ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року було відмовлено в задоволенні подання ДУ Дніпровська УВП №4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Як встановлено судом, ОСОБА_8 засуджений 27 травня 2020 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженим 01 грудня 2020 року, кінець строку відбування покарання 28 листопада 2023 року. Станом на 12 січня 2023 року засуджений відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

За час відбування покарання засуджений має 5 заохочень, не має стягнень, характеризував себе посередньо.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявність у засудженого заохочень, застосованих адміністрацією установи до засудженого та його працевлаштування в розумінні положень ст. 6 КВК України не є достатнім доказом виправлення засудженого. Суд також вказав в ухвалі, що докази щодо тверджень які викладені у поданні установи, зокрема стосовно того, що засуджений усвідомив вину в скоєному злочині та глибоко в скоєному розкаюється в матеріалах справи відсутні, у судовому засіданні не підтверджені, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для застосування ст. 81 КК України до ОСОБА_8 , оскільки останній сумлінною поведінкою не довів свого виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до засудженого ст. 81 КК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що ОСОБА_8 за весь період відбування покарання характеризується виключно з позитивного боку, має зразкову поведінку, працевлаштований, сумлінно ставиться до праці, приймав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, має заохочення, стягнення відсутні. Вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не містить належних та вичерпних обґрунтувань та підстав, з яких суд дійшов висновку про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ОСОБА_8 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник засудженого свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Засуджений підтримав позицію свого захисника, просив задовольнити апеляційну скаргу, застосувати до нього положення ст. 81 КК України.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Так, ОСОБА_8 засуджений 27 травня 2020 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженим 01 грудня 2020 року, кінець строку відбування покарання 28 листопада 2023 року. Станом на 12 січня 2023 року засуджений відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом.

За час відбування покарання засуджений має 5 заохочень, не має стягнень, характеризував себе як добре так і посередньо.

Ознайомившись із матеріалами особової справи засудженого, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що наявність у засудженого заохочень, застосованих адміністрацією установи до засудженого та його працевлаштування в розумінні положень ст. 6 КВК України не є достатнім доказом виправлення засудженого та усвідомлення протиправності своїх дій.

Щодо доводів захисника засудженого в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_8 сумлінно ставиться до праці, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу та добре характеризується, то колегія суддів відхиляє такі доводи, оскільки трудова зайнятість осіб, які відбувають покарання на підприємстві виправної установи та відвідування засудженими програми диференційованого виховного впливу не є виключними підставами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а є загальноприйнятою нормою поведінки засуджених до позбавлення волі осіб, передбаченою положеннями КВК України.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4