Козятинський міськрайонний суд Вінницької області
У Х В А Л А

Іменем України

справа №133/104/23

15.01.23 м. Козятин

Слідчий суддя Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 погоджене прокурором ОСОБА_8 , подане у кримінальному провадженні № 0000017 від 13.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлизаветівка, Тарутинського району, Одеської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не одруженого, раніше судимого, громадянина України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділення поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 звернувся в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання вказав, що ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, востаннє вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 17.07.2019 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та будучи звільненим 01.03.2021 з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та знову вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, а саме 07.11.2022 вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України. Кримінальне провадження №0000306 від 07.11.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 перебуває на розгляді в Солом`янському районному суді м. Києва.

Так, 13.01.2023 близько 14 години 00 хвилин, під час дії воєнного стану, який відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 запроваджено в Україні з 24.02.2022 та дію якого продовжено до 21.02.2023, ОСОБА_4 діючи умисно, з корисливих мотивів, з умислом незаконно заволодіти чужим майном, через незамкнені двері зайшов до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Незаконні дії ОСОБА_4 були помічені особами, які проживають у зазначеній квартирі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Незважаючи на те, що за його діями спостерігають особи, які проживають у квартирі, ОСОБА_4 відкрито заволодів акустичною гітарою, вартістю 900 гривень, яка належить ОСОБА_6 , після чого разом з викраденим з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України грабіж вчинений в умовах воєнного стану.

13.01.2023 о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_4 затриманий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України. 13.01.2023 останньому повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Щодо необхідності у обранні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу слідчий вказує на те, що під час досудового розслідування зібрано докази для обґрунтованої його підозри у вчиненні злочинів.

Так, відповідно до санкції ч. 4 ст. 186 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також встановлено ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків.

За змістом клопотання, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчиняти нові подібні злочини.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, слідчий вважає такі дії є цілком вірогідними, беручи до уваги те, що підозрюваний обізнаний із усіма обмеженнями, які в собі несе такий вид покарання, а також строк покарання, яке загрожує підозрюваному, розуміючи невідворотність покарання у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому злочині, який відповідно до класифікації злочинів, передбачених ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Тому, співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків, з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

Ризик, що ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків обґрунтовується тим, що на даний час потерпілий та свідки в судовому засіданні не допитані, а тому ОСОБА_4 зможе впливати на них з метою зміни показів наданих на досудовому розслідуванні на свою користь.

Ризик, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, полягає у тому, що він вчиняв кримінальні правопорушення, не зупинившись на вчиненому, знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що він може вчиняти нові кримінальні правопорушення в майбутньому.

Слідчий вказує, що в застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 наявна необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, чим може перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, слідчий просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, посилаючись на обставини, вказані в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували щодо застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою, просили не застосовувати такий запобіжний захід, а обмежитися цілодобовим домашнім арештом або заставою. Захисник окремо зазначив, що покази свідків та потерпілого є розбіжними та суперечать один одному, крім того у ОСОБА_4 є цивільна дружина, яка наразі вагітна. Сам ОСОБА_4 заперечував вчинення ним кримінального правопорушення, та вказував, що це зробив ОСОБА_11 , який є свідком у цьому кримінальному провадженні.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , вказав, що кримінальне правопорушення було вчинено саме тією особою, стосовно якої розглядається клопотання, та яка занаходиться у скляному боксі. З приводу обставин вчинення ним кримінального правопорушення вказав, що особа, стосовно якої розглядається клопотання, разом з іще одним чоловіком 13.01.2023 близько 15:00 увійшли до нього в квартиру та почали вимагати гроші; він відмовився віддавати їм будь-які гроші, оскільки не знає таких осіб та нічого їм не винен; його батько також вказав, що ніякого боргу у нього немає. Тоді ОСОБА_4 взяв гітару, що була у кімнаті, та направився до виходу з квартири; його намагалась зупинити бабуся, однак не змогла. Після цього двоє чоловіків вийшли з квартири разом з гітарою, а він, одягнувшись, направився слідом за ними, і по дорозі викликав поліцію.

Заслухавши слідчого, прокурора, потерпілого, підозрюваного та його захисника, дослідивши докази, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про :

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що СВ відділенням поліції № 2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000017 від 13.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, внесеного на підставі повідомлення про те, що 13.01.2023 близько 14:00 год громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , перебуваючи в квартирі, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, виконуючи свої злочинні дії, переслідуючи свої особисті корисливі мотиви, діючи умисно, відкрито заволодів акустичною гітарою, яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю АДРЕСА_2 .

У вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Єлизаветівка, Тарутинського району, Одеської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, судимий, громадянин України.

Із протоколу затримання від 13.01.2023 вбачається, що ОСОБА_4 був затриманий в прядку ст. 208 КПК України 13.01.2023 о 19 год 00 хв.

13.01.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується такими доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування, а саме:

- витягом з ЄДРДР від 13.01.2023;

- рапортом слідчого СВ ВП № 2 Хмільницького РВП від 13.01.2023;

- протоколом заяви ОСОБА_6 , у якому він повідомляє про обставини вчиненого щодо нього злочину і описує особу, яка його вчинила;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 13.01.2023;

- протоколом огляду місця події від 13.01.2023 проведеного в м. Козятин, Хмільницького району, Вінницької області по вул. Василя Земляка, навпроти кіоску «Тала вода», під час якого виявлено та вилучено акустичну гітару темно-коричневого кольору;

- довідкою про звільнення ОСОБА_4 з місця відбування покарання;

- вимогою про судимість ОСОБА_4 ;

- ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09.11.2022;

-характеристикою на засудженого ОСОБА_4 ;

- довідкою з медичної частини № 50 виданої ОСОБА_4 ;

- висновком на запит щодо результатів медичного амбулаторного огляду № 6 від 13.01.2023;

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, піж час обшуку якого було вилучено гроші в сумі 536 гривень, мобільний телефон Redmi 6A, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 чорного кольору та банківська картка «ОщадБанку» № НОМЕР_3 , видану на ім?я ОСОБА_12 ;

- повідомленням про підозру від 13.01.2023;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 13.01.2023.

Вказані докази, а також пояснення потерпілого, є достатніми, щоб вважати встановленою обгрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення.

Також до клопотання додано:

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 13.01.2023;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 13.01.2013;

- протоколо допиту ОСОБА_10 від 13.01.2023.

Такі протоколи допиту свідків суд до уваги не бере, оскільки вказані особи безпосередньо слідчим суддею не допитувались; клопотання про їх виклик і допит суду не надходило.

Із вимоги про судимість вбачається, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 17.07.2019 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі та був звільненим 01.03.2021 з місць позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності усі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

Так, вказана стаття визначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

В судовому засіданні при розгляді клопотання слідчого перевірено наведені у клопотанні підстави для застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчим суддею також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність постійного місця роботи, майновий стан, наявність/відсутність судимостей, а також дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшла висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Слідчий обгрунтовує наявність ризиків, визначених п.1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В ході розгляду клопотання встановлено, і ОСОБА_4 підтвердив, що неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відбував реальну міру покарання за вчинені злочини, та 01.03.2021 звільнився з місць позбавлення волі; постійного місця роботи не має. Вказав, що зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Враховуючи вказане, слідчий суддя вважає, що ризик переховування є обгрунтованим та доведеним. Це обгрунтовується тим, що суворість покарання в сукупності з обставинами, що характеризують особу ОСОБА_4 , відсутності місця роботи та соціальних зв`язків, притягнення до кримінальної відповідальності вказують на можливість його переховування з метою уникнення імовірного покарання.

Крім того, слідчий суддя вважає доведений ризик, що перебуваючи на свободі ОСОБА_4 зможе незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки на даний час потерпілий та свідки в судовому засіданні не допитані, а тому ОСОБА_4 , знаючи їх місце проживання, зможе впливати на них з метою зміни показів наданих на досудовому розслідуванні на свою користь.

Ризик, що ОСОБА_4 може вчиняти інші кримінальні правопорушення також доведений, і обгрунтовується тим, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не зупинившись на вчиненому, знову підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що він може вчиняти нові кримінальні правопорушення в майбутньому.

Інші ризики, зазначені слідчим, залишились недоведеними.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, суд приймає до уваги дані про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, вік та стан його здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Фактичні обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу підозрюваного, який є неодноразово судимий за злочини, за які він відбував реальну міру покарання, що не призвело до позитивних змін в його особистості і не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, вказують на обґрунтованість клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, що наведені слідчим, та передбачені п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу обґрунтовується наступним.

ОСОБА_4 не одружений, не має постійного місця роботи, неодноразово судимий.

Отже, застосування більш м`якого запобіжного заходу не є ефективним за наявності вказаних ризиків та у сукупності з фактами, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігання ризикам, суд вважає, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

За сукупності наведених обставин, суд вважає за доцільне клопотання слідчого задовольнити та обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосуванням до обвинуваченого інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

За змістом ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у виді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого ст.ст. 255-255-3 КК України.

Отже, з огляду на встановлені обставини, підстав, які визначені ч.4 ст. 183 КПК України, які б могли бути перешкодою для встановлення застави, немає.

Відповідно до ст.182 КПК України, розмір застави визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб щодо особи, підозрюваної або обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину.

З огляду на вказане, суд визначає заставу у розмірі 30 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір, на думку слідчого судді, зможе забезпечити належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 186, 193-197, 309, 310, 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 17:25 13.03.2023.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13.03.2023.

Визначити заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень 00 коп., після внесення якої підозрюваний ОСОБА_4 звільняється з-під варти під заставу.

Застава може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на такий депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152; банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача (IBAN) UA0000401, призначення платежу: запобіжний захід - застава.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язки прибувати на виклики уповноважених осіб органу досудового слідства та суду; не відлучатись із населеного пункту проживання без дозволу слідчого, суду; повідомляти слідчого, суд про зміну свого місця проживання та роботи, носити електронний засіб контролю.

Виконання ухвали покласти на працівників Відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, прокурору, слідчому.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів до Вінницького апеляційного суду.

Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали буде проголошено о 14:45 19.01.2023.

Слідчий суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 15.01.2023