Дата документу 19.12.2022 Справа № 334/5663/22
ЗАПОРІЗЬКИЙАПЕЛЯЦІЙНИЙСУД
Єдиний унікальний №334/5663/22 Головуючий в 1інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/734/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 183КПКУкраїни
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2022 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, працевлаштованого зварювальником ПрАТ «ЗЕРЗ», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 січня 2023 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 198480 грн.,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, за наступних обставин.

29 листопада 2022 року близько 16 год. 20 хв., водій ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Lada Vesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Чарівної, від вул. Бочарова в напрямку вул. Полякова в м. Запоріжжі.

В цей час, в зоні дії нерегульованого пішохідного переходу, який розташований поблизу буд. 159, та позначений дорожньою розміткою - 1.14.1 («зебра», нерегульований пішохідний перехід), а також дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 («Пішохідний перехід») Правил дорожнього руху, вийшли на проїзну частину вул. Чарівної пішоходи ОСОБА_10 та неповнолітня ОСОБА_11 , перетинаючи її зліва-направо за напрямком руху автомобіля «Lada Vesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому, попереду у попутному з водієм ОСОБА_8 напрямку, рухався по проїзній частині вул. Чарівної, невстановлений автомобіль, водій якого, побачивши пішоходів ОСОБА_12 та неповнолітню ОСОБА_11 , почав знижувати швидкість свого руху, а згодом повністю зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, надаючи перевагу в русі останнім.

Під час подальшого руху, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «Lada Vesta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, маючи об`єктивну можливість виявити зниження швидкості водієм невстановленого попутного автомобіля та його подальшу зупинку, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до повної зупинки, не переконався, що на нерегульованому пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух та виїхавши на нього, передньою частиною керованого ним транспортного засобу, скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_10 та неповнолітню ОСОБА_11 .

Своїми діями водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. 18.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якого:

- п. 18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішоходи ОСОБА_10 та неповнолітня ОСОБА_11 були тяжко травмовані та доставлені до лікарні. Зокрема, неповнолітня ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «Багатоуламковий перелом нижньої щелепи зі зміщенням, дрібні геморагічні вогнища забоїв лобних часток з обох сторін, площинна локальна субдуральна гематома лобної ділянки ліворуч», а ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «Закриті переломи ребер, куприка».

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286-2 КК України є обґрунтованою.

Зазначає, що на час розгляду клопотання слідчим суддею пройшло менше доби, за цей час не проведено відповідних експертиз, які б могли достовірно встановити чи саме від дій водія сталася ДТП, чи міг водій уникнути зіткнення чи в справному стані знаходився автомобіль тощо.

Звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість злочину не може слугувати підставою для обрання запобіжного заходу, що підтверджується практикою ЄСПЛ.

Вказує, що ризики, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на учасників, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином відсутні.

Зауважує, що підозрюваний має постійне місце проживання, має родину, має постійне місце роботи, де працює тривалий час, тому є соціально орієнтованою особою, свою провину визнає в повному обсязі, а отже будь-які припущення слідчого є хибними та не підтверджені матеріалами справи.

Крім того зазначає, що в оскаржуваній ухвалі містяться протиріччя, а саме, слідчий суддя вказує на наявність ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків, експертів, при цьому, обґрунтовуючи обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилається на те, що підозрюваний на час розгляду клопотання у суді з потерпілими не зв`язувався.

Звертає увагу на те, що підозрюваного з моменту вчинення події було затримано і він знаходився під постійним наглядом співробітників правоохоронних органів, крім того, на момент розгляду клопотання пройшло менше доби та рідний брат підозрюваного отримав від слідчого дані про потерпілих, місце їхнього лікування, але не номерів, ні даних якихось контактних осіб, слідчим не надавалось, тому брат підозрюваного намагався зв`язатися з потерпілою у лікарні, однак лікарями його не було допущено до палати потерпілої, тому поспілкуватися з потерпілою на той час, ані підозрюваний, ані його родичі не мали змоги.

Вказує, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягався, свою вину визнав, має намір відшкодувати матеріальну шкоду потерпілим, а також при наявності вимог щодо відшкодування моральної шкоди вжити заходи щодо її погашення.

Зазначає, що слідчий суддя, обравши розмір застави, не обґрунтував такий розмір.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого і обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 40 прожиткових мінімумів, а саме 99240 грн.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вказала, що підозрюваний ОСОБА_8 відмовився від дачі показань на досудовому розслідуванні, може впливати на потерпілих та свідків та зазначила, що правова кваліфікації змінюватися наразі не буде.

Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, який законом віднесено до тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 8 років.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України підтверджуються: медичними документами з КНП «Міська лікарня екстреної швидкої медичної допомоги» ЗМР від 29 листопада 2022 року (а.с. 9); протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29 листопада 2022 року (а.с. 11-13); протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29 листопада 2022 року, відповідно до якого, підставами затримання ОСОБА_8 були: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (а.с. 15-16); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_8 29 листопада 2022 року перебував у стані гострої інтоксикації алкоголем (а.с. 20); протоколом огляду оптичного носія інформації з вмістом відеозапису обставин та механізму ДТП 29 листопада 2022 року близько о 16 год. 20 хв. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 159, який було надано для огляду представниками ТОВ «АТБ-маркет» (а.с. 25-27).

Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».

При цьому, колегія суддів враховує, що на цій стадії провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що надані слідчим та прокурором докази є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку, що ОСОБА_8 міг вчинити вищевказане кримінальне правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого є обґрунтованими, та фактично погодився з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

З таким висновком погоджується і колегія суддів та вважає, що наявність цих ризиків підтверджена матеріалами клопотання.

Доводи апелянта про недоведеність існування вищевказаних ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а не факту конкретного їх вчинення.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до 8 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується і з висновками слідчого судді про те, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що не виключається можливість незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки вони в судовому засіданні допитані не були, а підозрюваному можуть бути відомі адреси їх проживання чи роботи, у зв`язку з чим, він може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Між іншого, колегія суддів вважає і доведеним ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 відмовився давати показання, і будучи на волі, може затягувати досудове розслідування шляхом своїх неявок до слідчого для проведення слідчих дій та його допиту, чим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відтак, апеляційний суд вважає доведеними та обґрунтованими ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України і доводи з приводу їх відсутності спростовуються вищевказаним.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має намір відшкодувати матеріальну шкоду потерпілим, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З приводу доводів щодо визначення слідчим суддею застави у непомірному розмірі, то вони є також необґрунтованими з огляду на таке.

Розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, слідчий суддя встановив у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , обставини його вчинення, зокрема, у стані алкогольного сп`яніння, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що визначення застави саме в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та запобігти наявним ризикам, і такий розмір застави, з урахуванням даних про особу підозрюваного та обставин справи, не є непомірним для нього.

Всі інші доводи апеляційної скарги були досліджені судом при обранні запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, а жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 407, 422 КПК України,колегія суддів Запорізького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2022 року, якою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 січня 2023 року включно, з визначенням розміру застави у сумі 198480 грн., залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 М ОСОБА_13 С ОСОБА_14