Справа № 352/1390/22
Провадження № 1-кп/352/241/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000092 від 02 серпня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, має на утриманні трьох малолітніх дітей, тимчасово непрацюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 125, ч.1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 проживає у одному житловому будинку спільно зі своїм сином ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 .

Так, 01 серпня 2022 року близько 22 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку за вказаною адресою, розпочав словесний конфлікт зі своєю матір`ю ОСОБА_5 , в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я потерпілої, бажаючи їх настання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_5 , та руками сильно почав стискати її шию, заподіявши фізичний біль, після чого наніс декілька ударів руками в голову, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження, і вчинивши тим самим кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця та подряпини в ділянці голови зліва, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 125 КК України.

Окрім того, ОСОБА_6 проживає у одному житловому будинку спільно зі своїм сином ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 .

Так, 01 серпня 2022 року близько 22 год 30 хв ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні житлового будинку за вказаною адресою, розпочав словесний конфлікт зі своїм батьком ОСОБА_6 , в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, ка ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_4 наніс декілька ударів кулаками рук в ділянку правого плеча ОСОБА_6 , від чого потерпілий упав на підлогу, а ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс ще декілька ударів ногами в ділянку голови, грудної клітки та інші ділянки тіла, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, і вчинивши тим самим кримінальне правопорушення, пов`язане із домашнім насильством.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_6 , заподіяно тілесне ушкодження у вигляді перелому правої ключиці, яке відповідно до висновку експерта відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад і не є небезпечними для життя в момент спричинення; садна в ділянці голови, синці в ділянках голови, грудної клітки, лівої верхньої кінцівки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя в момент спричинення, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Цивільний позов не заявлений.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.125, ч.1 ст. 122 КК України визнав в повному обсязі, по суті обвинувачення пояснив, що дійсно 01 серпня 2022 року у нього виник словесний конфлікт з потерпілими в ході якого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ним були заподіяно тілесні ушкодження. На даний час вони помирилися і продовжують спільно проживати. У скоєному щиро розкаявся, слідству сприяв.

Потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, але надали суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, з обвинуваченим примирилися, просили призначити покарання на розсуд суду.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання ним вини не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, суд в порядку ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорювалися, і обмежився допитом обвинуваченого, потерпілих і дослідженням матеріалів, що характеризує особу обвинуваченого ОСОБА_4 .
Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто, умисне легке тілесне ушкодження, а також ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечними для життя в момент спричинення, але таке що спричинило тривалий розлад здоров`я.

При обранні міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За загальними положеннями призначення покарання, які зазначені в приписах частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання вини.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 ККУ судом не встановлено визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та вчинення кримінального правопорушення щодо осіб, з якими винний перебуває у сімейних відносинах.

Враховуючи наявні пом`якшуючі обставини та особу обвинуваченого, суд вважає, що достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів може бути покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Згідно ч. 1ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має право призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Виходячи з буквального змісту даної норми, підставою для призначення більш м`якого покарання в ч. 1 ст. 69КК України вказується на дві групи чинників, які певним чином характеризують вчинений злочин і особу винного: а) наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; б) дані, що характеризують особу винного.

При цьому обставини, що пом`якшують покарання, як одна з підстав застосування статті 69 КК України, повинні мати певні кількісні та якісні характеристики, а відомості про особу винного, як самостійна підстава призначення більш м`якого покарання повинні оцінюватися судом.

Призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише за наявністю двох розглянутих підстав застосування статті 69 КК України в їх єдності і сукупності.

За наслідками проведеного аналізу вищезазначених правових норм, суд приймає до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину обвинуваченими, а саме те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою провину і щиро кається у вчиненому; активно сприяв розкриттю злочину та допомагав слідству; має на утримання трьох малолітніх дітей, відсутність матеріальної шкоди та позитивні характеристики. Окрім того судом враховано позицію прокурора, яка просила застосувати до обвинуваченого при призначенні покарання за ч.1 ст.122 КК України вимоги ст.69 КК України та перейти до іншого більш м`якого покарання, не передбаченого санкцією ч.1 ст.122 КК України, суд прийшов до висновку про призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст.122 КК України із застосуванням ст.69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення у виді 240 годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.70 КК України слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. Саме таке покарання буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 375 КПК України,

У Х В А Л И В :

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125, ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 200 годин;

- за ч.1 ст.122 КК України (із застосуванням ч.1 ст.69 КК України) у виді громадських робіт на строк 240 годин.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_7