Справа № 645/7136/21
Провадження № 1-кс/645/331/23
УХВАЛА

Іменем України

29 березня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання прокурора Окружної Немишлянської прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001024 від 27.10.2021 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, 26.10.2021, приблизно о 18 годині 40 хвилин, точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , будучі у стані алкогольного сп`яніння, перебував у громадському місці, а саме: на продуктовому ринку біля станції метро «О. Масельського», що розташований по пр-т. Московському, 256 ум. Харкові, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння без будь-якої на то причини, тобто із хуліганських мотивів, смерті ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, спрямований на заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_4 , використовуючи малозначний привід, а саме відмову ОСОБА_6 надати на його пропозицію цигарку, штовхнув останнього правим плечем, проходячи повз потерпілого, після чого, безпідставно, з метою самоствердитися за його рахунок, сприймаючи відмову як особисту образу, діючи умисно, протиправно, з хуліганських мотивів, відкрито нехтуючи встановленими у суспільстві порядком, внаслідок явної неповаги до оточуючих, ігноруючи загальнолюдські правила співжиття і норми моралі, діючи зухвало, демонструючи грубу силу, цинічно, використовуючи фізичну перевагу над ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті іншої людини, повернувся до потерпілого та, розуміючи, що наносить удар у життєво важливий орган, наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар зцепленими у замок руками в область голови зліва, від якого ОСОБА_6 впав спиною на асфальт та втратив свідомість.

Після цього, ОСОБА_4 грубо ігноруючи зауваження ОСОБА_7 , яка в цей час вийшла з кіоску навпроти місця події, покинув місце вчинення злочину, виконавши1 всі дії, які він вважав за необхідне для доведення злочину до кінця.

У результаті умисних кримінально - протиправних дій ОСОБА_4 , згідно із довідкою з КНП Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. О.І. Мещанінова ХМР від 27.10.2021, ОСОБА_6 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді важкої відкритої черепно-мозкової травми, забій головного; мозку важкого ступеня з розтрощенням лівої скроневої, лівої лобної, правої лобної1 долей, здавлення головного мозку лівобічною субдуральною гематомою, перелом кісток основи черепа СЧЯ (середньої черепно-мозкової ямки) праворуч, набряк, дислокація головного мозку, забій м`яких тканин потилочної ділянки та верхньої губи.

30.10.2021 потерпілий ОСОБА_6 знаходячись в реанімаційному відділенні КНП Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. О.І. Мещанінова ХМР, не приходячи до тями, помер.

Крім того, 26.10.2021, приблизно о 18 годині 40 хвилин, точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , будучі у стані алкогольного сп`яніння, перебував у громадському місці, а саме: на продуктовому ринку біля станції метро «О. Масельського», що розташований по пр-т. Московському, 256 у м. Харкові, де побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_6 та його дружину ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на протиправне заподіяння без будь-якої на то причини смерті ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, спрямований на заподіяння смерті іншій людині, ОСОБА_8 , використовуючи малозначний привід, а саме відмову ОСОБА_6 надати на його пропозицію цигарку, штовхнув останнього правим плечем, проходячи повз потерпілого, після чого, безпідставно, з метою самоствердитися за його рахунок, сприймаючи відмову як особисту образу, діючи умисно, протиправно, з хуліганських мотивів, відкрито нехтуючи встановленими у суспільстві порядком, внаслідок явної неповаги до оточуючих, ігноруючи загальнолюдські правила співжиття і норми моралі, діючи зухвало, демонструючи грубу силу, цинічно, використовуючи фізичну перевагу над ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді смерті іншої людини, повернувся до потерпілого та, розуміючи, що наносить удар у життєво важливий орган, наніс потерпілому ОСОБА_6 один удар зчепленими у замок руками в область голови зліва, від якого ОСОБА_6 впав спиною на асфальт та втратив свідомість. Побачивши вище зазначені протиправні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_7 почала відштовхувати його від потерпілого ОСОБА_6 , супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, адресованою у бік ОСОБА_4 .

Будучи обуреним суперечкою, ОСОБА_4 , володіючи навичками рукопашного бою та практичної самооборони у зв`язку з проходженням служби в лавах ЗСУ, через що, відчуваючи фізичну перевагу над потерпілою, висловлюючись нецензурною лайкою, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на залякування ОСОБА_7 , став висловлювати на її адресу погрози вбивством, усвідомлюючи, що тим самим викликає у неї побоювання за своє життя та бажаючи цього.

На підтвердження своїх погроз, з метою спонукати ОСОБА_7 повірити у серйозність своїх намірів та реальність здійснення висловлених ним погроз вбивством, ОСОБА_4 продовжив казати, що спричинить їй те що і її чоловікові, якщо вона не припинить, чим викликав у потерпілої ОСОБА_7 реальні підстави побоюватися висловлених ОСОБА_4 погроз вбивством.

Погрози вбивством зі сторони ОСОБА_4 потерпілою ОСОБА_7 були сприйняті як реальні, такі, що можуть здійснитися, через що вона обґрунтовано стала побоюватись за своє життя, не стала переслідувати ОСОБА_4 та повернулась до чоловіка, який в цей час перебував без свідомості, намагаючись надати йому першу невідкладну медичну допомогу.

Прокурором зазначено, що відповідно до положень ч. 2 ст. 177 КПК України, підозра, яку повідомлено ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України, є обґрунтованою, оскільки зібраних доказів достатньо для її підтвердження та підтримання публічного обвинувачення в суді.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду міста Харкова від 29.10.2021 відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та у подальшому, під час судового розгляду, неодноразово продовжений Октябрським районним судом міста Полтави, а останнього разу - 30.05.2023 на 60 днів, до 30.03.2023 включно.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, свідчать про підвищену суспільну небезпеку, оскільки останній обвинувачується, у вчиненні особливо тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть людини.

Підставами застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 сторона обвинувачення обґрунтовує настанням ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі, має реальну можливість отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того ОСОБА_4 не одружений, офіційно не працює, на утриманні малолітніх дітей не має.

незаконно впливати на свідків, які були залучені під час складання протоколу затримання особи, підозрюваного у вчинені злочину, потерпілого, оскільки ОСОБА_4 обізнаний про місця мешкання кожного із них, тому імовірна можливість, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, він зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_4 вже погрожував вбивством потерпілій ОСОБА_7 відомості про що, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, утриманців не має, володіє навичками рукопашного бою та практичної самооборони у зв`язку з проходженням служби в лавах ЗС України, тому при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під ватрою, у подальшому може вчиняти нові злочини.

На теперішній час вищевказані ризики мають місце, а судовий розгляд зазначеного кримінального провадження, не може бути закінчений у строки дії попередньої ухвали суду про застосування запобіжного заходу з об`єктивних причин.

Прокурор вважає, що мають місце достатні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому, не надає можливості перешкоджати інтересам правосуддя шляхом ухилення від суду чи впливу на свідків. Наявний ризик є дійсним та триваючим, і він виключає на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який і на теперішній час не встановлено даних, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ризики, які були враховані слідчим суддею при обранні відносно останнього вказаного запобіжного заходу, не зменшилися, обґрунтовуючи доводами, викладеними вище у клопотанні.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання органу досудового розслідування, посилаючись на недоведеність існування ризиків, вказаних прокурором. Вважала, що дії її підзахисного ОСОБА_4 стороною обвинувачення не вірно кваліфіковані, просила в задоволенні клопотання прокурора відмовити, змінивши ОСОБА_4 запобіжний захід на більш м`який, що не пов`язаний з позбавленням волі.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення всіх учасників процесу, вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 р. «2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», із Фрунзенського районного суду м. Харкова до Октябрського районного суду міста Полтава направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001024 відносно ОСОБА_4 , за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України.

Ухвалою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 13.02.2023 задоволено клопотання захисника потерпілої особи, подане в порядку ст.34 КПК України, про направлення з Октябрського районного суду м. Полтави до Фрунзенського районного суду м. Харкова матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України.

Таким чином, на виконання ухвали Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 13.02.2023, ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 13.03.2023 матеріали кримінального провадження 645/8419/21 (КП №0001024) направлено до Фрунзенського районного суду міста Харкова для подальшого розгляду по суті.

На час розгляду даного клопотання обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 до Фрунзенського районного суду м. Харкова для розгляду по суті, не надійшов.

Приймаючи до уваги доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинувачених та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій.

Як зазначено у ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у КПК України передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (статті 131, 176, 183 КПК України).

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Статтею 194 КПК України визначено, що підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження є: наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Запобіжні заходи як заходи процесуального примусу застосовуються до обвинуваченого з метою запобігти можливості приховатися від слідства і суду, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні та здійсненню правосуддя, а також запобігти спробам продовжити злочинну діяльність і полягають у обмеженні свободи пересування (ст. 177 КПК України).

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч. 1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність продовження тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

За змістом ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відповідно до практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за процедурою, встановленою законом.

Європейський суд з прав людини роз`яснює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи («Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти Росії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» зазначив, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вони маловірогідні і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Серед іншого, суд враховує наступне: вагомість наявних доказів, досліджених судом, що обвинувачений обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, тобто суд вбачає наявність розумної обґрунтованої підозри відносно обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинах, при цьому суд, ґрунтуючись на принципі презумпції невинуватості, не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміновані обвинуваченому діяння; вік та стан здоров`я обвинуваченого, його сімейний стан.

Зважаючи на вказані обставини, враховуючи, що на теперішній час кримінальне провадження передано за підсудністю до Фрунзенського районного суду м. Харкова для його подальшого розгляду по суті, слідчий суддя вважає, що існують ризики того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілу, свідків, а також переховуватись від суду, в зв`язку з чим, слідчий суддя вважає доведеним продовження існування ризиків, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

На думку слідчого судді, вказані вище обставини не зменшують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та не є підставою для зміни чи скасування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даному етапі судового розгляду не забезпечить попередження зазначених прокурором ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченому ОСОБА_4 , та продовжує строк обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави слідчим суддею не визначається, оскільки злочином, який інкримінується ОСОБА_4 , спричинено загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова, по кримінальному провадженню № 0001024 від 27.10.2021 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 129 КК України задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на шістдесят днів, тобто до 27.05.2023 без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали слідчого судді.

Повний текст ухвали оголошено 29.03.2023 о 15.00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1