Справа № 368/1271/22
провадження № 1-в/368/138/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області

В складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2

З участю учасників процесу:

Прокурор- ОСОБА_3

представник ОСОБА_4

засуджений- ОСОБА_5

представник трудового колективу - ОСОБА_6

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кагарлику кримінальне провадження за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Обухівській райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Республіка Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, засудженого:

- 06.07.2021 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України з застосуванням положень ст. 69 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 05.10.2021 року Чернігівським апеляційним судом області винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 без змін, -

- який з 24.11.2021 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 28.12.2021 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, -

- та клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положень ст. 82 КК України, а саме, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, - виправними роботами, суд, -

В С Т А Н О В И В :

14.12.2022 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надішло подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Обухівській райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Республіка Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, засудженого:

- 06.07.2021 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України з застосуванням положень ст. 69 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 05.10.2021 року Чернігівським апеляційним судом області винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 без змін, -

- який з 24.11.2021 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 28.12.2021 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням.

У вищевказаному поданні:

- адміністрація Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережна комісія при Обухівській райдержадміністрації Київської області клопочуться перед Кагарлицьким районним судом Київської області про заміну засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, без скасування додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

14.12.2022 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 35 КПК України для розгляду даного провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , та присвоєно справа № 368/1271/22, провадження № 1 в/368/138/22.

19.12.2022 року Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу, згідно якої:

1. Відкрити провадження у справі.

2. Судове засідання по справі № 368/1271/22, провадження № 1 в/368/138/22, за поданням Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Обухівській райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Республіка Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, засудженого:

- 06.07.2021 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України з застосуванням положень ст. 69 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 05.10.2021 року Чернігівським апеляційним судом області винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 без змін, -

- який з 24.11.2021 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 28.12.2021 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, -

- призначити до слухання на 09 год. 00 хв. 29.12.2022 року, та провести дистанційно в режимі відеоконференції з Державною установою «Кагарлицька ВК (№115)», 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

3. Державній установі ВК 115 забезпечити відеоконференцзв`язок з Кагарлицьким районним судом 29.12.2022 року о 09 годині 00 хвилин.

4. Виконання ухвали суду в частині забезпечення відеозв`язку з Кагарлицьким районним судом Київської області доручити спеціалісту з інформаційних технологій, або іншій відповідальній особі Державної установи «Кагарлицька ВК «№115»), 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

5. Зобов`язати Державну установу ВК 115, 09214, Київська область, Кагарлицький район, с. Зікрачі, в строк до 09 год. 00 хв. 29.12.2022 року надати на адресу Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3, особову справу засудженого ОСОБА_5 , - для її огляду в судовому засіданні.

6. В судове засідання викликати учасників процесу:

- засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- представника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (115)», (в режимі відеоконференції з ДУ Кагарлицька ВК № 115, - в спецкімнаті установи виконання покарань);

- прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області, (в приміщенні Кагарлицького районного суду Київської області, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3);

- представника спостережної комісії при Обухівській РДА, (в приміщенні Кагарлицького районного суду, адреса: 09201, Київська область, м. Кагарлик, вул. Володимира Великого, будинок 3).

В судовому засіданні, яке відбулося 29.12.2022 року, представник установи виконання покарань ОСОБА_9 підтримав подання установи виконання покарань щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, що ж стосується клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому призначеного судом покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи, - поклався на розсуд суду.

В судове засідання, яке відбулося 29.12.2022 року, представник спостережної комісії при Обухівській райдержадміністрації, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

В судовому засіданні, яке відбулося 29.12.2022 року, засуджений ОСОБА_5 подання установи про застосування до нього пільги, яка передбачена положеннями ст. 82 КК України (заміна призначеного судом покарання більш м`яким покаранням), - підтримав, та заявив клопотання про заміну йому покарання з позбавлення волі на виправні роботи.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні вважав, що своєю зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці заслужив на застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України (заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням), та категорично наполягав на застосуванні до нього такого покарання, як виправні роботи, а щодо застосування до нього такого виду покарання, як обмеження волі категорично заперечував.

В судовому засіданні, яке відбулося 29.12.2022 року, представник трудового колективу ОСОБА_6 підтримав подання установи виконання покарань про застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України (призначення більш м`якого покарання), та підтримав клопотання засудженого ОСОБА_10 про заміну засудженому покарання з позбавлення волі на виправні роботи.

В судовому засіданні, яке відбулося 29.12.2022 року, прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 категорично заперечувала щодо задоволення як подання установи виконання покарань щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України (заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням), так і категорично заперечувала проти щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо заміни йому покарання з позбавлення волі на виправні роботи.

Свою правову позицію прокурор обгрунтовувала тим, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення та перевиховання, окрім того, - крайнє стягнення з засудженого ОСОБА_5 було знято за два місяці до слухання кримінального провадження щодо застосування до засудженого пільги, що, на думку прокурора, - не дає змогу визначитися з тією обставиною, що засуджений ОСОБА_5 станом на час слухання даного подання установи виконання покарань став на шлях виправлення та перевиховання.

Суд, розглянувши подання установи виконання покарань щодо застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, вислухавши думку представника установи виконання покарань, який подання установи виконання покарань підтримав, в питання вирішення клопотання засудженого поклав на розсуд суду, вислухавши клопотання засудженого щодо призначення йому більш м`якого покарання у виді виправних робіт, вислухавши представника трудового колективу, який підтримав подання установи виконання покарань та підтримав клопотання засудженого, вислухавши думку прокурора, яка категорично заперечувала проти задоволення як подання установи виконання покарань, так і проти клопотання засудженого, розглянувши матеріали кримінального провадження, - приходить до висновку щодо відмови в задоволенні як подання установи щодо застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, так і відмови в задоволенні клопотання засудженого щодо заміни йому покарання з позбавлення волі на виправні роботи, обгрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кишинів, Республіка Молдова, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні одну малолітню дитину, засуджений:

- 06.07.2021 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України з застосуванням положень ст. 69 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 05.10.2021 року Чернігівським апеляційним судом області винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 без змін, -

- який з 24.11.2021 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 28.12.2021 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)».

Початок строку покарання: «24» листопада 2021 року.

Кінець строку покарання: «24» листопада 2024 року.

1/3 строку покарання: «24» листопада 2022 року.

Станом на 29.12.2022 року невідбутий термін основного покарання у виді позбавлення волі становить 1 (один) рік 330 днів.

Відповідно, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 не мав поведінки, яка передбачає застосування судом до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна судом призначеного основного покарання більш м`яким, з огляду на те, що, дійсно, - в діях засудженого формально містяться формально юридичні підстави для застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України (відбуття певної частини призначеного покарання), проте, на думку суду, - відсутні в достатньому обсязі оціночні підстави для застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.

Так, що стосується наявності формально юридичних підстав для застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом покарання на більш м`яке, то суд зазначає наступне:

Так, за час перебування в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 має:

заохочення:

1. 01.04.2022 р. За сумлінну поведінку та добросовісне відношення Подяка Нач ВК.

до праці в господарському обслуговуванні УВП.

2. 06.10.2022 р. За сумлінну поведінку та добросовісне відношення Знято ОСОБА_11

до праці в господарському обслуговуванні УВП. стягнення від

15.04.2021 р.

стягнення:

1. 15.04.2022 р. Зберігання заборонених предметів ДІЗО 10 діб Нач. ВК

Знято 06.10.2022 р.

Звісно, на перший погляд, - засуджений ОСОБА_5 має два заохочення, проте, - поруч з цим мав одне дисцйиплінарне стягнення, що, на думку суду, - ще не свідчить про ту обставину, що ОСОБА_5 в будь якому випадку заслуговує на застосування до нього більш м`якого покарання, зокрема, - у виді виправних робіт, так як при прийнятті рішення враховуються і чинники (оціночні обставини), які суттєво впливають на вирішення питання по суті, та які судом вказано нижче.

Суд при вирішенні даного питання керувався нормами як матеріального, так і процесуального права.

При вирішенні питання щодо застосування положень ст. 82 КК України у відношенні засудженого ОСОБА_5 було враховано формально-юридичні та оціночні підстави.

Так, що стосується формально-юридичних підстав застосування пільги у виді заміни призначеного покарання більш м`яким, то вони передбачені ст. 82 КК України і пов`язуються з фактичним відбуттям засудженим ОСОБА_5 1/3 частини строку основного покарання у виді позбавлення волі.

Що стосується норм матеріального права, то суд керувався наступним:

- перш за все, до засудженого ОСОБА_5 слід застосовувати положення ст. 82 КК України, яка діяла до 17.03.2021 року, так як обвинувачений ОСОБА_5 скоїв злочин до 17.03.2021 року, - до вступу в законну силу змін та доповнень до ст. 81 КК України, - з огляду на положення ч. 2 ст. 4, ч. 2 ст. 5 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч. 2 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотньої дії в часі.

Отже, до обвинуваченого ОСОБА_5 слід застосувати положення ст. 82 КК України, яка діяла до 17.03.2021 року, згідно якої:

1. Особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

2. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю.

3. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

4. Заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин.

Отже, як видно з матеріалів справи, - ОСОБА_5 був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України з застосуванням положень ст. 69 КК України до основного покарання у виді позбалення волі строком на 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Санкція ч. 3 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді:

- позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно, згідно з положеннями 12, ст. 25 КК України засуджений ОСОБА_5 необережний тяжкий злочин.

Відповідно, як де юре (формальні підстави застосування пільги, яка передбачена ст. 82 КК України) засуджений ОСОБА_5 підпадає під положення п. 1 ч. 4 ст. 82 КК України, так як станом на день слухання справи, - станом на 29.12.2022 року відбув більше, ніж 1/3 частину покарання, так як 1/3 строку покарання засудженим ОСОБА_5 відбута 24 листопада 2022 року.

Отже, що стосується формально юридичних підстав щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 82 КК України, то такі є в наявності в повному обсязі.

Що ж стосується оціночних підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, які необхідні для застосування положень ст. 82 КК України, то суд вважає, що їх недостатньо на даному етапі відбування покарання засудженим призначеного йому покарання.

Суд на обґрунтування своєї позиції враховує ту обставину, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою за час, який послідував після скоєння злочину, за весь період відбування покарання в повній мірі не довів своє виправлення та перевиховання.

Встановлюючи ці підстави застосування ст. 82 КК України, суд, зокрема, наголошує на наступному:

Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.

З огляду на положення, які викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. суд вважає, що в поведінці ОСОБА_5 відсутній комплекс даних, які давали б змогу суду прийти до висновку щодо того, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання.

Відповідно, суд вважає, що для позитивного вирішення питання щодо застосування положень ст. 82 КК України, яка є пільгою для засудженого, який має її отримати, в діях засудженого ОСОБА_5 повинна бути системність та стабільність в отриманні заохочень, так як просто відбування покарання без отримання стягнень, є не правом, а обов`язком засудженого.

Причому, - отримані заохочення повинні бути не лише за сумлінне ставлення до праці, а й за зразкову поведінку в установі виконання покарань.

Суд наголошує на тій обставині, що засуджений ОСОБА_5 хоч і має 2 (два) заохочення за зразкову поведінку в установі виконання покарань, проте, - мав одне дисциплінарне стягнення за злісне порушення правил відбування покарання, - що, на думку суду, - не може свідчити про його стабільну правослухняну поведінку, та ставлення на шлях виправлення та перевиховання, можливість його самокерованої правослухняної поведінки.

Окрім того, - в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо участі засудженого ОСОБА_5 у вирішенні питань відпочинку, побуту, впливу на інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, в той же час суд вважає, що засуджений своєю поведінкою під час відбування покарання повинен показувати приклад іншим засудженим, а, з огляду на обставини справи, які судом вказані вище, поведінка засудженого ОСОБА_5 не може слугувати прикладом для поведінки для інших засуджених в розрізі не ставлення до праці, а в розрізі зразкової поведінки в установі виконання покарань.

Отже, суд відноситься критично до висновку комісії установи щодо тієї обставини, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання мав позитивну характеристику за місцем відбування покарання, та став на шлях виправлення та перевиховання та заслуговує на пільгу, яка передбачена ст. 82 КК України, так як, як вбачається з матеріалів справи, - засуджений ОСОБА_5 має лише два заохочення, поруч з цим мав одне дисциплінарне стягнення, тобто, в даному випадку відсутня значна перевага заохочень над дисциплінарними стягненнями, причому:

- в діях засудженого ОСОБА_5 відсутня системність (отримання трьох і більше) отримання заохочень;

- друге заохочення лише послугувало приводом для зняття попереднього дитсциплінарного стягнення;

- лдисциплінарне стягнення знято лише за два місяці до слухання даного кримінального провадження, а тому суд вважає, щол за такий куороткий проміжок часу, - два місяці, - неможливо встановити, що засуджений став на шлях виправлення та перевиховання, - що є однією із підстав для застосчування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.

Щодо відсутності діючих стягнень, (дисциплінарне стягнення знято в установленому законом порядку), - то така обставина сама по собі не може самі по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, - чого в поведінці засудженого ОСОБА_5 , - немає.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст.. 82 КК України та невідповідають положенням ст.. 9 КВК України.

Суд вважає, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_12 , - ще остаточно не став на шлях виправлення та виховання.

Крім того, щодо свого висновку щодо відсутності в повному обсязі підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, суд застосовував положення ст. 6 КВК України.

Так, згідно ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно, зглядаючись на вищевказані норми права, суд вважає, що для застосування пільги, яка передбачена ст. 82 КК України необхідно, щоб в діях засудженого, який відбуває покарання, однозначно були в наявності ознаки ресоціалізації.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, обставини справи, які судом зазначені вище, не свідчать, на думку суду, про дії засудженого ОСОБА_5 , які спрямовані на його виправлення та перевиховання, про наявність дійсного (а не про очі) процесу ресоціалізації.

Окрім того, суд звертає увагу на наступні обставини справи, що стосуються тяжкості скоєного злочину, його наслідків, обставини скоєного злочину, та наслідків скоєного злочину, відношення засудженого ОСОБА_5 до скоєного злочину, його наслідків.

Суд наголошує на тій обставині, що застосування до засуджених положення ст. 82 КК України, - це є нічим іншим, як застосування державною в особі суду пільги до засудженого, причому, - таку пільгу засуджений отримує лише в тому випадку, коли своєю сумлінною поведінкою (переосмислення своєї злочинної поведінки, визнання вини, щире каяття) та зразковим ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання та ставлення своєї поведінки на колії правослухняності, - чого немає в поведінці засудженого ОСОБА_5 .

Суд, з огляду на обставини справи, - вважає, що засуджений просто намагається досягнути обставини, які б дали змогу уникнути в подальшому відбування ним покарання у виді позбавлення волі (це відбування певного терміну покарання, по сплину якого виникає право на пільгу), - без здійснення з його боку юридично значущих дій, - як то мати системність отримання заохочень за зразкову поведінку, щирого визнання вини, відшкодування шкоди потерпілій стороні, участь в суспільному житті колонії, тощо.

Далі, при відмові у застосуванні до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміни призначеного судом більш м`яким покаранням, - судом було враховано аналіз особи засудженого ОСОБА_5 як у загально соціальному плані, так і в плані його потенційної небезпеки, було враховано наслідки, що настали унаслідок скоєного ОСОБА_5 злочину:

- також суд враховує ту обставину, що внаслідок злочину, який скоїв ОСОБА_13 , - загинул двоє осіб, а тому суд вважає, що відбуття такого незначного терміну покарання, яке відбув засуджений ОСОБА_5 (практично лише повний 1 рік), та його, фактично звільнення з місць позбавлення волі, - не відповідатиме тяжкості наслідків, є юридичною дією, яка не співрозмірна з заподіяною шкодою;

Відповідно, суд вважає, що:

- застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом покарання більш м`яким у виді виправних робіт, - на даному етапі відбування покарання, - є неспіврозмірним з наслідками, які заподіяні злочином, не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину, та обставинам його вчинення, поведінці засудженого під час відбування покарання, особі засудженого.

Так, суд наголошує на тій обставині, що внаслідок скоєння злочину засудженим ОСОБА_5 загинуло двоє осіб, а тому відбування покарання у виді позбавлення волі лише на протязі одного року, - є неспівмірним із заподіяною шкодою.

Так, невідбутий термін покарання у засудженого ОСОБА_5 становить майже 2 (два) роки позбавлення волі, а засуджений бажає, щоб йому замінили такий вид покарання та такої тривалості лише на аналогічний термін покарання у виді виправних робіт, - що, на думку суду, - далеко від поняття співмірності та законності.

- у засудженого ОСОБА_5 дисциплфінарне стягнення знято лише за два місяці до слухання питання про застосування до нього пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - що, на думку суду, - не може свідчити достеменно про його належну поведінку під час відбування покарання, а для досягнення наявності оціночних підстав для застосування пільги, слід враховувати весь комплекс даних, які також мають важливе значення при вирішенні питання про застосування до засудженого пільги у виді заміни призначеного судом покарання більш м`яким;

- з огляду на обставини, які вказані судом вище, - поведінка засудженого ОСОБА_5 не може бути прикладом для поведінки інших засуджених;

- засуджений ОСОБА_5 не приймав активної участі в суспільному житті колонії;

- суд, з огляду на вищевказані обставини справи, - критично відноситься до висновків адміністрації колонії про те, що засуджений ОСОБА_5 остаточно став на шлях виправлення та перевиховання;

Отже, вищевказані обставини не дають можливості суду застосувати до засудженого ОСОБА_5 пільгу, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміни призначеного судом бульш м`яким покаранням, зокрема, - на такий вид покарання, як виправні роботи.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність лише формально-юридичних, проте, відсутність в достатньому обсязі оціночних підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміну призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання, - а саме, - як наполягає засуджений на виправні роботи, а тому суд приймає рішення про відмову в задоволенні подання установи виконання покарань щодо заміни засудженому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, та відмови в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді громадських робіт.

При вирішенні даного питання судом було застосовано положення ППВСУ від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.»

Суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_5 положення ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом покарання більш м`яким, - на виправні роботи, - на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не буде виконана мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової, тобто, на думку суду, застосування положень ст. 82 КК України (заміна покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт) до засудженого ОСОБА_5 є не обґрунтованим, не відповідатиме вимогам співмірності наслідкам скоєного злочину та терміну відбутого покарання, та, на думку суду, - є передчасним на даному етапі відбування покарання.

Що стосується застосування норм процесуального права, то в даному випадку суд застосував ст.ст. 537, 539 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 КПК України має право вирішувати питання прозаміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ст.. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням ) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Також суд зазначає, що відмова у задоволенні подання установи виконання покарань, та відмова в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до засудженого положення ст. 82 КК України, - заміна призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, - однозначно тягне за собою відмову в задоволенні клопотання засудженого про заміну йому покарання з позбавлення волі на виправні роботи, так як призначення більш м`якого покарання у виді виправних робіт є похідним від застосування ст. 82 КК України, в застосуванні чого судом відмовлено з мотивів, які судом вказано вище.

Отже, при винесені ухвали щодо засудженого ОСОБА_5 суд керувався положеннями Конституції України, раїни, нормами діючого КПК України, КК України, КВК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 6, 9 КВК України, ст.ст. 12, 25, 82, ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 2 ст. 369, 370 372, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 , погоджене з головою спостережної комісії при Обухівській райдержадміністрації в Київській області ОСОБА_8 , про застосування до засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кишинів, Республіка Молдова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, засудженого:

- 06.07.2021 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за скоєння злочину, який передбачено ч. 3 ст. 286 КК України з застосуванням положень ст. 69 КК України до основного покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки;

- 05.10.2021 року Чернігівським апеляційним судом області винесено ухвалу, згідно якої апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 липня 2021 року щодо ОСОБА_5 без змін, -

- який з 24.11.2021 року утримувався в ДУ «Київський СІЗО», та з 28.12.2021 року відбуває основне покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Кагарлицька виправна колонія (№115)», положення ст. 82 КК України, - заміни невідбутої частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, - відмовити.

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положень ст. 82 КК України, а саме, - заміни невідбутої частини призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, - виправними роботами, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду потягом 7 діб з моменту проголошення, в разі проголошення резолютивної частини ухвали, - протягом 7 днів з моменту отримання повного тексту ухвали.

Суддя: ОСОБА_1