Справа № 548/794/23
Провадження №1-кс/548/171/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2023 року м. Хорол

Слідчий суддя Хорольського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання начальника Оржицького відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Начальник Оржицького відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про арешт майна.

В клопотанні вказував, що 13.04.2023 на березі річки Сула, в с. Лукім`я Лубенського (Оржицького) району Полтавської області виявлено ОСОБА_4 , який здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову «сітка месинова».

Під час огляду місця події на березі річки Сула, в с. Лукім`я Лубенського району Полтавської області на земельній ділянці, яка має координати 49°48'42'' N 32°53'20'' ОСОБА_4 добровільно видав:

- свіжо виловлену рибу в кількості 14 шт. наступних видів синець 13шт., карась сріблястий 1шт., яку під розписку було передано головному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_5 .

- Сітку месинову сірого кольору довжиною 20 м., висотою 1м., ширина вічка 70х70см., дерев`яний човен довжиною 4,8м. - передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області.

Відомості за вказаним фактом 13.04.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

13.04.2023 року дізнавачем СД ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених під час огляду речей та предметів.

Як вказує прокурорз метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, відчуження речових доказів у кримінальному провадженні, є потреба накладення арешту на рибу, сітку месинову, човенв зв`язку з чим він і звернувся до суду з даним клопотанням.

Начальник Оржицького відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, направив письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Володілець майна щодо якого є клопотання про арешт, а саме сітки месинової, човна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи.

В судове засідання не було викликано власника майна, щодо якого є клопотання про арешт, а самериби, так як він не встановлений.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя з`ясувавши позицію прокурора, власника та володільця майна, дослідивши матеріали клопотання, належно оцінивши наявні докази приходить до висновку, що дане клопотання підлягає до повного задоволення з наступних підстав.

Органом досудового розслідування встановлено, що 13.04.2023 на березі річки Сула, в с. Лукім`я Лубенського (Оржицького) району Полтавської області виявлено ОСОБА_4 , який здійснював вилов риби забороненим знаряддям лову «сітка месинова».

Під час огляду місця події на березі річки Сула, в с. Лукім`я Лубенського району Полтавської області на земельній ділянці, яка має координати 49°48'42'' N 32°53'20'' ОСОБА_4 добровільно видав:

- свіжо виловлену рибу в кількості 14 шт. наступних видів синець 13шт., карась сріблястий 1шт., яку під розписку було передано головному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_5 .

- Сітку месинову сірого кольору довжиною 20 м., висотою 1м., ширина вічка 70х70см., дерев`яний човен довжиною 4,8м. - передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області.

Відомості за вказаним фактом 13.04.2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато розслідування у кримінальному провадженні № 0000076 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

13.04.2023 року дізнавачем СД ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 винесено постанову про визнання речовими доказами вилучених під час огляду речей та предметів.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Тобто відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту в даному випадку є забезпечення збереження речових доказів, а підставою відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п.1,2,5,6 ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд врахував:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000076 від 13.04.2023 року встановлені обставини, які вказують на те, що вилучені 13.04.2023 року свіжо виловлена риба в кількості 14 шт.: синець 13 шт., карась сріблястий 1шт., сітку месинова сірого кольору довжиною 20 м., висотою 1м., ширина вічка 70х70см та дерев`яний човен довжиною 4,8м є такими, що зберегли на собі слідикримінального правопорушення у і відповідно до ст. 98 КПК України виступають речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя дослідив зазначені в клопотанні слідчого обставини та дійшов обґрунтованого висновку, про те, що накладення арешту на рибу, сітку месинову, човенє необхідним тимчасовим заходом, оскільки постановою слідчого від 14.04.2023 року їх визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, як такі, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів діяння, що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, з метою заборони відчуження майна, є підстави накласти арешт на відповідне майно.

Арешт майна, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту такого майна (та на відміну від забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, як окремих правових підстав) не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Приймаючи рішення про арешт майна слідчий суддя виходить з того, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна може призвести до його зникнення, реалізації або настання інших наслідків, які можуть перешкодити забезпеченню процесуальних рішень по кримінальному провадженню, оскільки зазначені у клопотанні риба, сітка месинова, човен, відповідають критеріям зазначеним у ст.98 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 100 КПК України реалізація речових доказів у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора до слідчого судді місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, яке розглядається згідно зі ст.ст. 171-173 КПК України.

п.28 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження також передбачена передача майна вищевказаної категорії для реалізації за рішенням слідчого судді.

Отже, слід дозволити головному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_5 передачу вищевказаної риби, як такої, що піддається швидкому псуванню, для реалізації до ФОП ОСОБА_7 згідно договору.

Таким чином, враховуючи, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст.171 КПК України, а вказані в ньому риба, сітка месинова, човен, відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.98 КПК України, то на вказане майно слід накласти арешт.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

Задовольнити клопотання начальника Оржицького відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.

Накласти арешт на майно сітку месинова сірого кольору довжиною 20 м., висотою 1м., ширина вічка 70х70см та дерев`яний човен довжиною 4,8м, якими володіє ОСОБА_4 , які є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, відчуження, - для забезпечення збереження з позбавленням права відчудження, розпоряджання та використання, які зберігати в кімнаті зберігання речових доказів СПД № 1 ВП №2 ЛубенськогоВП ГУНП в Полтавській області, що за адресою: смт. Оржиця Лубенського району Полтавської області, вул.Незалежності, 14 до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Накласти арешт на майно свіжо виловлену рибу, в кількості 14 шт.: синець 13 шт., карась сріблястий 1шт., власника, якої не встановлено, яку передатина відповідальне зберігання головному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_5 .

Дозволити головному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_5 передачу свіжо виловленої риби, а саме: синець 13 шт., карась сріблястий 1шт. до ФОП ОСОБА_7 для реалізації згідно з договором.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на начальника Оржицького відділу Лубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1