Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 лютого 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000020 від 11.01.2021 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 , з відповідними змінами у зв`язку з поданим клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності з підстав закінчення строків давності та закриття кримінального провадження, на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 листопада 2022 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сатиїв, Дубенського району, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 листопада 2022 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 3261 грн. 41 коп. у рахунок відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди та 3000 грн. ? витрат за надання правової допомоги.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 3000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_9 відмовлено.

За вироком суду ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він 10 січня 2021 року, приблизно о 21 год. 00 хв., перебуваючи в с. Жорнів, по вул. Центральній, Дубенського району Рівненської області, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_9 один удар кулаком правої руки в ділянку скроні, після чого став шарпати останнього за верхній одяг, та в результаті чого вони обоє упали на землю. В подальшому, ОСОБА_6 кулаками правої та лівої рук, хаотично, наніс близько 3 ударів по всій ділянці поверхні голови ОСОБА_9 , внаслідок чого останній отримав легкі тілесні ушкодження.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений та його законний представник покликаються на несправедливість вироку суду в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Вказують, що судом першої інстанції призначено обвинуваченому ОСОБА_6 покарання без врахування розділу XV КК України «Особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх». В порушення вимог ст. 103 КК України суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , як особі, яка на момент вчинення кримінального проступку була неповнолітньою, не врахував умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Зазначають, що судом в порушення положень ст. 488, ч.5 ст. 44, ст. 364 КПК України грубо порушено вимоги процесуального законодавства щодо участі в справі законного представника обвинуваченого, думка якого судом не з`ясовувалась при вирішенні відповідних клопотань, зокрема, і щодо міри покарання, не було надано право на виступ у судових дебетах.

Звертають увагу, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 вперше вчинив інкримінований кримінальний проступок, намагався примиритися з потерпілим, сам проступок був спровокований неадекватними діями потерпілого у вигляді шарпання за ручки автомобіля, стукання по автомобілю, в якому перебував обвинувачений при встановлених судом обставинах.

Зазначають, що судом при грубому порушенні процесуального закону (ст.ст. 61, 62, 364 КПК України) задоволено цивільний позов та стягнуто майнову і моральну шкоду з особи (обвинуваченого), до якої позовні вимог заявлені не були, оскільки потерпілим заявлено позовні вимог до батька обвинуваченого ОСОБА_7 , а потерпілий, як цивільний позивач під час судового провадження не змінював свої вимоги до ОСОБА_6 , останній не залучався у даному кримінальному провадженні, як цивільний співвідповідач.

Просять вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 листопада 2022 року відносно ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання обвинуваченому, виключивши із вироку суду вказівку на призначене ОСОБА_6 покарання за ч.1 ст. 125 КК України та звільнити ОСОБА_6 від покарання за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст. 105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 залишити без розгляду.

12 січня 2023 року обвинуваченим ОСОБА_6 та його законним представником ОСОБА_7 подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Подане клопотання обгрунтовують тим, що ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України 10 січня 2021 року, відтак станом на 07 лютого 2023 року закінчується двохрічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п.1 ч.1 ст. 49 КК України.

Просять вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 листопада 2022 року скасувати, звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст. 49 та п.1 ч.2 ст. 106 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, його законного представника та захисника, які у зв`язку з поданим клопотанням, змінили апеляційні вимоги та просили звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності з підстав закінчення строків давності, передбачених ст.ст. 49, 106 КК України, прокурора, який не заперечив проти задоволення висловлених вимог сторони захисту, перевіривши доводи апеляційної скарги і клопотання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого і його законного представника з відповідними заявленими змінами у зв`язку з поданим клопотанням підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 125 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, апеляційних скарг від інших учасників не надходило, а тому висновки суду в цій частині в апеляційному порядку не перевіряються. Доводи апеляційної скарги зводились до оскарження вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ставились вимоги щодо зміни вироку в частині призначеного покарання і звільнення обвинуваченого від покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження. Поряд з цим, після подачі апеляційної скарги, до початку апеляційного розгляду, обвинуваченим та його законним представником подано клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, заявивши тим самим, про відповідні зміни вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене колегія судді приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Строк давності ? це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України та за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, подія якого мала місце 10 січня 2021 року.

Відповідно до положень ч.2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 125 КК України є кримінальним проступком.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Разом з тим, часиною першою ст.106 КК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до 18 років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Зокрема, згідно п.1 ч.2 ст. 106 КК України щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються такі строки давності: два роки у разі вчинення кримінального проступку.

За наведеного, у даному кримінальному провадженні станом на дату апеляційного перегляду оскаржуваного вироку суду першої інстанції закінчився двохрічний строк давності, передбачений зазначеними нормами.

З огляду на дослідженні судом матеріали кримінального провадження, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст.49 КК України.

На підставі викладеного, ураховуючи, що від сторони захисту заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі вимог ст.ст.49, 106 КК України та закриття провадження, обвинувачений надав згоду на закриття кримінального провадження за такою підставою, з дня вчинення останнім і на день апеляційного розгляду пройшло більше двох років, протягом цього строку обвинувачений не вчинив нового злочину та не ухилявся від слідства або суду, строки давності спливли, тому колегія суддів апеляційного суду вважає апеляційну скаргу у зв`язку з заявленим клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності такою, що підлягає задоволенню, вирок суду - скасуванню, а ОСОБА_6 - звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, на підставі п.1 ч. 1 ст. 49, п.1 ч.2 ст. 106 КК України із закриттям кримінального провадження.

При цьому за змістом ст. 129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Разом з тим, колегія суддів роз`яснює, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, не є реабілітуючою підставою, а тому потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з цивільним позовом в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.1 ч.2 ст.284, ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його законного представника ОСОБА_7 , з відповідними змінами, задовольнити.

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 листопада 2022 року відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст. 125 КК України скасувати.

ОСОБА_6 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1. ч. 1 ст. 49, п.1 ч.2 ст. 106 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

На підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3