Справа № 404/3203/22
Номер провадження 1-кп/404/174/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницькому кримінальне провадження №0000387 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Глинськ Світловодського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійною освітою, непрацюючого, неодруженого, який зареєстрований по АДРЕСА_1 та проживає по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 19.12.2005 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 25.06.2007 року вироком Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ст.ст.70, 71 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ухвали Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.02.2013 року звільнений 25.02.2013 року умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 23 дні;

- 02.09.2019 року вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі. Звільнений 22.04.2020 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

17 листопада 2021 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом шляхом обману, приїхав до будинку потерпілого ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 та маючи умисел на заволодіння автомобілем «ГАЗ 21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1962 року випуску, з об`ємом двигуна 2445 см3, домовився про купівлю даного автомобіля з потерпілим ОСОБА_5 .

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_3 , представляючись ОСОБА_9 , не маючи намірів здійснювати оплату за автомобіль, діючи повторно, шляхом обману, пообіцяв потерпілому розрахуватись протягом двох місяців за автомобіль, про що було складено відповідну розписку ним як ОСОБА_9 , домовився про купівлю автомобіля, внаслідок чого незаконно заволодів транспортним засобом «ГАЗ 21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1962 року випуску, з об`ємом двигуна 2445 см3, вартістю 73395 грн. 96 коп., який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 та перебував згідно з довіреністю на праві користування та розпорядження у ОСОБА_5 , завантаживши його на евакуатор.

Із вказаним транспортним засобом ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 73395 грн. 96 коп.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.

Крім того, 19 грудня 2021 року близько 10 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом шляхом обману, приїхав до будинку потерпілого ОСОБА_6 по АДРЕСА_4 та маючи умисел на заволодіння автомобілем «ГАЗ 3110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, з об`ємом двигуна 2445 см3, домовився про купівлю даного автомобіля з потерпілим ОСОБА_6 .

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_3 , представляючись ОСОБА_9 , не маючи намірів здійснювати оплату за автомобіль, діючи повторно, шляхом обману, пообіцяв потерпілому розрахуватись протягом одного місяця за автомобіль, про що було складено відповідну розписку ним як ОСОБА_9 , домовився про купівлю автомобіля, внаслідок чого заволодів транспортним засобом «ГАЗ 3110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, з об`ємом двигуна 2445 см3, вартістю 45680 грн., який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , завантаживши його на евакуатор.

Із вказаним транспортним засобом ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 45680 грн.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України.

Крім того, за невстановлених часу і місця ОСОБА_3 знайшов паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в цей час у нього виник умисел на його підроблення з метою подальшого використання з метою власної вигоди, як офіційного документа, який видається і посвідчується державною установою і надає відповідні права, зокрема, посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів, підробив вищезазначений паспорт громадянина України, вклеївши на його першу сторінку власну фотокартку. У подальшому, в ході огляду місця події 02.06.2022 року по вул.Вокзальній, 58, каб.101-б у м.Кропивницькому згідно з заявою ОСОБА_3 вилучено паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/112-22/3788-ДД від 09.06.2022 року досліджуваний бланк вказаного паспорта громадянина України відповідає аналогічним, які знаходяться в офіційному обігу на території України, та містить зміни первинного змісту у вигляді переклеювання фотокартки на першій сторінці.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.358 КК України.

Крім того, 17 листопада 2021 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 , реалізовуючи умисел на використання завідомо підробленого офіційного документа, який виник під час вчинення раніше вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, приїхав до будинку потерпілого ОСОБА_5 по АДРЕСА_3 , де представившись ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пред`явивши паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому була ним замінена фотокартка на його власну, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, домовився з ОСОБА_5 про купівлю автомобіля «ГАЗ 21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1962 року випуску, з об`ємом двигуна 2445 см3, про що склав розписку про оплату коштів за нього протягом двох місяців від імені ОСОБА_9 .

Продовжуючи реалізацію вказаного умислу, 19 грудня 2021 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_3 приїхав до будинку потерпілого ОСОБА_6 по АДРЕСА_4 , де представившись ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пред`явивши паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якому була ним замінена фотокартка на його власну, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, домовився з ОСОБА_6 про купівлю автомобіля «ГАЗ 3110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2003 року випуску, з об`ємом двигуна 2445 см3, про що склав розписку про оплату коштів за нього протягом місяця від імені ОСОБА_9 .

У подальшому, в ході огляду місця події 02.06.2022 року по вул.Вокзальній, 58, каб.101-б у м.Кропивницькому згідно з заявою ОСОБА_3 вилучено паспорт громадянина України серії та номеру НОМЕР_3 , виданий на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів №СЕ-19/112-22/3788-ДД від 09.06.2022 року досліджуваний бланк вказаного паспорта громадянина України відповідає аналогічним, які знаходяться в офіційному обігу на території України, та містить зміни первинного змісту у вигляді переклеювання фотокартки на першій сторінці.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив використання завідомо підробленого документа, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, визнав повністю та детально показав про обставини вчинення кримінальних правопорушень, згідно з якими він за обставин та способу, встановлених судом, знайшов паспорт громадянина України ОСОБА_9 , вклеїв в нього на першій сторінці своє фото, зробив відповідні копії, та у подальшому використовував їх при написанні та наданні розписок потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , тобто використовував завідомо неправдивий документ. Повністю підтверджує та погоджується із усіма обставинами вчинення правопорушень, вказаних у висунутому йому обвинуваченні, щиро розкаюється та просить суворо не карати.

Крім цього вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, він не визнає та стверджує, що не здійснював незаконного заволодіння транспортними засобами потерпілих та не мав наміру цього робити, оскільки останні добровільно самі їх йому віддали разом із ключами і технічними паспортами. Вважає, що він придбав дані автомобілі, які до того ж забирав евакуатором, а не «своїм ходом», у розстрочку під виплату, про що надав відповідні розписки, однак через фінансові труднощі не віддав гроші вчасно, хоч і бажає їх повернути, а на зв`язок з потерпілими не виходив через те, що віддав під заставу свій телефон. Він не заперечує проти часу, місць, строків повернення грошей, марок автомобілів, і сум, які повинен був віддати потерпілим, а також обставин подій, вказаних у висунутому обвинуваченні, заперечуючи умисел на незаконне заволодіння транспортними засобами, оскільки мав намір розрахуватися за них.

Автомобілі потерпілих знайшов в мережі Інтернет і брав їх з метою відремонтувати і продати. Так, кузов автомобіля «ГАЗ 21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 був у гарному стані, але в автомобілі був відсутній акумулятор. Він домовився придбати його за 22000 грн., відразу віддав 500 чи 1000 грн., при цьому приблизна вартість відновлювального ремонту складала приблизно 10000 грн. Після продажу з ОСОБА_5 спілкувався один чи два рази з приводу погашення боргу. Кузов транспортного засобу «ГАЗ 3110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_6 , був у поганому стані, його потрібно було варити і фарбувати, в автомобілі був відсутній акумулятор та розібраний двигун, а тому «своїм ходом» рухатися він не міг і через це він не міг коштувати 45000 грн. Вони домовилися про продаж автомобіля за 21000 грн., він відразу віддав 500 грн. та після цього з ОСОБА_6 спілкувався один чи два рази.

Іншою людиною, а саме ОСОБА_9 , він представлявся тому, що в нього не було свого паспорту та відповідно розписки писав від імені вказаної особи згідно з даними паспорту.

Він займається ремонтом автомобілів, але відвозив їх у чужі гаражі, оскільки свого на момент приїзду восени 2021 року до м.Кропивницького не було. Після цього проживав у с.Велика Виска.

Йому не було відомо, що він перебував у розшуку, потерпілі йому не повідомляли, що звернулися до поліції та постанову про зупинення кримінального провадження з поліції не отримував. Він негативно ставиться до вчиненого та вказує про часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.

Крім повного визнання вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та незважаючи на невизнання ОСОБА_3 вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, його вина у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень доводиться дослідженими судом такими доказами:

- показаннями потерпілого ОСОБА_5 , згідно з якими він виставив свій автомобіль «Волга ГАЗ 21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1962 року випуску, належний ОСОБА_10 , яким користувався по складеній влітку 2021 року генеральній довіреності, на продаж на сайті «RST» і через приблизно два місяці йому зателефонував чоловічий голос, з яким вони домовились про зустріч у смт.Новому. Під час зустрічі з даним чоловіком, який представився ОСОБА_11 та яким є раніше невідомий йому обвинувачений ОСОБА_3 , вони проїхали до будинку АДРЕСА_3 , де знаходився вищевказаний транспортний засіб, та домовились про умови його купівлі, а саме про те, що ОСОБА_3 напише розписку і після повернення коштів він оформить на нього довіреність. Після цього 17.11.2021 року останній приїхав з евакуатором, надав йому копію паспорта на ім`я ОСОБА_9 , а саме першої, другої сторінок та сторінки з реєстрацією місця проживання, фото в якому було ОСОБА_3 , а також заздалегідь складену розписку про повернення протягом двох місяців (до 16.01.2022 року) коштів за автомобіль у розмірі 1000 доларів США, вказавши що йому ( ОСОБА_3 ) повинні дати кошти за землю і гроші будуть пізніше, у обмін на що він добровільно віддав ОСОБА_3 ключі та свідоцтво про реєстрацію на транспортний засіб, та у його присутності автомобіль погрузили на евакуатор, за кермом якого була інша особа.

У подальшому він неодноразово телефонував ОСОБА_3 , але зміг додзвонитися йому один раз у грудні 2021 року, коли останній відповів, що всі домовленості залишаються в силі. Після цього ОСОБА_3 на дзвінки не відповідав та кошти не повертав, а тому він, дочекавшись двомісячного терміну, звернувся до поліції.

Його транспортний засіб був у несправному стані, були проблеми з двигуном. І хоч на станцію технічного обслуговування він не звертався і не з`ясовував, чи взагалі можливо відремонтувати транспортний засіб, вважає, що він підлягав ремонту і ОСОБА_3 міг би його використовувати.

Він підтверджує, що ОСОБА_3 повернув йому частину грошових коштів в рахунок відшкодування заподіяної шкоди згідно з розписками, долученими до справи, та просить стягнути з останнього матеріальну шкоду, враховуючи часткове відшкодування. Заперечень щодо визначеної експертом вартості транспортного засобу у розмірі 73395 грн. 96 коп. не має;

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , згідно з якими він влітку 2021 року виставив на сайтах «RST» та «Авторинок» оголошення про продаж автомобіля «ГАЗ 3110» і приблизно у листопаді 2021 року йому зателефонував чоловік із пропозицією купити автомобіль та вони домовились про зустріч, яка відбулася приблизно наприкінці листопада або на початку грудня. Під час зустрічі вони домовились про продаж автомобіля, який не мав палива у балоні, а тому не міг завестись, і потребував технічного обслуговування, за 20000 грн. Наступного разу даний чоловік, який представився ОСОБА_12 та яким є обвинувачений ОСОБА_3 , у його присутності написав розписку, про те, що протягом місяця (приблизно у 20-х числах січня 2022 року) має віддати йому обумовлену суму коштів за автомобіль, при цьому продемонструвавши оригінал паспорта, зазначені дані в якому були на іншу особу. Після цього ОСОБА_3 повинен був тягнути автомобіль на буксирі. Присутнім при цьому він не був, оскільки передавши останньому технічний паспорт, схему на газ бутан і ключі від автомобіля, поїхав у своїх справах.

Після цього ОСОБА_3 спочатку відповідав на його телефонні дзвінки, а потім почав його ігнорувати. Він намагався зв`язуватись з останнім, писав йому смс-повідомлення з попередженням про звернення до правоохоронних органів, однак на це ОСОБА_3 також не реагував і тому він звернувся з заявою про правопорушення до поліції.

Наполягав на стягненні з обвинуваченого матеріальної шкоди у розмірі, визначеному експертизою, зауваживши, що якщо б ОСОБА_3 сплатив все в обумовлений строк, то він би не мав до нього претензій. Додав, що на даний момент обвинуваченим ОСОБА_3 відшкодовано 995 грн., які на його рахунок перевела цивільна дружина останнього, а тому просить врахувати це при вирішенні цивільного позову;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , згідно з якими приблизно о 12 год. 00 хв. 19.12.2021 року йому по оголошенню, викладеному на сайті «OLX», зателефонував чоловік, щоб перевезти автомобіль «Волга» евакуатором. Він під`їхав в центр міста Кропивницького, точну вулицю не пам`ятає, де на дорозі стояв автомобіль «Волга» білого кольору, який не заводився, і чоловік, який не представився та яким є раніше невідомий йому обвинувачений ОСОБА_3 (упізнав у залі суду), після чого, виконуючи вимогу останнього, погрузив транспортний засіб та відвіз його до гаражів, розташованих у районі Завадівки (за шлагбаумом майже в кінець), де ОСОБА_3 з ним розрахувався і він поїхав.

ОСОБА_3 мав при собі ключі від автомобіля, оскільки намагався його завести, а також документи на нього. Документи ОСОБА_3 він не перевіряв. Сума за послуги евакуатора по місту на той момент складала 600 грн.;

- рапортом від 19.01.2022 року про надходження о 12 год. 24 хв. повідомлення зі служби 102 від працівника поліції про те, що ОСОБА_5 у серпні 2021 року розмістив на платформі «РСТ» (продаж автомобілів) оголошення про продаж транспортного засобу «ГАЗ 21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_10 , на яке відгукнувся ОСОБА_9 , який, попередньо зателефонувавши з номеру телефону: НОМЕР_4 , зі слів останнього, приїхав з м.Новоукраїнки на транспортному засобі з державним реєстраційним номером НОМЕР_5 , і забрав вищевказаний автомобіль, залишивши свої відомості та розписку, згідно з якою зобов`язався до 16.01.2022 року розрахуватися за нього. Станом на день звернення ОСОБА_9 на зв`язок не виходить та грошові кошти у сумі 1100 доларів США не повернув (т.1 а.п.21);

- заявою ОСОБА_5 , поданою до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, про притягнення ОСОБА_9 до відповідальності за те, що він 17.11.2021 року заволодів його транспортним засобом (т.1 а.п.22);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2022 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 17.11.2021 року шляхом обману заволоділа автомобілем «ГАЗ 21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.п.32-34);

- протоколом огляду предметів від 09.02.2022 року, відповідно до якого проведено огляд копії паспорту виданого Оболонським РУ ГУ МВС України в м.Києві на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого по АДРЕСА_5 , оригінал довіреності від 27.08.2020 року №3239, виданої на автомобіль марки «ГАЗ 21», 1962 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , шасі № НОМЕР_6 , зареєстрований 07.04.2006 року Кіровоградським МРЕВ, та розписку ОСОБА_9 , викладену на 1 арк. формату А4, про купівлю в розстрочку на два місяці автомобіля «ГАЗ Волга 21» у ОСОБА_5 за 1100 доларів США та зобов`язання розрахуватись до 16.01.2022 року, які долучено до матеріалів кримінального провадження потерпілим ОСОБА_5 та визнано речовими доказами (т.1 а.п.35, 36, 37, 38, 39, 40);

- висновком експерта №СЕ-19/112-22/876-АВ від 07.02.2022 року, згідно з яким середня ринкова ціна станом на 17.11.2021 року автомобіля «ГАЗ 21», 1962 року випуску, з об`ємом двигуна 2445 см3 становить 73395 грн. 96 коп. (т.1 а.п.45-50);

- копією фотозображення з відеокамер відомчої системи відеоспостереження та відеоаналітики ГУНП в Кіровоградській області, встановлених у м.Кропивницькому на перехресті вулиць Кільцева та Степняка-Кравчинського, якими 17.11.2021 року о 10 год. 52 хв. зафіксовано автомобіль з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 (т.1 а.п.52-53);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2022 року, згідно з яким свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 17.11.2021 року замовила у нього послуги евакуатора для транспортування автомобіля «ГАЗ 21» з смт.Нового до гаражного кооперативу №7 (т.1 а.п.56-57);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.02.2022 року, згідно з яким свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_3 як чоловіка, який 17.11.2021 року продав йому на розбірку автомобіль «ГАЗ 21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.1 а.п.59-60);

- протоколом огляду місця події від 21.01.2022 року із фотознімками, під час якого проведено огляд приміщення службового кабінету №206, розташованого на другому поверсі адміністративної будівлі Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області по вул.Вокзальній, 58 у м.Кропивницькому, в ході якого вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 на автомобіль марки ГАЗ, моделі 21, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1962 року випуску, синього кольору, шасі № НОМЕР_6 , тип ТЗ легковий седан-В, повна маса 1600кг, об`єм двигуна V=2445, власником якого є ОСОБА_10 , адреса: Кіровоградська обл., Компаніївський р-н, с.Червоновершка, видане Кіровоградським МРЕВ 07.04.2006 року, яке добровільно видав ОСОБА_15 , який на момент огляду знаходився у вищевказаному кабінеті, та яке оглянуте згідно з протоколом від 09.02.2022 року та визнано речовим доказом (т.1 а.п.61, 62-63, 64, 65, 66);

- заявою ОСОБА_6 , поданою до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, про притягнення ОСОБА_9 до відповідальності за те, що він 19.12.2021 року заволодів його транспортним засобом «ГАЗ 3110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1 а.п.78);

- протоколом огляду місця події від 07.02.2022 року із фотознімками, під час якого проведено огляд прилеглої території до будинку №15 по вул.Делегатській у м.Кропивницькому, в ході якого ОСОБА_6 вказав на ділянку місцевості, де знаходився належний йому автомобіль «ГАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , та видав копію паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_9 та оригінал розписки ОСОБА_9 від 19.12.2021 року, викладеній на 1 арк. формату А4, згідно з якою останній придбав вищезазначений транспортний засіб у ОСОБА_6 у розстрочку та зобов`язався повернути кошти в сумі 20000 грн. у строк до 27.01.2022 року, які оглянуто згідно з протоколом від 08.02.2022 року та визнано речовими доказами (т.1 а.п.79-80, 81, 82, 83, 84);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.12.2021 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 17.11.2021 року шляхом обману заволоділа автомобілем «ГАЗ 3110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 (т.1 а.п.90-92);

- довідкою, виданою 10.02.2022 року Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Кіровоградській області (філія ГСЦ МВС), згідно з якою за державним реєстраційним номером на обліку значиться автомобіль марки «ГАЗ 3110» (тип кузова - легковий седан- В ), білого кольору, 2003 року випуску, об`єм двигуна 2445 см3, номер двигуна НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_10 , VIN-код: НОМЕР_11 , вид палива: бензин або газ, маса без навантаження 1450кг, повна маса 1840 кг, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_12 від 16.05.2018 року, який станом на 08.02.2022 року зареєстровано на ОСОБА_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 (т.1 а.п.95);

- висновком експерта №СЕ-19/112-22/927-АВ від 08.02.2022 року, згідно з яким середня ринкова ціна станом на 19.12.2021 року автомобіля «ГАЗ 3110», 2003 року випуску, з об`ємом двигуна 2445 см3 становить 45680 грн. (т.1 а.п.100-103);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2022 року, згідно з яким свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_3 як чоловіка, який 19.12.2021 року попросив його відвезти на евакуаторі автомобіль «ГАЗ 3110» з вул.Чміленка до гаражного кооперативу в районі Завадівки у м.Кропивницькому (т.1 а.п.106-108);

- довідкою, виданою 15.04.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з якою ОСОБА_3 не перебував та не перебуває на військовому обліку у першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_6 ), а також не призивався до лав ЗСУ та не виконує обов`язки, пов`язані із захистом суверенності України та її територіальної цілісності (т.1 а.п.112);

- протоколом від 02.06.2022 року, згідно з яким 02.06.2022 року о 16 год. 00 хв. по вул.Соборній, 1 у м.Кропивницькому фактично затримано ОСОБА_3 , як особу, підозрювану у вчиненні злочину (т.1 а.п.140-141);

- протоколом огляду місця події від 02.06.2022 року із фотознімками, під час якого проведено огляд приміщення кабінету №101-б, розташованого на першому поверсі адміністративної будівлі Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області по вул.Вокзальній, 58 у м.Кропивницькому, у ході якого вилучено добровільно виданий підозрюваним ОСОБА_3 паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Київ, в обкладинці, який оглянуто згідно з протоколом від 03.06.2022 року та визнано речовим доказом (т.1 а.п.157, 158-160, 161, 162);

- роздруківкою особової картки на особу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Києва, проживаючого по АДРЕСА_7 , паспорт громадянина України якого, а саме серії НОМЕР_3 , виданий 18.02.2010 року Мінським РУ ГУ МВС України в м.Києві визнано дійсним (т.1 а.п.163);

- довідкою, згідно з якою паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 18.02.2010 року втрачено 15.06.2017 року (т.1 а.п.164);

- висновком експерта №СЕ-19/112-22/3788-ДД від 09.06.2022 року, згідно з яким досліджуваний бланк паспорта громадянина України серії та номеру НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідає аналогічним, які знаходяться в офіційному обігу на території України, та у ньому є зміни первинного змісту, у вигляді переклеювання фотокартки на першій сторінці (т.1 а.п.177-189);

- протоколом огляду предмета від 09.06.2022 року, згідно з яким оглянуто оптичний диск CD-R, на якому містяться 2 фотознімки підозрюваного ОСОБА_3 з назвами: «photo_2022-06-06_09-07-18.jpg» і «photo_2022-06-09_15-40-21.jpg» та який визнано речовим доказом (т.1 а.п.190, 191);

- висновком експерта №СЕ 19/112-22/3991-ФП від 14.06.2022 року, згідно з яким на фотозображенні із паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на фотозображеннях під назвами «photo_2022-06-06_09-07-18.jpg» і «photo_2022-06-09_15-40-21.jpg» - зображена одна і та ж сама особа (т.1 а.п.196-208);

- протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 10.06.2022 року, згідно з яким у ОСОБА_3 відібрано зразки почерку на 4 аркушах (т.1 а.п.225-229);

- висновком експерта №СЕ-19/112-22/454-ПЧ від 15.06.2022 року, згідно з яким досліджувані рукописні записи, якими заповнені аркуш паперу з назвою «Росписка», від імені ОСОБА_16 , про отримання грошових коштів в борг на суму двадцять тисяч гривень та аркуш паперу з назвою «росписка», від імені ОСОБА_9 , про покупку в розстрочку автомобіля ГАЗ Волга 21 на два місяці за одну тисячу сто доларів США - виконані ОСОБА_3 (т.1 а.п.235-246).

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні та досліджені під час судового розгляду докази, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення відповідно до вимог ст.337 КПК України, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у скоєнні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, кваліфікуючи його дії:

- за епізодом кримінального правопорушення, вчиненого 17.11.2021 року стосовно потерпілого ОСОБА_5 , за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно;

- за епізодом кримінального правопорушення, вчиненого 19.12.2021 року стосовно потерпілого ОСОБА_6 , за ч.2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно;

- як підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується установою, і який надає права, з метою використання його підроблювачем за ч.1 ст.358 КК України;

- як використання завідомо підробленого документа за ч.4 ст.358 КК України.

При цьому суд бере до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно з якими він у судовому засіданні 23.01.2023 року повністю визнав вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, які повністю узгоджуються із раніше вказаними показаннями потерпілих, документами, виявленими речовими доказами, протоколами слідчих дій та висновками експертів. Водночас ОСОБА_3 у ході огляду місця події добровільно видав підроблений ним паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , у якому згідно з висновком експерта №СЕ-19/112-22/3788-ДД від 09.06.2022 року дійсно є зміни первинного змісту, у вигляді переклеювання фотокартки на першій сторінці.

Також суд враховує, що підстави оговорювати обвинуваченого ОСОБА_3 у потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутні, їх показання щодо представлення обвинуваченим себе ОСОБА_9 та надання ним розписок від імені даної особи та відповідно паспорта на вказану особу та його копій, повністю узгоджуються із письмовими доказами та протоколами слідчих дій, а тому суд бере їх до уваги та враховує при встановленні обставин вчинення кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, аналізуючи сукупність доказів, взятих судом до уваги, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини кримінальних правопорушень, та вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

Разом з тим, аналізуючи докази, досліджені судом за обвинуваченням за ч.2 ст.289 КК України, суд вважає, що раніше вказані показання потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_13 , протоколи впізнання особи за фотознімками, підробка та використання завідомо неправдивого документу, що не оспорюється стороною захисту, видача обвинуваченим себе за іншу особу, висновки експертиз щодо встановлення майнової шкоди та підтвердження підробки документу, неповернення коштів і ухилення від спілкування з потерпілими, а також інші докази, які раніше взяті до уваги судом, безумовно підтверджують обставини вчинення кожного з епізодів даного кримінального правопорушення.

Крім того, відповідно до положень, викладених у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (далі - постанова Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року) під незаконним заволодінням транспортним засобом (ст. 289 КК) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

Цей злочин визнають закінченим з моменту, коли транспортний засіб почав рухатись унаслідок запуску двигуна чи буксирування, а якщо заволодіння відбувається під час руху транспортного засобу, - з моменту встановлення контролю над ним.

У даному випадку транспортні засоби «ГАЗ 3110», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та «ГАЗ 21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 забрав у потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за допомогою евакуатора, тобто злочин був закінченим з моменту, коли транспортні засоби опинилися під його контролем.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Тимчасова несправність або відсутність певних деталей на транспортному засобі свідчить лише про певний технічний стан цього транспортного засобу. Сам факт можливості або неможливості експлуатації транспортного засобу, на що посилається сторона захисту, не є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 КК України.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 13.01.2022 року у справі №521/10497/20 підкреслив, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.289 КК України полягає у вчиненні відповідних дій, направлених на незаконне заволодіння транспортного засобу. При цьому воля потерпілого або ігнорується (при таємному заволодінні транспортним засобом), або подавляється (при застосуванні насильства або погрози його застосування), або фальсифікується (при заволодінні шляхом обману).

Із суб`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст.289 КК України, характеризується умислом. Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони вказаного злочину є мета. Разом з тим правовий аналіз Особливої частини КК України свідчить про те, що мета незаконного заволодіння транспортним засобом законодавцем не конкретизована, а тому намір особи, яка незаконно заволоділа чужим транспортним засобом, може бути направлений, зокрема, на отримання грошової вигоди.

Таким чином посилання сторони захисту на недоведеність умислу ОСОБА_3 на незаконне заволодіння транспортними засобами у момент здійснення угод купівлі-продажу, а саме те, що він не мав наміру ними заволодіти та хотів розрахуватися, про що склав відповідні розписки, а також те, що потерпілі самі добровільно віддали йому автомобілі, є необґрунтованим та не спростовує вини ОСОБА_3 у вчиненні даного правопорушення, оскільки своєчасність, ефективність та повнота проведених слідчих дій, відображають повну картину фактичних обставин даної справи, які з об`єктивністю підтверджують те, що обвинувачений заздалегідь спланував і реалізував свій корисливий умисел, спрямований саме на незаконне заволодіння транспортними засобами, про що свідчить підробка чужого паспорта та подальше його використання, представлення себе іншою особою та написання від її імені розписок, а також неповернення грошових коштів та переховування від потерпілих.

Крім цього, заволодіння транспортним засобом, як вказано вище, може бути вчинено шляхом обману, який полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого. Таким чином, обман може мати як активний (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей про певні факти, обставини, події), так і пасивний (умисне замовчування юридично значимої інформації) характер. Змістом обману як способу незаконного заволодіння транспортним засобом можуть бути різноманітні обставини, стосовно яких злочинець вводить в оману потерпілого. Зокрема, це може стосуватися характеристики певних транспортних засобів, зокрема їх кількості, тотожності, дійсності (обман у предметі), особистості винного або інших осіб (обман у особі), певних подій, юридичних фактів, дій окремих осіб тощо.

У даному випадку ОСОБА_3 , використовуючи завідомо підроблений паспорт та представляючись іншою особою, ввів в оману потерпілих щодо своєї особи, а також вчинення самих правочинів купівлі-продажу. При цьому суд бере до уваги те, що ОСОБА_3 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності і востаннє був засуджений за вчинення аналогічних корисливих дій (т.1 а.п.270-273), а саме незаконного заволодіння транспортними засобами шляхом обману, домовившись про їх купівлю з розрахунком протягом певного часу, завантаживши на евакуатор, розпорядившись, і у подальшому не розрахувавшись за них.

Також відповідно до вищезгаданої постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 року при вирішенні питання про те, чи були збитки реальними, необхідно виходити з положень п.1 ч. 2 ст.22 Цивільного кодексу України, де зазначено, що такими збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, що вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У випадках, коли особа знищила транспортний засіб, яким незаконно заволоділа, чи призвела до такого стану, що він повністю втратив свою цінність і його вже не можна використовувати за прямим призначенням, розмір реальних збитків дорівнює вартості автомобіля на день учинення злочину. Таким же чином треба вирішувати це питання, якщо транспортний засіб після незаконного заволодіння не знайдено.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду, висловленим у постанові від 04.11.2021 року у справі №148/427/18, з аналізу положень статей 55, 61, 62, 91, 127, 128, 130, 170, 242, 291 КПК України, під шкодою у кримінальному провадженні розуміються втрати, яких зазнала потерпіла сторона у результаті викрадення, знищення або пошкодження майна, або шкода, завдана безпосередньо особі, її здоров`ю, діловій репутації внаслідок протиправної поведінки іншої особи.

Так, майнова шкода як наслідок злочину має вартісну форму та полягає у безпосередньому зменшенні матеріального блага особи, у позбавленні її можливості одержати заплановані доходи, а також у понесенні особою будь-яких додаткових майнових витрат.

У кримінальному провадженні під матеріальними збитками у п.6 ч.2 ст.242 КПК України слід розуміти грошову оцінку (еквівалент) заподіяної матеріальної шкоди (втрачених, додатково витрачених або недоотриманих майнових благ особою внаслідок порушення її прав та інтересів іншою особою), а відшкодування збитків є одним зі способів відшкодування шкоди.

Тобто, положення п.6 ч.2 ст.242 КПК України спрямовано насамперед на визначення правильної кваліфікації злочинів за умови, що розмір шкоди є ознакою складу злочину або його кваліфікуючою ознакою, а також на забезпечення повноти досудового розслідування та забезпечення достовірності інформації, яка відображується в підсумкових рішеннях стадії досудового розслідування, враховуючи, що згідно з п.7 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт, окрім іншого, має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Таким чином, твердження сторони захисту про значну різницю у сумах, за які ОСОБА_3 нібито придбав транспортні засоби і розмірах матеріальної шкоди, що випливають з експертної оцінки транспортних засобів, зокрема, як на підставу необґрунтованості цивільних позовів у частині стягнення на користь потерпілих майнової шкоди, не береться судом до уваги, оскільки виходячи з імперативного характеру положень п.6 ч.2 ст.242 КПК України щодо обов`язковості призначення експертизи у провадженнях про кримінальні правопорушення, які мають матеріальний склад злочину, тобто містять суспільно небезпечні наслідки, на переконання суду є помилковим.

Більше того, відповідно до п.3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1950/5), коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Тому думка сторони захисту про те, що у кримінальному провадженні не встановлено розмір реальних збитків через неналежність висновків експертів, так як транспортні засоби не представлялися на експертизу і слідчі не вказали про їх технічних стан, є хибною і не береться судом до уваги. Водночас будь-якої зацікавленості експертів у кримінальному провадженні не доведено.

Інші доводи сторони захисту не спростовують взятих до уваги та досліджених судом доказів, показань свідків, а також встановлених судом обставин.

Тому аналізуючи сукупність доказів у кримінальному провадженні, суд знаходить із достовірністю встановленими та доведеними викладені у вироку фактичні обставини кримінального провадження, та вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив умисні закінчені кримінальні проступки та умисні закінчені тяжкі злочини, офіційно не працевлаштований, не одружений, на обліках у закладах з надання психіатричної або наркологічної допомоги не перебуває, осудний, раніше неодноразово судимий, у тому числі за аналогічні кримінальні правопорушення.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає часткове відшкодування потерпілим завданої майнової шкоди та наявність у обвинуваченого тяжкого хронічного захворювання (т.2 а.п.131).

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Із врахуванням усіх обставин провадження та особи обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, вчинив низку умисних кримінальних проступків та тяжких злочинів, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за аналогічні корисливі кримінальні правопорушення, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна з його реальним відбуванням та арешту в межах відповідних санкцій ч.2 ст.289 КК України та ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України відповідно, остаточний строк якого визначає відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що цілком відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, оскільки його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України не вбачає.

Оскільки судом призначається покарання у виді позбавлення волі з реальним відбуванням, за відсутності виняткових обставин, передбачених ч.3 ст.377 КПК України, враховуючи встановлені та викладені раніше обставини, у тому числі визначені ст.ст.177, 178 КПК України, до набрання вироком законної сили суд залишає запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_3 тримання під вартою.

Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 майнової та моральної шкоди, завданих кримінальними правопорушеннями, подані ними як законними володільцями транспортних засобів, які є предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 КК України, суд приходить до таких висновків.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 майнової та моральної шкоди, завданих кримінальними правопорушеннями, з урахуванням уточнень у зв`язку з частковим відшкодуванням шкоди (т.2 а.п.132-135), а також вимог ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167 ЦК України, ч.4 ст.206 ЦПК України підлягає задоволенню у повному обсязі, незважаючи на заперечення обвинуваченого, на думку якого розмір майнової шкоди має дорівнювати ціні, погодженій з потерпілим, за яку він нібито придбав транспортний засіб та яка вказана у розписці.

Згідно з ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Частиною 2 ст.22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та наведене раніше в мотивувальній частині вироку, на переконання суду стягненню підлягає майнова шкода саме у розмірі, встановленому висновком експерта, викладеному в обвинуваченні, обставини якого доведені під час судового розгляду, на підставі вищенаведеного в мотивувальній частині вироку.

При цьому цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з аналогічних підстав, проте враховує те, що обвинуваченим ОСОБА_3 йому частково відшкодовано майнову шкоду у сумі 995 грн., про що в матеріалах кримінального провадження міститься відповідна заява потерпілого, разом з тим позовні вимоги у зв`язку з цим ним не зменшені, тому саме у вказаній частині, яка відшкодована, суд зменшує розмір майнової шкоди, заявленої в позові.

Водночас, суд вважає обґрунтованою завдану потерпілим моральну шкоду у розмірі 10000 грн. кожному, яка полягає в порушенні нормальних життєвих зв`язків, що відобразилось на психоемоційному стані, втратою транспортних засобів як засобів пересування та комфорту сім`ї та неотриманні коштів, на наявність яких розраховували та у подальшому втратою часу на відновлення порушених прав та для участі в судових засіданнях.

Також, відповідно до ч.1 ст.124, п.1 ч.1 ст.118, ч.2 ст.120, ч.5 ст.128 КПК України, ч.2 ст.137, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, зважаючи на долучені копії розрахункової квитанції серії ААБГ №008233 від 15.07.2022 року (т.2 а.п.118 зворот), договору про надання правничої допомоги від 15.07.2022 року та додаткової угоди до договору (т.2 а.п.117, 118), враховуючи участь представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 під час судового провадження, підготовку та подання цивільного позову, з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 підлягають стягненню витрати на правову допомогу, які заявлені ним у цивільному позові в сумі 16000 грн., а також підтверджені документально.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, а доля речових доказів вирішується відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.289 КК України - у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років із конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності;

- за ч.1 ст.358 КК України - у виді арешту строком на 3 (три) місяці;

- за ч.4 ст.358 КК України - у виді арешту строком на 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років із конфіскацією всього майна, належного йому на праві власності.

Запобіжним заходом обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту затримання, тобто з 02.06.2022 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення експертизи у розмірі 13592 грн. 24 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_5 70895 грн. 96 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 44685 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 процесуальні витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги представника, в сумі 16000 грн.

Речові докази:

- дві копії паспорта на ім`я ОСОБА_9 , два оригінали розписок ОСОБА_9 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 , оптичний диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «ГАЗ 21», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , оригінал довіреності від 27.08.2020 року №3239 на автомобіль «ГАЗ 21» 1962 року випуску (т.1 а.п.40, 66) - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок може бути подано апеляцію до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Кіровський районний суд м.Кіровограда, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя Кіровського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1