ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1241/23 Справа № 175/339/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , подану на ухвалу Дніпропетроського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року, якою за ч.1 ст.121 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Чумаки, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянину України, працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні доньку ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,

відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним та обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 02 квітня 2023 року включно,

встановила:

Ухвалою Дніпропетроського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року відмовлено у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_6 і підозрюваним ОСОБА_8 за участю захисника ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000617 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та обрано ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02 квітня 2023 року.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у тому що 07.12.2022 року приблизно о 18:00 (більш точний час не встановлено) знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_10 , де перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у будинку вище вказаного домоволодіння почав висловлюватись нецензурною лайкою у бік свого знайомого ОСОБА_10 , внаслідок чого, на ґрунті особистих неприязних відносин, між ними виникла словесна сварка, в ході якої у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення негативних наслідків для ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , наблизився до останнього, схопив за одяг та підтягнув до себе і відразу наніс декілька ударів руками зжатими в кулак в область голови ОСОБА_10 , від отриманих ударів останній нахилився і в цей момент ОСОБА_8 наніс удар правою ногою (коліном) в область грудної клітини з лівого боку, від отриманих ударів ОСОБА_10 впав на підлогу обличчям до низу. Після цього ОСОБА_8 продовжуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень почав хаотично наносити удари ногами в область грудної клітини та тулубу, в кількості не менш 3-х ударів.

Залишивши потерпілого ОСОБА_10 у будинку вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_8 з місця злочину зник.

В результаті злочинних дій, ОСОБА_8 , спричинив потерпілому ОСОБА_10 наступні тілесні ушкодження: закритої черепно-мозкової травма, струсу головного мозку, синців - в лобній області ліворуч з переходом на проекцію лівої брови та в параорбітальній області праворуч, забійних ран в лобній області дещо праворуч та ліворуч, в проекції нижньої губи; 5-ти ділянок, які можуть бути наслідкам загоєння глибоких саден -по задній поверхні правого ліктьового суглобу, по тильній поверхні правої кисті в проекції міжфалангового суглобу 5-го пальця та голівки 5-ї п`ясної кістки, по передній поверхні лівого колінного суглобу, в проекції крижі згідно правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 р.), п. 2.3.5, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки. Закрита тупа травма грудної клітини ліворуч з поперечними переломами 7,8 та 9-го ребер по середньо-пахвовій лінії з розвитком гемопневмотораксу (кров та повітря у плевральній порожнині) ліворуч та підшкірної емфіземи з обох сторін згідно правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (наказ МОЗ України № 6, від 17.01.1995 р.), п. 2.1.1, мають ознаки тяжких за ознакою небезпеки для життя. Враховуючи характер, локалізацію та кількість виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що ОСОБА_10 було спричинено не менше як 6-ти механічних дій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Не погодившись із судовим рішенням обвинувачений ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу судді Дніпропетроського районного суду Дніпропетровської області, переглянути угоду про визнання винуватості від 25.01.2023 року та постановити нову ухвалу, яка не пов`язана з обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зазначає, що 25 січня 2023 року між ним та прокурором було затверджено угоду про визнання винуватості та на підставі п.п. 1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України покладено обов`язки. Вважає, що суддею було порушено ст.194 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника та підозрюваного на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти доводів скарги та зазначив про неможливість оскарження відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги підозрюваного, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно із положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинне бути законним (ухвалене компетентним судом згідно із нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених діючим КПК України), обґрунтованим (ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу) та вмотивованим (ухваленим із наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення).

Відповідно до частини 2 статті 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 статті 475 КПК України, вирок на підставі угоди може бути оскаржений у порядку, передбаченому цим кодексом, з підстав, передбачених статтею 394 цього кодексу.

За правилами ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

Обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав:

- призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди;

- ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання;

- невиконанням судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та піддано кримінальному покаранню у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин, та стягнуто моральну і матеріальну шкоду на користь потерпілого ОСОБА_11 .

Однак в матеріалах кримінального провадження відсутня відповідь з Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області про відбуття обвинуваченим ОСОБА_8 покарання за попереднім вироком у вигляді громадських робіт, також відсутні відомості щодо відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_11 .

Перевіривши угоду на відповідність цим вимогам закону, враховуючи інтереси потерпілого ОСОБА_10 суд не вбачає законних підстав для її затвердження, оскільки узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі за правилами ст.ст. 75, 76 КК України, з урахуванням обставини справи та особи обвинуваченого ОСОБА_8 не відповідає інтересам суспільства і не сприятиме запобіганню вчиненню злочинів, як обвинуваченим, так й іншими особами.

З урахуванням вищенаведеного суд апеляційної внстанції, як і суд першої інстанції не вбачає законних підстав для затвердження вищезазначеної угоди.

За таких обставин, з огляду на положення кримінального процесуального законодавства апеляційний суд вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 підлягає закриттю, оскільки ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена виключно в частині обрання запобіжного заходу та оскарження угоди про визнання винуватості є неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.394, 405, 407, 418, 419, 422 та 474 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , подану на ухвалу Дніпропетроського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2023 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвала апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4