Справа № 462/6485/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2023 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000818 від 06.10.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , якого взято на облік як внутрішньо переміщену особу за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 06.10.2022 приблизно о 15.20 годин перебуваючи у салоні маршрутного таксі АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, усвідомлюючи, що вчиняє кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, таємно, шляхом вільного доступу, викрав із кишені сорочки ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Iphone 11Pro» IMEI: НОМЕР_1 , IME2: НОМЕР_2 вартістю 21 000 гривень, який був у чохлі чорного кольору із наклейками вартістю 1000 гривень всередині із сім карткою мобільного оператора Київстар НОМЕР_3 вартістю 50 гривень, які заховав у кишеню штанів та після зупинки маршрутного таксі №51 на зупинці навпроти ТЦ «Скриня», залишив місце вчинення кримінального правопорушення.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 22 050 гривень.

Відповідно до Указу Президента України 64/2022, у зв`язку із збройною агресією російської федерації, на території України з 05.30 год. 24.02.2022 введено воєнний стан, який продовжується з 05:30 год. 23.08.2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента №573 від 12.08.2022 року, у зв`язку із вторгненням російської федерації на територію України, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю. Пояснив, що є внутрішньо переміщеною особою. Після прибуття до Львова не влаштувався на роботу, не мав постійного місця проживання. 06.10.2022 року поряд із автобусною зупинкою, що навпроти привокзального ринку побачив хлопця, який розмовляв по телефону, зайшов за ним в маршрутне таксі, де скориставшись тим, що ніхто не бачить, викрав мобільний телефон в потерпілого. Після цього, обвинувачений вийшов з маршрутного таксі навпроти ТЦ «Скриня» і попрямував до мосту на вул.Городоцькій. Не дійшовши туди, він був зупинений працівниками патрульної поліції, яким видав мобільний телефон. Кається у вчиненому. Вважає, що таке більше не повториться.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували.

Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Обтяжуючих вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Обставиною, яка пом`якшує вину обвинуваченого ОСОБА_4 та передбачена ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Вчиненим кримінальним правопорушенням потерпілому було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 22 050 грн.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого, який усвідомив суспільну небезпеку вчинених ним злочинів, беззаперечно визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, раніше не судимий, має двох неповнолітніх дітей, однак, офіційно непрацевлаштований, на обліку в лікаря психіатра та в лікаря нарколога не перебуває, зі слів обвинуваченого, отримує замісну терапію, не є військовослужбовцем строкової служби, і вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Разом з тим, суд, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбування призначеного йому покарання, однак, в умовах здійснення обов`язкового контролю за подальшою його поведінкою, при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та з покладенням на нього обов`язків, передбачених законом при застосуванні ст. 75 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у розмірі 1510,24 грн. за проведення судової товарознавчої експертизи слід стягнути з обвинуваченого.

В даному кримінальному провадженні обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Положенням ст. 377 ч.1 КПК України передбачено, що якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368-371,373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти в залі суду.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1 510 (одна тисяча п`ятсот десять) гривень 24 копійки.

Речові докази:

-мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro» IMEI: НОМЕР_1 IME2: НОМЕР_2 із сім-картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_3 - повернути власнику ОСОБА_6 ;

-штани темно-коричневого кольору в клітинку фірми «Clockhouse» - повернути власнику ОСОБА_4 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 11.10.2022 року на мобільний телефон марки «iPhone 11 Pro» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI2: НОМЕР_2 із сім-картою НОМЕР_3 , які вилучені відповідно до протоколу затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення у ОСОБА_4 06.10.2022р. у АДРЕСА_4 .

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1