10.11.2022 Справа № 940/1280/21
Провадження по справі № 1-в/940/34/22
УХВАЛА

Іменем України

10 листопада 2022 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Тетієві клопотання старшого інспектора Білоцерківського районного сектору № 4 філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області про вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 ,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку в Білоцерківському районному секторі № 4 філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області відповідно до вироку Тетіївського районного суду Київської області від 29.12.2021 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Крім того, 08.09.2022 року до Білоцерківського районного сектору № 4 філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області надійшов на виконання вирок Святошинського районного суду міста Києва від 10.01.2022 року відносно ОСОБА_4 , яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

При цьому, Святошинським районним судом міста Києва при винесенні вироку від 10.01.2022 року не було враховано вирок Тетіївського районного суду Київської області від 29.12.2021 року, у зв`язку з чим старший інспектор Білоцерківського районного сектору № 4 філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 просить вирішити питання про призначення остаточного покарання ОСОБА_4 за наявністю кількох вироків.

В судовому засіданні представник Білоцерківського районного сектору № 4 філії державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 клопотання підтримала.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що вироки слід виконувати самостійно.

Засуджений ОСОБА_4 проти самостійного виконання вироків щодо нього не заперечує.

Розглянувши матерiали справи, заслухавши думку учасників судового засідання та дослiдивши письмовi докази, суд приходить до такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 вироком Тетіївського районного суду Київської області від 29.12.2021 року засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Крім того, вироком Святошинського районного суду міста Києва від 10.01.2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до положень пункту 11 частини 1 статті 537, пункту 1 частини 2 статті 539 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків вирішується судом в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно з пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадку, якщо стосовно засудженого є не виконаний вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.
Як вбачається з положень пунктів 10, 12 Постанови Пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21 грудня 1990 року, коли щодо засудженого є вирок, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок (і тому суд не призначив покарання за сукупністю вироків), суд за місцем виконання вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками. Суд вправі вирішувати лише ті питання, які не зачіпають суті вироку та не погіршують становище засудженого, звужують або розширюють обсяг обвинувачення, стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду від 27 березня 2018 року в провадженні № 51-717км18, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що вирок Святошинського районного суду міста Києва від 10.01.2022 року та вирок Тетіївського районного суду Київської області від 29.12.2021 року відносно ОСОБА_4 слід виконувати самостійно.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

постановив:

Визначити, що вирок Тетіївського районного суду Київської області від 29.12.2021 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, та вирок Святошинського районного суду міста Києва від 10.01.2022 року відносно ОСОБА_4 , яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно (окремо один від одного).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днiв з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1