Дата документу 30.01.2023 Справа № 333/264/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/264/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/166/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за спільною апеляційною скаргою начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 14 березня 2023 року включно, із застосуванням електронного засобу контролю, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ Василівського районного управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

14 січня 2023 року приблизно о 13 год., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось за можливе, в селі Кам`янське, Василівського району, Запорізької області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 22 лютого 2022 року був призваний на військову службу до військової частини НОМЕР_1 на посаду старшого розвідника розвідувальної роти, за яким 26 лютого 2022 року було закріплено автоматичну зброю АКС-74 № НОМЕР_2 , знаходячись на території ДНЗ «Сонячко» по вул. Центральній, 6, діючи на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до офіцера групи збору інформації відділення розвідки штабу військової частини НОМЕР_3 майора ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з прямим умислом, з метою протиправного заподіяння смерті останньому, тримаючи у руках закріплений за ним автомат АКС-74 № НОМЕР_2 , умисно здійснив декілька пострілів в бік ОСОБА_10 , одним з яких влучив у обличчя останнього, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення голови, внаслідок чого ОСОБА_10 загинув на місці.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

14 січня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000032 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

14 січня 2023 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 134-137).

15 січня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 142-143).

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є мінімальними та враховуючи дані про особу підозрюваного, наявність стійких соціальних зв`язків, зокрема, те, що він має місце постійного проживання, одружений, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, обставини скоєння кримінального правопорушення, вважав, що вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з матеріалів клопотання не вбачається.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю та застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з дня винесення відповідної ухвали з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

В обґрунтування своєї скарги вказує, що слідчим суддею зазначено, що після інциденту підозрюваний сам приїхав на блокпост і чекав приїзду військової служби правопорядку, проте, слідчим суддею не враховано, що місцем вчинення кримінального правопорушення є територія, на якій ведуться активні бойові дії, потерпілим є військовослужбовець НГУ, злочин вчинено в присутності інших військовослужбовців, виїзди з території, на якій було вчинено кримінальне правопорушення контролюється військовослужбовцями та співробітниками правоохоронних органів, а отже вільно покинути зазначену територію ОСОБА_7 не мав змоги.

Зазначає, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що ОСОБА_7 є мешканцем іншої області, не має стійких соціальних зв`язків на території Запорізької області, а також не надав належну оцінку тому, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке згідно до ст. 12 КК України віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

Крім того вказує, що слідчий суддя в своєму рішенні зазначає, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є мінімальним, проте, в зазначеному кримінальному провадженні проведено лише першочергові слідчі дії, оскільки з моменту вчинення злочину, на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу пройшло фактично 4 дні.

Зауважує, що на теперішній час не встановлено всіх свідків у вказаному кримінальному провадженні, крім того, частина осіб відмовилась надавати показання, безпідставно пославшись на ст. 63 Конституції України.

Також вказує, що у вказаному кримінальному провадженні не проведено значну кількість слідчо-процесуальних дій зі свідками зазначених подій, як приклад - слідчі експерименти.

Звертає увагу на те, що підозрюваний проходить військову службу в одному підрозділі з особами, що є свідками в зазначеному кримінальному провадженні та перебуваючи поза межами місця позбавлення волі, може впливати на них умовляннями чи погрозами, схиляючи таким чином їх до зміни свідчень.

Вказує, що слідчий суддя свідомо ігнорує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні насильницького злочину, а саме вбивстві, тобто, умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, а також те, що ОСОБА_7 має вільний доступ до зброї та може здійснювати вплив на свідків шляхом погроз чи застосування фізичного насильства.

Крім того, зазначає, що слідчий суддя вказує, що в частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується зі стороною захисту та вважає їх недоведеними, проте, в зазначеному кримінальному провадженні проведено лише першочергові слідчі дії, оскільки з моменту вчинення злочину, на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу пройшло фактично 4 дні, значний обсяг слідчих та процесуальних дій в даному кримінальному провадженні ще не проведено, повний обсяг кола доказів не визначено, результати експертних досліджень не отримано, а тому твердження суду в цій частині є необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам.

Зазначає, що слідчий суддя при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, визначив місце перебування останнього за адресою: АДРЕСА_1 , проте, вказана квартира не належить на праві власності ОСОБА_7 або його близьким родичам.

Вказує, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами, а саме, за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 115 КК України, який згідно ст. 12 КК України віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі і розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, зазначає, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що ОСОБА_7 може намагатись спотворити або знищити інші речові докази, які можуть сприяти доказування винуватості підозрюваного та які наразі не були вилучені.

Вказує, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджуючи свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, разом з тим вказав, що доказів порушення підозрюваним умов перебування під цілодобовим домашнім арештом сторона обвинуваченням не має.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що прокурор формально посилається на порушення слідчим суддею положень ст. 411 КПК України та при цьому зазначає, що суд не оцінив докази. Зазначив, що підозрюваний діяв в стані необхідної оборони, зробив 3 попереджувальних постріли, а 4 хотів зробити над головою, проте, спотикнувся. Ризики, вказані в клопотанні є необґрунтованими, ОСОБА_7 є військовослужбовцем спеціального призначення.

Підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, рішення слідчого судді просив залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частини 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява № 42310/04).

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Мюррей проти Сполученого Королівства).

У даному кримінальному провадженні зв`язок між діями підозрюваного ОСОБА_7 та вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними доказами, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою забезпечення здійснення подальшого досудового розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Крім цього, колегія суддів враховує наявність ризиків у кримінальному провадженні, існування яких зазначено в оскаржуваній ухвалі.

Разом з цим, дослідивши матеріали провадження в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні не доведено, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу вигляді цілодобового домашнього арешту буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки - дружину та неповнолітніх дітей (а.с. 196-197), є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , де за час проходження військової служби зарекомендував себе позитивно (а.с. 189-190), має орендоване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 191).

Між іншого, на користь позитивної характеристики ОСОБА_7 як особистості в суспільстві свідчать і допитані у судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які разом з підозрюваним проходять військову службу та характеризують його лише з позитивної сторони.

Крім того, колегія суддів додатково приймає до уваги той факт, що після застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, останній дотримується процесуальних обов`язків та будь-яких протиправних дій, які б перешкоджали здійсненню кримінального провадження не вчиняє, від органу досудового розслідування не переховується, на виклики слідчого з`являється, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

Також, слід зауважити, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, що також мінімалізує ризики, на які посилається як слідчий в клопотанні, так і прокурор в своїй апеляційній скарзі.

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронного засобу контролю, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного ОСОБА_7 на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронного засобу контролю.

Посилання прокурора на те, що підозрюваний ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків на території Запорізької області, не можуть свідчить про необґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення.

При цьому, проживання дружини та дітей в іншій місцевості не вказує на відсутність у підозрюваного ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків, які б були для нього впливовими.

З приводу доводів про те, що слідчий суддя визначив при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу житло його проживання, яке не належить ані йому, ані його близьким родичам, то слід вказати, що відповідно до положень ч. 3 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зазначається лише точна адреса житла, яке підозрюваному забороняється залишати.

Отже, вимог, які б вказували на те, що в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту повинно зазначатися приватне житло підозрюваного, яке йому забороняється залишати, немає.

При цьому, договір оренди квартири від 3 січня 2023 року, який був долучений у судовому засіданні суду першої інстанції становить його строк дії 11 місяців, що свідчить про намір довготривалого користування вказаним житлом.

Доводи прокурора щодо тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення, наявності обґрунтованої підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним чином не впливають у даному випадку на обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_7 , оскільки така міра запобіжного заходу в силу існуючих обставин, що мали місце як під час розгляду клопотання слідчого, так і в суді апеляційної інстанції, не дають законних підстав для її застосування.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 14 березня 2023 року включно, із застосуванням електронного засобу контролю, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4