Справа № 138/2755/22
Провадження №:1-кс/138/717/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000067 від 27.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:
16.11.2022 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000067 від 27.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що Могилів-Подільською окружною прокуратурою Вінницької області здійснюється процесуальне керівництво у вказаному вище кримінальному провадженні. Під час досудового розслідування встановлено, що «Адміністрація річкових портів» на офіційному майданчику електронної системи продажу державного майна «Prozorro.Продажі» розміщено оголошення про проведення аукціону з продажу майна черпакового земснаряду «ЧЗС-3» інв. № 8461109 та теплоходу «ПТ-76» інв. № 000035 залишковою балансовою вартістю 1399500 грн.

Під час проведення аукціону 29.07.2022 його учасниками стали фізична особа ОСОБА_4 (проживаючий по АДРЕСА_1 ) та Приватне підприємство «Марксвуд» (місце знаходження юридичної особи: с. Торське Заліщицького району Тернопільської області), кінцевим бенефіціаром та керівником якого є ОСОБА_4 . Переможцем аукціону стало ПП «Марксвуд» за ціновою пропозицією купівлі майна 706750 грн.

Зазначене свідчить, про пов`язаність інтересів учасників електронного аукціону (фізична особа учасник, кінцевий бенефіціар та керівник юридичної особи є однією особою), а тим самим усунувши конкуренцію та змагальність та за бездіяльності з даного приводу посадових осіб ДП «Адміністрація річкових портів» в інтересах ОСОБА_4 спотворили результат проведеного електронного аукціону, порушивши право на отримання найбільш ефективного для нього результату, цим самим вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом України «Про захист економічної конкуренції».

В порушення вимог п.п. 6, 7, 10, 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 № 803 «Про затвердження Порядку відчуження об`єктів державної власності» посадові особи ДП «Адміністрація річкових портів» при проведенні аукціону з продажу майна черпакового земснаряду «ЧЗС-3» інв. № 8461109 та теплоходу «ПТ-76» інв. № 000035 залишковою балансовою вартістю 1399500 грн., що являються суднами внутрішнього плавання, не здійснили погодження про їх відчуження з Фондом державного майна та не погодили висновок про вартість даного майна, при цьому реалізували його за кошти в розмірі 706750 грн., чим заподіяли державі матеріальних збитків.

В ході досудового розслідування встановлено, що черпаковий земснаряд «ЧЗС-3» інв. № 8461109 та теплохід «ПТ-76» інв. № 000035 знаходяться в м. Могилеві-Подільському по вул. Острівській, 38 та відповідно до постанови слідчого від 28.10.2022 визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Крім того, в органу досудового розслідування наявні об`єктивні підстави вважати, що речові докази можуть бути пошкоджені або взагалі знищені, оскільки згідно пояснень ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , останні прийняті на роботу в ПП «Марксвуд» на підставі цивільно-правової угоди і об`єктом їх роботи являється демонтаж черпакового земснаряду «ЧЗС-3» та теплоходу «ПТ-76», що свідчить про можливе їх фізичне пошкодження та руйнування.

На думку прокурора черпаковий земснаряд «ЧЗС-3» інв. № 8461109 та теплохід «ПТ-76» інв. № 000035 є предметами кримінального правопорушення та речовими доказами, які відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, а також для проведення ряду експертиз на вказане майно необхідно накласти арешт. За таких підстав прокурором подано вказане клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому та просив його задовольнити. На запитання слідчого судді прокурор не зміг пояснити розбіжність обґрунтування клопотання інформації, що була надана Фондом державного майна України в листі від 27.10.2022 щодо відсутності необхідності погодження з вказаним органом стартової ціни вартості майна про арешт якого просить прокурор; яким чином письмові пояснення від 26.10.2022 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також протокол огляду місця події від 26..10.2022, отримані органом досудового розслідування за наслідками розгляду повідомлення від 26.10.2022, відомості за яким не були внесені до ЄРДР, мають відношення до даного кримінального провадження; яким чином визначена підслідність кримінального провадження за Могилів-Подільським РВП ГУНП у Вінницькій області, зважаючи на те, що аукціон з продажу майна (місце вчинення злочину) відбувався в м. Києві. Також прокурор вказав, що не здійснював перевірку того, чи аукціон, на якому було реалізоване майно, відбувався вперше чи ні.

Представник особи у володіння якої перебуває майно, на яке прокурор просить накласти арешт, належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання, до суду не з`явився. Вказане відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що у клопотанні необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що є джерелом права в Україні, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантується захист від неправомірних обмежень не лише власникам існуючого майна, а й власникам майнових прав та інших активів, що мають "розумні очікування" на реалізацію свого майнового права (рішення у справі "Броньовський проти Польші" від 22.06.2004 за заявою № 31443/96, рішення від 01.06.2006 у справі "Федоренко проти України" (п.п. 21-34)).

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, право власності не є абсолютним. За своєю правовою природою воно потребує регулювання з боку держави, може бути обмежено, а держава вправі вживати певних заходів втручання в право власності з дотриманням вимог, встановлених ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а саме: a) чи є втручання законним; b) чи переслідує воно "суспільний інтерес"; c) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суд з прав людини констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Положеннями ст. 7 КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, недоторканність права власності.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження позбавлення або обмеження права власності здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

За визначенням ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Приписами ч. 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За загальними правилами, визначеними ст. 132 КПК України, застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Поряд з цим, частиною 4 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно приписів ч. 3-6 ст. 170 КПК України, умовами арешту майна для досягнення у кримінальному провадженні законної мети відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є наявність визначеної сукупності обставин, які підлягають встановленню для прийняття відповідного процесуального рішення.

З урахуванням зазначеного, обґрунтованість застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, залежить від підтвердження висновків про існування відповідної сукупності обставин фактичними даними, які випливають із представлених доказів.

Потреба в арешті майна обумовлюється як правовою підставою застосування цього заходу забезпечення, так і його метою та завданням відповідно до конкретних обставин кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен серед іншого враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Зі змісту клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що необхідність такого арешту була обумовлена визнанням зазначеного вище майна речовими доказами, оскільки існує сукупність достатніх підстав вважати, що вказане майно є предметом кримінального правопорушення та відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України.

Завданням арешту зазначеного майна прокурор визначив запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів та проведення ряду експертиз.

У той же час докази, які додані прокурором до клопотання, свідчать про недоведеність стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 191 КК України за обставин, що наведені у клопотанні прокурора про арешт майна, з огляду на таке.

Так, згідно з витягом з ЄРДР Могилів-Подільським районним відділом поліції ГУНП у Вінницькій області 27.10.2022 розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0000067 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України на підставі рапорту про виявлення прокурором кримінального правопорушення від 27.10.2022.

Відповідно до вказаного рапорту прокурором було здійснено моніторинг інформаційного порталу Офіційний майданчик електронної системи продажу державного майна «Prozorro.Продажі» та встановлено, що Державним підприємством «Адміністрація річкових портів» на вказаному електронному майданчику розміщено оголошення про проведення аукціону з продажу майна черпаковий земснаряд «ЧЗС-3» інв. № 8461109 та теплохід «ПТ-76» інв. № 000035 залишковою балансовою вартістю 1399500 грн. Під час проведення аукціону 29.07.2022, усунувши конкуренцію та змагальність та за бездіяльності посадових осіб ДП «Адміністрація річкових портів» в інтересах ОСОБА_4 , спотворили результат проведеного електронного аукціону, порушивши право на отримання найбільш ефективного для нього результату, цим самим вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом України «Про захист економічної конкуренції». Крім того, в порушення вимог законодавства посадові особи ДП «Адміністрація річкових портів» при проведенні аукціону з продажу майна черпаковий земснаряд «ЧЗС-3» інв. № 8461109 та теплоходу «ПТ-76» інв. № 000035 залишковою балансовою вартістю 1399500 грн., що являються суднами внутрішнього плавання не здійснили погодження про їх відчуження з Фондом державного майна та не погодили висновок про вартість даного майна, при цьому реалізували його за кошти в розмірі 706750 грн. чим заподіяли державі матеріальних збитків.

Разом з тим, як вбачається з листа Фонду Державного Майна України вх. № 6164-22 від 10.11.2022 (далі ФОНД), наданого на запит Могилів-Подільської окружної прокуратури № 53-4680вих-22 від 27.10.2022, за поданням Міністерства інфраструктури України, як суб`єкта управління ДП «Адміністрація річкових портів», Фонд погодив відчуження шляхом продажу виключно на аукціоні 11 суден, які обліковувались на балансі ДП «Адміністрація річкових портів» у тому числі черпакового земснаряду «ЧЗС-3» інв. № 8461109 та теплоходу «ПТ-76» інв. № 000035. Разом з тим, відповідно до п. 10 Порядку відчуження об`єктів державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 № 803, стартова ціна майна встановлюється на рівні його балансової вартості. При цьому Порядком передбачено погодження Фондом висновку про вартість майна лише коли його балансова вартість відсутня або дорівнює нулю. У зв`язку з цим Фонд не мав підстав для погодження висновку про вартість вищезазначеного майна.

До вказаного листа Фонду було додано і лист погодження від 20.01.2021 № 687/16/10-21.

Вказане спростовує доводи, викладені прокурором у клопотанні про арешт майна щодо непогодження ДП «Адміністрація річкових портів» відчуження майна та висновку його вартості з Фондом державного майна України та свідчить про відсутність доказів порушень вимог п.п. 6, 7, 10, 12 Постанови КМУ від 06.06.2007 № 830 «Про затвердження Порядку відчуження об`єктів державної власності» (далі Порядок) з боку ДП «Адміністрація річкових портів» під час проведення аукціону з продажу черпакового земснаряду «ЧЗС-3» інв. № 8461109 та теплоходу «ПТ-76» інв. № 000035 з залишковою балансовою вартістю 1399500 грн.

Так само не доведено прокурором і те, що стартова ціна майна у сумі 699750 грн., що становить 50 відсотків його балансової вартості (п.2.8., 4.2. Оголошення), суперечить вказаному Порядку, оскільки, як вбачається з копії оголошення про проведення аукціону з продажу майна, стартова ціна визначена відповідно до п. 36 Порядку, згідно якого якщо на електронному аукціоні майно не було реалізоване або електронний аукціон визнаний таким, що не відбувся, організатор аукціону протягом 10 робочих днів з дати формування протоколу електронного аукціону електронною торговою системою оголошує новий електронний аукціон із зниженням стартової ціни на 50 відсотків шляхом опублікування оголошення про проведення аукціону.

Докази про відсутність підстав визначення організатором аукціону стартової ціни майна відповідно до п. 36 Порядку прокурором надані не були. Більше того, в судовому засіданні прокурор підтвердив, що вказане питання ним не з`ясовувалось.

Щодо визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні та посилань прокурора на можливість його знищення слідчий суддя приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, постановою слідчого Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 від 28.10.2022 черпаковий земснаряд «ЧЗС-3» інв. № 8461109 та теплохід «ПТ-76» інв. № 000035, які знаходяться по вул. Острівській, 38 в м. Могилеві-Подільському Вінницької області визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000067 від 27.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Так, частиною 2 статті 191 КК України передбачена відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Проте, зважаючи на викладене вище, жодних належних та допустимих доказів того, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, є таким що було здобуто або вибуло з власності злочинним шляхом, а отже має ознаки речових доказів, прокурором не надано.

При цьому сам факт формального набуття згідно постанови слідчого ОСОБА_7 від 28.10.2022 процесуального статусу речового доказу, яким є вказане вище майно, а саме черпаковий земснаряд «ЧЗС-3» інв. № 8461109 та теплохід «ПТ-76» інв. № 000035, на що посилається прокурор у своєму клопотанні, не свідчить про відповідність вказаного майна визначеним ст. 98 КПК України критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для арешту цього майна.

Крім того, слідчий суддя відхиляє як докази можливості знищення вказаного майна письмові пояснення від 26.10.2022 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також протокол огляду місця події від 26..10.2022, отримані органом досудового розслідування за наслідками розгляду повідомлення від 26.10.2022 про те, що в районі затону невідомі особи розрізають затоплений корабель (самоправство), оскільки, в судовому засіданні встановлено, що відомості за вказаним повідомленням не були внесені до ЄРДР, відтак і відсутні докази об`єднання з кримінальним провадженням в межах якого подано клопотання про арешт майна.

За змістом п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
За викладених вище підстав у їх сукупності слідчий суддя приходить до висновку, що прокурор не довів належними та допустимими доказами, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 191 КК України та те, що черпаковий земснаряд «ЧЗС-3» інв. № 8461109 та теплохід «ПТ-76» інв. № 000035 є речовими доказами у розумінні ст. 98 КПК України та у випадку ненакладення арешту таке майно може бути знищене, а відтак відсутні підстави для задоволення клопотання.
Крім того, слідчий суддя акцентує увагу прокурора, що відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. А згідно з ч. 7 ст. 214, ч. 2 ст. 218 КПК України, якщо відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені прокурором, він зобов`язаний протягом п`яти робочих днів з дня внесення таких відомостей з дотриманням правил підслідності передати наявні у нього матеріали до відповідного органу досудового розслідування та доручити проведення досудового розслідування. Прокурор у разі самостійного встановлення обставин, що свідчать про необхідність визначення іншої підслідності, протягом десяти днів з дня встановлення таких обставин зобов`язаний прийняти постанову про визначення підслідності.
Як вбачається з матеріалів, доданих до клопотання, місцем знаходження ДП «Адміністрація річкових портів», а відтак і місцем проведення аукціону (місцем вчинення кримінального правопорушення), є АДРЕСА_2 . При цьому про місце проведення аукціону прокурору Я. Арнауту, який виявив кримінальне правопорушення, було відомо у день подання рапорту 27.10.2022. Відтак посилання прокурора ОСОБА_8 у постанові від 27.10.2022 про передачу кримінального провадження за підслідністю до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області з посиланням на те, що місцем вчинення кримінального правопорушення є м. Могилів-Подільський суперечить нормам чинного КПК України та свідчить про порушення ним вимог ч. 7 ст. 214 КПК України. Не усунуто такі обставини і прокурором ОСОБА_9 в порядку ч. 2 ст. 218 КПК України, який призначений старшим групи прокурорів у даному кримінальному провадженні постановою про зміну групи прокурорів від 08.11.2022.
Керуючись ст. 41 ч. 4, 64 ч. 1 Конституції України, ст.ст. 3 ч. 1 п. 18, 7, 98, 132, 170-173, 214 ч. 7, 218 ч. 1, 2, 309 ч. 1 п. 9, 372 КПК України слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1