Шаргородський районний суд
В И Р О К

Іменем України

17 березня 2023 року

м. Шаргород

Справа № 152/219/23

провадження № 1-кп/152/45/23

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження №0000205 від 14.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода - Мурафська Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, не працюючого, не є особою з інвалідністю, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

з участю:

сторін кримінального провадження -

зі сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

інші учасники:

потерпілий ОСОБА_6 ,

представник органу пробації ОСОБА_7 ,

встановив:

ОСОБА_3 14.12.2022 приблизно о 01 годині 20 хвилин, перебуваючи у власному будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , почув, що до нього прийшов ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, стукав у хвіртку, виражався нецензурною лайкою. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_3 маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, тримаючи обома руками дерев`яне топорище вдарив ОСОБА_6 по голові з правої сторони, в результаті чого останній впав на землю, але згодом підвівся.

Після чого, ОСОБА_3 , продовжуючи свою злочинну діяльність та маючи умисел на подальше спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_6 ще один удар в голову з правої сторони вказаним дерев`яним топорищем, в результаті чого останній втративши свідомість упав, а ОСОБА_3 наніс ще близько п`яти ударів дерев`яним топорищем в область правої руки та тулуба ОСОБА_6 .

Відповідно до висновку судово медичного експерта № 5 від 30.01.2023 у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма забита рана в правій скронево - тім`яній ділянці, лінійний перелом правої тім`яної та скроневої кісток з переходом на правий соскоподібний відросток ускладнений епідуральною гематомою правої скроневої долі, набряком головного мозку, кровотечею з правого зовнішнього слухового ходу, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння; забита рана в лівій надбрівній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я; закритий перелом середньої третини правої ліктьової кістки зі зміщенням відламків; закриті переломи середньої третини діафіза 3,4 п`ястних кісток правої кисті зі незначним зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як спричиняють за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад три тижні.

Суд, згідно з приписами ч.6 ст. 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному.

Суду показав, що в ніч з 13 на 14.12.2022 знаходився у власному будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , мав підвищений тиск, тому не міг заснути. Приблизно о першій годині ночі почув, що до нього прийшов ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, стукав у хвіртку, виражався нецензурною лайкою, вимагав вийти до нього. Вийшовши на вулицю, він взяв біля підвалу дерев`яне топорище і тримаючи його обома руками вдарив ОСОБА_6 по голові з правої сторони, в результаті чого останній впав на землю, але згодом підвівся, він наніс ОСОБА_6 ще один удар в голову з правої сторони топорищем, потерпілий знов впав та втратив свідомість, лежачому на землі ОСОБА_6 він топорищем наніс ще декілька ударів в область правої руки та тулубу.

Виконуючи вимоги ст.349 КПК України, суд з`ясував думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_4 вважає за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 , його захисник адвокат ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_6 також вважають за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і здійснювати судовий розгляд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, про що подали письмові заяви (а.с. 31, 32).

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_6 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суда немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , захиснику обвинуваченого адвокату ОСОБА_5 та потерпілому ОСОБА_6 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 і переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які викладені в обвинувальному акті і ніким не оспорюються та про можливість проведення судового розгляду за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 в тому, що він 14.12.2022 приблизно о 01 годині 20 хвилин, перебуваючи у власному будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , почув, що до нього прийшов ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, стукав у хвіртку, виражався нецензурною лайкою. Вийшовши на вулицю, ОСОБА_3 маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, тримаючи обома руками дерев`яне топорище вдарив ОСОБА_6 по голові з правої сторони, в результаті чого останній впав на землю, але згодом підвівся. Після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність та маючи умисел на подальше спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , ОСОБА_3 наніс ще один удар в голову з правої сторони вказаним дерев`яним топорищем в результаті чого останній втративши свідомість упав, а ОСОБА_3 наніс ще близько п`яти ударів дерев`яним топорищем в область правої руки та тулуба, лежачому на землі ОСОБА_6 . Відповідно до висновку експерта № 5 від 30.01.2023 у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма забита рана в правій скронево - тім`яній ділянці, лінійний перелом правої тім`яної та скроневої кісток з переходом на правий соскоподібний відросток ускладнений епідуральною гематомою правої скроневої долі, набряком головного мозку, кровотечею з правого зовнішнього слухового ходу, які відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння; забита рана в лівій надбрівній ділянці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричиняють за собою короткочасний розлад здоров`я; закритий перелом середньої третини правої ліктьової кістки зі зміщенням відламків; закриті переломи середньої третини діафіза 3,4 п`ястних кісток правої кисті зі незначним зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як спричиняють за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад три тижні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають у спричиненні потерпілому умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння органом досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.1 ст.121 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винуватого, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, покаявся у скоєному, позитивно характеризується за місцем постійного проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, збитки, заподіяні потерпілому злочином відшкодував. Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра КНП «Шаргородська ЦМЛ» ОСОБА_3 не перебуває (а.с.66).

Відповідно до вимог ч.1 ст.368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 Жмеринським районним сектором №2 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області від 07.03.2023 вбачається, що ОСОБА_3 проживає в с. Клекотина Жмеринського району Вінницької області разом із дружиною та трьома дітьми, двоє з яких є неповнолітніми, має загальну середню освіту, на даний час офіційно не працює, займається тимчасовими заробітками. Раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. За місцем постійного проживання характеризується позитивно, спиртні напої не вживає, стосунки з особами з антисоціальною поведінкою не підтримує, агресії відносно оточуючих не проявляє. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства у тому числі для окремих осіб (а.с. 32 - 34).

При таких обставинах суд, виходячи з загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, думки потерпілого, який просив суд суворо не карати обвинуваченого, даних про особу ОСОБА_3 , який активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, щиро покаявся у скоєному, позитивно характеризується за місцем постійного проживання, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 5 статті 12 КК України є тяжким злочином, досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, з урахуванням неправомірної поведінки потерпілого ОСОБА_6 , який будучи в нетверезому стані, вночі, під час дії комендантської години прийшов до обвинуваченого, стукав у хвіртку, виражався в його адресу нецензурною лайкою, вимагаючи вийти на вулицю суд вважає, що зазначені і проаналізовані обставини є підставами для визначення основного покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

На переконання суду саме таке покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 .

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суд застосовує при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 17.09.2009 в справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

На переконання суду, захід примусу визначений судом, є співмірним тяжкості і характеру вчиненого діяння та його наслідкам, забезпечить виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, та буде відповідати одному із основних принципів Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання, тобто необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 статтей 69 КК України.

Згідно з положенням п.7 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити цивільний позов.

У справі, що розглядається цивільний позов не заявлено.

Відповідно до п.12 ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з речовими доказами.

Питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити на підставі ст.100 КПК України, а саме: дерев`яну рукоятку від сокири (топорище) знищити; зимові чоловічі чобітки темного кольору повернути ОСОБА_3 .

Відповідно до п.13 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити: на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст. 368, ч.1 ст. 369, ст.ст. 373 - 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку у два роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази по справі: дерев`яну рукоятку від сокири (топорище) знищити; зимові чоловічі чобітки темного кольору - повернути ОСОБА_3 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1