Дата документу 23.01.2023Справа № 1-1498/10
Провадження № 1-в/554/60/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.01.2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку даності відносно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше засудженого 14.05.2010 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки; 13.05.2019 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 р. «2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» з Московського районного суду м. Харкова надійшло подання Державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку даності відносно ОСОБА_3 .

Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 вироком Московського районного суду м. Харкова від 14.05.2010 р. засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.07.2011 р. скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_3 для відбування покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі. Зараховано час перебування під вартою з 20.07.2010 р. по 14.12.2010 р. Постанову суду не виконано. Адміністрація ДУ «Холодногірська виправна колонія №18» звернулась до Жовтневого районного суду м. Харкова з питанням про визначення порядку застосування покарання при наявності декількох вироків відносно ОСОБА_3 , але справу повернено з пропозицією вирішити питання щодо звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку даності.

Суд, дослідивши матеріали провадження та подання, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 14.05.2010 р. ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки. Вирок суду фактично не був приведений до виконання.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.07.2011 р. скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_3 для відбування покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі. Зараховано час перебування під вартою з 20.07.2010 р. по 14.12.2010 р. Постанова суду не виконана.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 13.05.2019 р. ОСОБА_3 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Початок строку відбування покарання визначено рахувати з 12.10.2018 р. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 04.02.2020 р. зазначений вирок суду залишено без змін.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.

Згідно ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Московського районного суду м. Харкова від 14.12.2010 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч. 1 п.3 КК України.

Керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст. 152 КВК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання Державної установи «Холодногірська виправна колонія №18» про звільнення від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку даності відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 14.12.2010 р. вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1