Провадження №11-сс/801/19/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі учасників провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року,

якою задоволено клопотання слідчого СВ Відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, розлученого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

26.12.2022 до Вінницького міського суду Вінницької області звернулася слідча з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СВ Відділу поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області перебувають матеріали кримінального провадження №0000631 від 23.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , 23.12.2022 близько 13:00 год. знаходячись в приміщенні громадського закладу - ресторану «Базилік» що по вул. Київській, 29, у м. Вінниці, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час вживання алкогольних напоїв почав гучно висловлювався нецензурною лайкою в адресу персоналу та відвідувачів закладу.

На агресивну поведінку ОСОБА_8 відреагували керуюча закладом ОСОБА_10 та адміністратор ОСОБА_11 , які підійшовши до ОСОБА_8 зробили йому зауваження, попросили заспокоїтись та вести себе пристойно.

Вказана поведінка працівників закладу обурила ОСОБА_8 , після чого він маючи на меті протиставити себе суспільству і показати зневагу до оточуючих, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи порушити загальноприйняті правила поведінки і моральності, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, дістав з особистих речей заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет, а саме пістолет марки SАR VOD 2608, Asi Makina LTD. STI серійний номер НОМЕР_1 .

Так, ОСОБА_8 , знаходячись у громадському місці, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, розуміючи, що його протиправна поведінка буде сприйнята відвідувачами закладу як така що може спричинити шкоду їх здоров`ю, побачивши ОСОБА_12 і бажаючи самоствердитись за рахунок його приниження, тримаючи в руках пістолет марки SАR VOD 2608, Asi Makina LTD. STI серійний номер НОМЕР_1 , спорядив магазин пістолету сімома набоями калібру 9 мм., після чого підійшов до останнього та супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою навів на ОСОБА_12 зброю.

Побачивши в руках ОСОБА_8 зброю ОСОБА_12 відреагував та різким рухом руки відвів зброю від себе та відвідувачів закладу, після чого зусиллями присутніх в ресторані громадян хуліганські дії ОСОБА_8 були припинені.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якщо воно вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

За підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України в порядку ст. 208 КПК України о 16:00 год. 23.12.2022 затримано: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Херсон, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого, а саме 13.07.2022 Комінтернівським районним судом Одеської області за ч.4 ст.407 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання терміном на 1 рік, якому 24.12.2022 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме: витягом з ЄРДР; рапортами про про вчинення кримінального правопорушення від 23.12.2022; поясненням ОСОБА_8 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.12.2022; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 протоколом допиту свідка ОСОБА_15 протоколом огляду; вимогою ІЦ.

Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року клопотання слідчого задоволено. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_8 , тобто до 16:00 год. 20 лютого 2023 року. Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено до 20 лютого 2023 року. Одночасно визначено ОСОБА_8 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720,00 грн. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Прийняте рішення мотивовано тим, що з матеріалів справи вбачається, що 23.12.2022 до ЄРДР за №0000631 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України підозрюваним ОСОБА_8 . 23.12.2022 о 16:00 год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні злочину.

24.12.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якщо воно вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000631; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.12.2022; протоколу огляду місця події від 23.12.2022; протоколів допитів свідків від 23.12.2022 та 24.12.2022; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.12.2022; повідомлення про підозру від 24.12.2022; протоколу допиту підозрюваного від 24.12.2022; пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 має постійне місце реєстрації та проживання, розлучений, непрацюючий, раніше судимий.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_8 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд звертає увагу на те, що вказане кримінальне правопорушення підозрюваний вчинив під час дії іспитового строку, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом, а тому слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_8 необхідно визначити заставу.

В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Таким чином, розуміючи, що кримінальне провадження вчинено ОСОБА_8 з погрозою застосування насильства, однак беручи до уваги обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного та позицію прокурора, який просив визначити підозрюваному заставу, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку та особу підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу, з урахуванням вимог статті 182 КПК України, а саме вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 214720,00 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року. Постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково, обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що постановлена ухвала є незаконною, належним чином не вмотивованою та необґрунтованою. Зокрема, слідчим суддею не в повній мірі враховано особу підозрюваного, який є учасником бойових дій, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки. Крім того, слідчим суддею не врахована соціальна небезпечність вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення виду запобіжного заходу та не взято до уваги положення ч. 1 ст.183 КПК України, відповідно до якого тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На переконання сторони захисту, слідчим та прокурором не було доведено необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому застосовуючи запобіжний захід слідчий суддя відповідно до п.3 ч.4 ст.194 КПК України не обґрунтував в чому саме недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні. Захисник вказує, що підозрюваний повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, а це, на його думку, вказує на відсутність ризику впливу на свідків, потерпілих, знищення чи приховування речових доказів.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 апеляційну скаргу, подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просив задовольнити, обрати підозрюваному запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Прокурор ОСОБА_6 просила залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін як законну, обґрунтовану та вмотивовану.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги. Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного такого виняткового виду запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та існують ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України доведено відомостями, які містяться у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань, поясненнями ОСОБА_8 , протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 23.12.2022, протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , протоколом огляду, вимогою ІЦ.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. У пункті 48 рішення ЄСПЛ від 13.11.2007 «Чеботарь проти Молдови» Європейський суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Що стосується доводів апеляційної скарги про не доведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів вони безпідставні з огляду на наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий існують та підтверджуються матеріалами судового провадження.

Так, внаслідок суспільної небезпечності дій ОСОБА_8 є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового розслідування, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Дії ОСОБА_8 за вчинення яких йому повідомлено підозру, класифікуються як тяжкий злочин, а саме порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалися особливою зухвалістю та вчинені із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, у даному разі пістолета.

Відповідно ризик переховування обумовлений серед іншого і можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для ОСОБА_16 наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , передбачає покарання у виді реального позбавлення волі. Перебуваючи на волі підозрюваний матиме змогу переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також матиме змогу перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. У даному випадку суспільний інтерес полягає у охороні громадського порядку, тобто комплексу суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті, а також охороні здоров`я людей та власності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, колегія суддів враховує те, що ОСОБА_8 з метою уникнення від кримінальної відповідальності може схиляти свідків до надання потрібних йому показань, оскільки схильний до насильства. Крім того, суд враховує, встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Таким чином, колегія суддів вважає, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Не може залишитися поза увагою колегії суддів і те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України під час дії іспитового строку. З матеріалів судового провадження вбачається, що 13.07.2022 ОСОБА_8 засуджений Комінтернівським районним судом Одеської області за ч.4 ст.307 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 1 рік. Викладене переконує колегію суддів у наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, доводи захисника, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Посилання захисника на те, що слідчим суддею не в повній мірі враховано особу підозрюваного, який є учасником бойових дій, має постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, колегія суддів вважає безпідставними. Вказані обставини, на переконання колегії суддів, не зменшують існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, адже вони існували і на час вчинення протиправних дій, а тому не утворюють жодних моральних запобіжників при обранні підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.

Матеріали судового провадження не містять переконливих доказів того, що існуючі у поведінці ОСОБА_8 ризики відсутні, а запобігти їм в змозі інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Обставини, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчим суддею та не спростовані стороною захисту в апеляційній інстанції.

Відповідно застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя на законних підставах визначив йому альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720, 00 грн., який буде достатнім стримуючим засобом у разі внесення застави для того, щоб відбити бажання у підозрюваного будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому розмір застави, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419,422 КПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 грудня 2022 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4