У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000125,

за апеляційними скаргами заступника начальника відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року у щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леніно Баштанського району Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 26 квітня 2018 року ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, виправданий.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Потерпіла ОСОБА_8 просить вирок скасувати та визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільний позов задовольнити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор зазначає, що вирок підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло безпідставне виправдання обвинувачення.

Зазначає, що суд у порушення вимог ст. 94 КПК України оцінив докази без належного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, не навів у вироку переконливих мотивів, з яких він відкинув докази обвинувачення, побудував своє рішення, перерахувавши зібрані у справі докази, однак не надав їм належної правової оцінки, а тому висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним даним, дослідженим судом в ході розгляду справи, а вирок ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Не погоджується із висновком суду про те, що докази, на які посилається сторона обвинувачення, не доводять вину ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вважає ОСОБА_9 винним.

Оспорює визнання судом недопустимими доказами фотознімки та відео з огляду місця ДТП. Зазначає, що судом не надано належної оцінки доказам в їх сукупності, а саме: не прийнято до уваги той факт, що експерт НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області був учасником огляду місця ДТП, про що внесено відповідні відомості до протоколу огляду місця ДТП від 19.05.2015. Саме його фотознімки та відео були направлені слідчому супровідним листом керівником експертного підрозділу.

Вважає, що визнаючи недопустимими доказами зазначені фотознімки та відео з огляду місця ДТП, суд першої інстанції фактично не надав оцінки самим фотознімкам та відеозапису, а лише супровідному листу, згідно з яким дані матеріали направлено слідчому.

Оспорює визнання судом недопустимим доказом відеозапис, який міститься на лазерному диску DVD-R 100929-M7 та який є копію з першоджерела відеореєстратору ORION DVR 100 у зв`язку з не встановленням його походження.

Вважає, що судом не надано належної оцінки доказам у їх сукупності, а саме: не прийнято до уваги показання слідчого СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_10 , яка пояснила, що дану копію відеореєстратора ORION DVR 100 зроблено нею у відповідності до ч. 7 ст. 237 КПК України під час проведення огляду даних речових доказів.

Крім того, оспорює визнання судом недопустимими доказами висновок судової фототехнічної експертизи від 23.10.2015 № 7-31Ф, висновок судової автотехнічної експертизи з дослідження механізму та обставин ДТП від 21.12.2015 № 2/117.

Потерпіла ОСОБА_8 посилається на те, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_9 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 286 КК України. Вважає, що його вина повністю доведена наданими суду доказами, зміст яких наводить в апеляційній скарзі. Крім того, вважає, що заявлений цивільний позов підлягає задоволенню.

Позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційні скарги прокурора ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 , захисник ОСОБА_6 вважає, що вони є необґрунтованими, а вирок суду першої інстанції законним.

На думку захисника, рішення суду першої інстанції про визнання доказів, зазначених у вироку недопустимими, є правильним. А ті докази, які визнані судом допустимими, не дають можливості достеменно впевнитись у тому, що ОСОБА_9 керував мопедом, який не мав задніх освітлювальних приладів, або які були у несправному стані.

Також вважає, що стороною обвинувачення не доведено причинно-наслідковий зв`язок між можливим керуванням мопедом у темний час доби без освітлювальних задніх приладів та дорожньо-транспортною пригодою, що настала, оскільки, під час слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_11 , не перевірялась можливість водія автомобіля виявити мопед, що рухався попереду із увімкненими задніми освітлювальними приладами в умовах його осліплення від фар зустрічних автомобілів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_9 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України за таких обставин.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_9 обвинувачувався у тому, що він 19 травня 2015 року, керуючи мопедом невстановленого в ході досудового розслідування зразка та не зареєстрованому у встановленому порядку без реєстраційного номеру, в порушення вимог п. п. в) пункту 2.9 Правил дорожнього руху України, слідував із с. Чорноморка Очаківського району Миколаївської області в напрямку с. Леніно Баштанського району цієї ж області, та близько 21 години, в темну пору доби, продовжуючи рух на керованому ним мопеді, в порушення вимог підпунктів а), б), г), д) пункту 2.3, підпункту б) пункту 31.6 Правил дорожнього руху України, перевозячи пасажира ОСОБА_12 без мотошолому, їхав по автодорозі Кіровоград-Миколаїв, з м. Миколаєва в напрямку с. Леніно Баштанського району на технічно несправному транспортному засобі, оскільки перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан і комплектність мопеду, своєчасно не виявив, несправність заднього габаритного ліхтаря, хоча мав таку можливість, чим створив загрозу безпеки своєму пасажиру та безпеку для інших учасників дорожнього руху.

В цей же час при під`їзді до 225-го км вказаної автодороги позаду зазначеного мопеду у попутному напрямку по своїй смузі руху, зі швидкістю близькою 80 км/год., із увімкненим світлом фар рухався технічно справний автомобіль «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_11 . Назустріч мопеду та автомобілю «Daewoo Nexia», в цей момент рухалися вантажні автомобілі КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 та КАМАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

При наближенні автомобіля «Daewoo Nexia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_11 до мопеда, під керуванням водія ОСОБА_9 , при вказаних дорожніх умовах, під час зустрічного роз`їзду із вантажними автомобілями, а також в результаті того, що на мопеді не горів задній габаритній ліхтар, водій ОСОБА_11 , не маючи технічної можливості своєчасно виявити попереду себе у своїй смузі руху транспортний засіб мопед на проїзній частині, без застосування гальмування передньою правою частиною свого автомобіля, допустив контактування з задньою лівою частиною мопеда.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир мопеду ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці пригоди.

Виправдовуючи ОСОБА_9 , суд визнав недопустимими доказами: диск з фотознімками і відео з огляду місця ДТП; диск DVD-R 100929-М7 з маркуванням на обгортці «1069» (відео з відеореєстратора автомобіля ОСОБА_11 ); висновок судової фототехнічної експертизи від 23.10.2015 № 7-31Ф; висновок експерта № 2/117 від 21.12.2015. При цьому, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено вину ОСОБА_9 в інкримінованих порушеннях Правил дорожнього руху чи експлуатації транспортного засобу, що потягло ДТП та смерть пасажира мопеду ОСОБА_12 .

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор ОСОБА_13 в судовому засіданні надала лист Очаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.11.2022, в якому зазначено, що відповідно до актового запису № 373, складеного Очаківським відділом ДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) від 16.09.2022 ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Прокурор просила закрити кримінальне провадження, у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_9 .

Захисник підтримав клопотання прокурора .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних підстав.

За оскаржуваним вироком, ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, виправданий.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Відповідно до вимог ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Положеннями ст. 284 КПК, ст. 417 КПК передбачено необхідність скасування судом апеляційної інстанції лише обвинувального вироку та закриття кримінального провадження, у якому було постановлено такий вирок.

У даному провадженні щодо особи судом першої інстанції ухвалено виправдувальний вирок, а тому будь-які процесуальні дії, які можуть погіршити становище виправданої особи, законодавець не передбачив у КПК України.

Отже, апеляційний суд не вправі скасовувати виправдувальний вирок щодо ОСОБА_9 .

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_9 , згідно актового запису помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника підлягає закриттю у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Оскільки апеляційне провадження по справі підлягає закриттю, вимоги апеляційних скарг не підлягають розгляду по суті, а апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційне провадження за апеляційними скаргами заступника начальника відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 закрити у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16 -Губарєва