Справа №694/490/23
провадження № 1-кс/694/225/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Звенигородської окружної прокуратури, в порядку ст. ст. 303, 308 КПК України,

в с т а н о в и в:

До Звенигородського районного суду Черкаської області надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 щодо ненаналежного розгляду скарги про недотримання розумних строків, в порядку ст. 308 КПК України у кримінальному провадженні № 000010 від 12.01.2013 (поштове відправлення від 20.02.2023).

Скаржник посилається на те, що 30.01.2023 року він подав скаргу керівнику Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000010 від 12.01.2013 року за ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 388 КК України.

18.02.2023 року на адресу заявника надійшов лист Звенигородської окружної прокуратури від 06.02.2023 №50-103-21, в якому вказано про те, що змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 000010 та старшим групи прокурорів призначено начальника Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 , а слідчому в порядку ст.36 КПК України надано відповідні вказівки.

Скаржник вважає, що така відповідь керівництва Звенигородської окружної прокуратури свідчить про бездіяльність, оскільки ОСОБА_5 не перебуває на посаді начальника Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури вже майже пів року та за наявною інформацією працює в органах прокуратури іншої області і не може очолювати групу прокурорів у кримінальному провадженні №000010. Крім того, керівництвом окружної прокуратури не надано відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, як вимагає ч.2 ст.308 КПК України.

ОСОБА_3 просить зобов`язати керівника Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 розглянути його скаргу від 30.01.2023 року на недотримання розумних строків під час досудового розслідування відповідно до ст. 308 КПК України.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 24.02.2023 року матеріали зазначеної скарги були передані судді ОСОБА_1 .

Судовий розгляд скарги призначено на 02.03.2023 року, та за клопотанням скаржника постановлено ухвалу про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

02.03.2023 в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

В судовому засіданні скаржник подану скаргу підтримав, просив задовольнити.

Представник Звенигородської окружної прокуратури в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, заслухавши доводи скаржника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, в провадженні СВ Звенигородського РВПГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №000010 від 12.01.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 388 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження

ОСОБА_3 має процесуальний статус потерпілого.

30.01.2023 року потерпілий ОСОБА_3 звернувся до керівника Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_4 зі скаргою щодо недотримання розумних строків під час досудового розслідування, в якій просив надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень, щоб припинити тяганину в кримінальному провадженні.

06.02.2023 року заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_6 надав відповідь на скаргу ОСОБА_3 , в якій зазначив, що його скарга розглянута, вивченням матеріалів кримінального провадження встановлено, що наразі відсутні підстави для надання процесуальному прокурору відповідних вказівок. Процесуальним керівником та слідчим вживаються передбачені кримінальним процесуальним Законом заходи, спрямовані на прийняття кінцевого, обгрунтованого та законного рішення у даному кримінальному провадженні. Про остаточні результати буде повідомлено. Зазначено, що попередня відповідь про змінену групи прокурорів та призначення старшим групи начальника Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 надана помилково.

Згідно зі ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України. При цьому, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження та дотримання розумних строків під час досудового провадження коло таких рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого та дізнавача обмежено переліком, передбаченим ч. 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Потерпілий ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Звенигородського районного суду зі скаргою на бездіяльність керівника Звенигородської окружної прокуратури в порядку ст.308 КПК України, вказавши на те, що його скарга на недотримання розумних строків не була розглянута прокурором.

Згідно з ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Статтею 308 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Слідчий суддя, дослідивши надані сторонами матеріали приходить до висновку, що прокурор вищого рівня в даному випадку листом від 06.02.2023 року здійснив процесуальне реагування на скаргу потерпілого від 30 січня 2022 року в порядку ст.308 КПК України та здійснив відповідну оцінку запропонованим твердженням, а тому, з огляду на вказані обставини слідчий суддя зауважує, що в такому випадку відсутня бездіяльність прокурора вищого рівня щодо нерозгляду скарги потерпілого на недотримання розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000010 від 12.01.2013 року, оскільки скаргу розглянуто в межах повноважень та на неї надано відповідь (лист).

Щодо строків розгляду скарги слідчий суддя зауважує, що з матеріалів скарги вбачається, що потерпілий ОСОБА_3 звернувся зі скаргою щодо недотримання розумних строків до Звенигородської окружної прокуратури від 30.01.2023 року, яка згідно штампу вхідної кореспонденції Звенигородської окружної прокуратури отримана суб`єктом оскарження 02.02.2023, відповідь надано 06.02.2023 (понеділок), відтак скарга розглянута у встановлений законом строк.

Його скарга була розглянута керівництвом прокуратури відповідно до вимог ст. 308 КПК України. Дана стаття не містить обов`язкової вимоги щодо винесення постанови за результатами розгляду такої скарги. До того ж ст. 110 КПК України визначено, що процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне..

Вказана норма не містить вказівки на необхідність у разі відмови в задоволенні скарги (повної, часткової) винести вмотивовану постанову, як наприклад про це йдеться в інших статтях КПК України (ч.2 ст. 220 КПК України). Такого обов`язку положеннями ст. 308 КПК України не встановлено.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку про те, що кримінальне процесуальне законодавство не вимагає, щоб кожне рішення, яке приймається у зв`язку з розслідуванням кримінального провадження, викладалось у формі постанови, що узгоджується із висновком Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладеного у постанові від 19 травня 2020 року (справа №490/10025/17).

До того ж важливо дотримуватися процесуальної самостійності прокурора при здійсненні ним своїх повноважень, відповідно до вимог КПК України, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Стаття 36 КПК України передбачає, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Повноваження прокурора при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням визначені ч. 2 ст. 36 КПК України. Зокрема, прокурор вповноважений доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом.

Слідчий суддя зауважує, що вимоги скарги щодо зобов`язання прокурора вищого рівня

надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки носять абстрактний характер, стосуються дискреційних повноважень прокурора, у зв`язку з чим виходять за межі повноважень слідчого судді.

Крім того, такі вказівки згідно вимог ст. 308 КПК України мають бути надані лише у випадку наявності підстав для задоволення скарги. У даному випадку, як вбачається з відповіді суб`єкта оскарження, такі підстави не встановлені.

Оскільки попередня відповідь, як вказано у супровідному листі Звенигородської окружної прокуратури, була надана помилково, то посилання у скарзі ОСОБА_3 на те, що за наявною інформацією начальник Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_5 не працює на цій посаді пів року, тому не може очолювати групу прокурорів, судом не оцінюються.

З огляд на викладене, слідчий суддя приходить до висновку про те, що скарга потерпілого є необґрунтованою, оскільки прокурором вищого рівня його скарга була розглянута відповідно до вимог КПК України. Відповідно до обставин зазначених вище, слідчий суддя не вбачає правових підстав для задоволення даної скарги.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні скарги потерпілого ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Звенигородської окружної прокуратури під час досудового розслідування кримінального провадження № 000010 в порядку ст. 308 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 02.03.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1