовий строк скасовано. Звільненого з місць позбавлення волі 01 березня 2012 року у зв`язку із відбуттям покарання (судимість не погашена відповідно до п.7, ч.1, ст.89 та ст. ч. 5 ст.90 КК України з урахуванням відбуття покарання за вироком суду від 27 травня 2013 року);

18 листопада 2015 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;

16 серпня 2016 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано частину покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 18 листопада 2015 року та призначено остаточне покарання чотири роки позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25 жовтня 2016 року вирок залишено без змін. Звільненого з місць позбавлення волі у зв`язку із відбуттям покарання 01 квітня 2020 року;

якому висунуто обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Суд визнав доведеним, що 14 жовтня 2022 року близько 17 год. 00 хв. (точний час не встановлено) обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , яке на праві власності належить ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, з корисних мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу зайшов на територію даного домоволодіння, де шляхом відчинення вхідних дверей, із застосуванням фізичної сили рук, проник до господарського приміщення вищезазначеного домоволодіння, звідки таємно, повторно, викрав велосипед марки «Україна» модель 28 ЮСІ, який належав потерпілій ОСОБА_5 , розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_5 матеріальну шкоду загальною сумою 3277 грн. 50 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Крім того, 26 жовтня 2022 року близько 18 год. 40 хв. (точний час не встановлено) обвинувачений ОСОБА_4 , прийшовши в гості до своєї знайомої ОСОБА_6 до кімнати 512 будинку АДРЕСА_3 , де впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю господарки у кімнаті, діючи умисно, з метою викрадення чужого майна, з корисних мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, таємно, повторно, викрав телевізор марки «Supra» моделі «CTV-21015S» вартістю 600 грн. та електроплиту марки «A-Plus» модель «2104» вартістю 647 грн., які належать ОСОБА_6 , розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_6 матеріальну шкоду загальною сумою 1247 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, зазначивши, що 14 жовтня 2022 року близько 17 год. зайшовши на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , проник до господарської будівлі, звідкивикрав велосипед марки «Україна», який належав ОСОБА_5 , покинувши місця події. Крім того, 26 жовтня 2022 року близько 19 год., прийшовши у гості до своєї знайомої ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_4 , яка дозволила йому перебувати у її кімнаті за її відсутності, скориставшись відсутністю останньої, викрав телевізор та електроплиту, покинувши місця події. У вчиненому щиро кається. З вартістю викраденого майна, зазначеною у обвинувальному акті, згоден. Майно добровільно повернув власникам. З розміром процесуальних витрат у сумі 1699 грн. 02 коп. згоден.

Також, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він не має заперечень щодо повноти висунутого йому обвинувачення та кваліфікації його дій, а тому вважав недоцільним дослідження доказів, щодо фактичних обставин справи, які він не оспорює. Розуміє, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за згодою учасників судового провадження, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Визнавши покази обвинуваченого ОСОБА_4 , належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні, приймаючи до уваги, що останній не піддає сумніву фактичні обставини справи, правильність розуміння обвинуваченими змісту цих обставин, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні доведеною повністю та доходить до переконання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду, що мав місце 14 жовтня 2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, а по епізоду, що мав місце 26 жовтня 2022 року - таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкі злочини, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей та батьків похилого віку немає, тяжких захворювань чи інвалідності немає, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, постійного місця проживання не має. Документів, які б свідчили, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, самозайнятий чи займається суспільно-корисною діяльністю, а також має законні джерела доходу суду не надано. Раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, за які йому призначалося покарання з поміщенням до кримінально-виконавчих установ закритого типу, на даний час судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

Згідно із ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, що виявилися у осуді обвинуваченим своєї поведінки, намаганні виправити ситуацію, надані послідових та правдивих показань.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд визнає вчинення злочину щодо осіб похилого віку.

Згідно із висновком досудової доповіді органу пробації, ризик скоєння повторного кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 є високим, ризик небезпеки для суспільства є середнім, виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Отже, оцінивши конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та спричинені наслідки, характер і ступінь їх суспільної небезпечності, дані про особу ОСОБА_4 , працездатність, тощо обвинувачений, раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, за які йому призначалося покарання з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу, на даний час судимості не зняти та не погашені у встановленому законом порядку, після звільнення з кримінально-виконавчої установи, висновків для себе не зробив та повторно вчинив нові умисні тяжкі злочини проти власності, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення злочинів, немає постійного джерела доходів, що стало підставою вчинення злочину, немає родини та міцних соціальних зав`язків, які б могли сприяти його перевихованню без ізоляції, що у сукупності вказує на підвищений рівень суспільної небезпеки обвинуваченого, а тому, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів, призначення покарання у виді позбавлення волі за ч. 4 ст. 185 КК України в ізоляції та поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

При цьому, суд приймає до уваги, рекомендації, викладені у абзацу 2 пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, а саме, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

З урахуванням наведених вище обставин та наявністю обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України чи застосування до нього звільнення від відбування покарання з випробуванням, оскільки призначення більш м`якого виду покарання чи звільнення від відбування покарання не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення, а тому не буде відповідати принципам законності та справедливості покарання, отже не забезпечить виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також, враховуючи, особу обвинуваченого, наявність попередніх судимостей, під час яких обвинуваченому надавалась можливість виправитися із випробуванням, однак останній висновків для себе не робив (скоював злочини під час іспитового строку), що у сукупності свідчить, що запобіганню вчиненню повторних кримінальних правопорушень обвинуваченим неможливе без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції, суд не може погодиться із висновками досудової доповіді в частині обрання обвинуваченому покарання не пов`язаного із позбавленням волі.

Таким чином, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 , з урахуванням вищевикладених обставин, слід призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у мінімальних межах, а саме у виді 5 років позбавлення волі, що відповідатиме меті, визначеній у ст. 50 КК України та відповідно до ст. 65 КК України буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерту, в сумі 1699 грн. 02 коп., відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути на користь держави з ОСОБА_4 .

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався та підстав для його обрання немає, за відсутності клопотання сторони обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 366-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу фактичного затримання у порядку виконання даного вироку.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерту в сумі 1699 (одна тисяча шістсот дев`яносто дев`ять) грн. 02 (дві) коп.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

1.Велосипед марки «ХВЗ» модель «Україна 28 ЮСІ», залишити потерпілій ОСОБА_5 , як законному власнику;

2.Телевізор марки «Supra» моделі «CTV-21015S» та електроплиту марки «A-Plus» модель «2104», залишити потерпілій ОСОБА_6 , як законному власнику.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити засудженому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1