У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2022 року

Деснянський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі Деснянського районного суду м. Києва клопотання слідчого СВ ВП № 2 Деснянського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 погоджене із прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єлизаветівка Мар`їнського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001201,

ВСТАНОВИВ:

17 грудня 2022 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло вказане клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділенням поліції № 2 Деснянського управління поліції ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001201 від 14.06.2022, за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Одним із підозрюваних у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , якому 17.12.2022, при обставинах значених у клопотанні, повідомлено про підозру у незаконному придбанні, зберіганні, пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб та незаконному придбанні, зберіганні, виготовленні, пересиланні з метою збуту, а також незаконному збуті особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, вчинених повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочинів передбачених за ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України.

16 грудня 2022 року об 12.03 годин ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Підозру відносно ОСОБА_4 слідчий вважає обґрунтованою, посилаючись на письмові докази, наявні в матеріалах кримінального провадження.

Слідчий вважає обґрунтованою підозру ОСОБА_4 та, що існують ризики визначені ч. 1 ст. 177 КК України, а саме, перебуваючи на свободі, підозрюваний зможе здійснити дії, спрямовані на уникнення ним покарання, і не виконання процесуальних обов`язків, зокрема може впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, з метою зміни їх показань, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, що в подальшому можуть бути використані органом досудового розслідування в якості доказу або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, також може продовжити свою злочинну діяльність, а саме збут наркотичних та психотропних речовин.

Слідчий просить застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор просив суд клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без права внесення застави, оскільки існує обґрунтована підозра та запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного неможливо.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на відсутність обґрунтованої підозри та недоведеність існування ризиків, на які посилався прокурор. Також просили врахувати молодий вік підозрюваного, наявність постійного місця проживання, підозрюваний уклав договір оренди квартири у м. Києві строком на 6 місяців, став на облік як внутрішньо переміщена особа, а тому просили обрати більш м`який запобіжний захід, зокрема особисте зобов`язання або домашній арешт в певний період доби.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, що мають значення для вирішення поданого клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що 14.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0001201 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

17.12.2022 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в клопотанні, на даному етапі досудового розслідування даного кримінального провадження слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтовано гарантіями явки до суду.

Обставиною, яка враховується слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, є наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, коли підозрюваний намагається вчинити дії, передбачені вимогами ч. 1 ст.177 КПК України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено слідчим суддею, слідчим у клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, слідчий суддя вважає встановленим наявність ризику ухилення від органу досудового слідства підозрюваного, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину і, розуміючи наслідки завершення досудового слідства та судового розгляду, а також враховуючи воєнний стан на території України, ті обставини, що ОСОБА_4 є внутрішньо переміщеною особою з м. Вугледар Донецької області, не має міцних соціальних зв`язків по місцю проведення досудового слідства, мати підозрюваного проживає у м. Дніпрі, підозрюваний не працює, не навчається, може намагатись уникнути досудового розслідування. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

У контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик можливого впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом (п.3 ч.1 ст.177 КПК України).

Наявний також ризик продовження злочинної діяльності, враховуючи те що, підозрюваний будучи працездатною особою не працевлаштувався на території Києва та Київської області, здійснював своє матеріальне забезпечення виключно зі збуту наркотичних та психотропних речовин, заздалегідь знаючи про високий попит серед наркозалежних осіб вищевказаних заборонених предметів та отримання легкого заробітку, що у подальшому може спровокувати останнього на продовження своєї злочинної діяльності, а саме збуту наркотичних та психотропних речовин.

Дійшовши висновку про наявність ризику, слідчий суддя звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Інші ризики під час розгляду клопотання слідчим суддею не встановлені.

Таким чином судом встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно підозрюваного може бути обрано запобіжний захід.

На переконання слідчого судді, наведені прокурором ризики є обґрунтованими та такими, що виправдовують застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Встановлені під час розгляду обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які слідчий суддя вважає доведеними, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання про доцільність застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Також суд враховує вид та ступінь встановлених ризиків, роль підозрюваного у вчиненому, тяжкість та характер інкримінованих йому діянь, їх підвищений рівень суспільної небезпеки, а тому вважає, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, забезпечить дотримання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та в суді. Підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу суд не вбачає.

Крім того, слідчий суддя не може врахувати як беззаперечні доводи сторони захисту щодо наявності орендованого житла в м. Києві у підозрюваного ОСОБА_4 , при вирішенні питання про застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ці обставини не зменшують ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та вони існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не були стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

Також, відповідно до п.п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Тож, з огляду на тяжкість та характер інкримінованих ОСОБА_4 діянь, передбачених ч.ч.2,3 ст. 307 КК України, підвищений рівень їх суспільної небезпеки, відомості про особу підозрюваного, який мав дохід з незаконного обігу заборонених препаратів, слідчий суддя вважає визначення застави у будь-якому розмірі недоцільним у даному кримінальному провадженню, оскільки її внесення не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, вивченням даних щодо особи ОСОБА_4 , які б вказували на неможливість застосування до нього вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

За вказаних обставин, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Деснянського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 погоджене із прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001201, задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, строком на 60 діб, тобто до 13 лютого 2023 року включно.

Ухвала діє до 13 лютого 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1