УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_2, за участі секретаря судового засідання ОСОБА_3, представника власника майна - адвоката ОСОБА_4, прокурора ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання в.о. директора ТОВ «Київський бронетанковий завод» ОСОБА_1 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 171 000 900 149 08 від 22.12.2017,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту у кримінальному провадженні № 120 171 000 900 149 08 від 22.12.2017 звернувся представник власника майна ТОВ «Київський бронетанковий завод» в.о. директор ОСОБА_1 .

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2020 у справі № 761/4512/20 у кримінальному провадженні № 120 171 000 900 149 08 від 22.12.2017 за ч. 2 ст. 191 КК України накладений арешт на майно, вилучене 06.02.2020 під час обшуку за адресою - АДРЕСА_1, а саме: танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_4; танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_5; танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_6; танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_7; танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_1 ; танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_8; танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_9; танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_2 ; танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_3 ; танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_10.

Заявник у клопотанні звернув увагу, що ТОВ «КБТЗ» є підприємством військово-оборонного комплексу та здійснює виготовлення і ремонт броньованої техніки, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України провадить свою діяльність виключно для забезпечення потреб Збройних Сил України та Національної гвардії України.

Відтак, використання ТОВ «КБТЗ» наявних у нього запасних частин і агрегатів значно скорочує терміни проведення ремонтних робіт та дозволяє у найкоротші строки передати до війська відремонтовану бронетехніку.

Представник заявника вважав, що арешт танкових стволів, накладений 13.02.2020, в умовах війни, з урахуванням проведення досудового розслідування у кримінальному провадженню № 120 171 000 900 149 08 уже понад чотири роки, не відповідає цілям і завданням кримінального провадження, а тому такий арешт підлягає скасуванню.

У судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав з підстав, у ньому наведених, та просив його задовольнити. На підтвердження своїх доводів просив долучити до справи документи щодо наявності нагальної потреби Збройних Сил України у танкових стволах.

Прокурор заперечувала щодо задоволення клопотання заявника, вважала його необґрунтованим. Додатково зазначила, що у кримінальному провадженні призначена товарознавча експертиза, однак її результати прокурору невідомі.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників розгляду, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У рішенні «Смірнов проти Росії» від 07.06.2007 ЄСПЛ зазначив, що найбільш важлива вимога ст. 2 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-який акт втручання державного органу у здійснення права на безперешкодне користування своїм майном повинен бути законним.

У практиці ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що таке втручання держави у права особи повинно здійснюватися на підставі закону.

Крім того, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

У силу ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України до завдань кримінального провадження з-поміж іншого віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

З ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2020 (справа № 761/4512/20) вбачається, що під час вирішення питання про накладення арешту слідчий суддя виходив з наданих стороною обвинувачення доказів, що давали підстави вважати, що майно є об`єктом злочинних посягань, тобто є речовим доказом та потребує збереження.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

У силу ст. 98 КПК до речових доказів кримінальний процесуальний закон відносить, серед іншого, об`єкти, набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, завданням арешту майна у цьому випадку є забезпечення збереження певних предметів не як об`єктів права власності, а саме як речових доказів, тобто таких, що зберегли на собі сліди злочину або є безпосередніми носіями інформації про обставини вчинення злочину.

У той же час, на день розгляду клопотання про скасування арешту майна стороною обвинувачення не надано доказів, що ТОВ «КБТЗ» чи його службові особи причетні до вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 191 КК та вказане майно необхідне для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування, так і судового розгляду ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підставу для подальшого втручання у права особи, у тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Водночас, на день розгляду клопотання про скасування арешту досудове розслідування у кримінальному провадженні триває понад п`ять років, майно ТОВ «КБТЗ» перебуває під арештом понад два з половиною роки, однак особи та обставини вчинення певних дій з вказаним майном не встановлені, що свідчить про неспростованість стороною обвинувачення аргументів ініціатора клопотання, що доцільність арешту на вказане майно відпала.

Більше того, враховуючи триваючу збройну агресію РФ проти України, очевидно, що використання Збройними Силами України всіх матеріальних ресурсів, до яких належить, зокрема, арештоване у цьому кримінальному провадженні майно (танкові стволи), є одним із заходів для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Таким чином, викладені обставини, з урахуванням заявленого клопотання та потреб держави, приводять слідчого суддю до висновку, що на теперішній час потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження дійсно відпала, оскільки подальше перебування майна під арештом не відповідає наведеній у ст. 170 КПК меті та завданню його застосування, чим порушується право власності ТОВ «КБТЗ», та вимагає від слідчого судді поновлення у повному обсязі прав вказаної особи.

Отже, вказане клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 170, 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання в.о. директора ТОВ «Київський бронетанковий завод» ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою від 13.02.2020 слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/4512/20) у кримінальному провадженні № 120 171 000 900 149 08 від 22.12.2017 на майно, а саме:

-танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_4;

-танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_5;

-танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_6;

-танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_7;

-танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_1 ;

-танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_8;

-танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_9;

-танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_2 ;

-танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_3;

-танковий ствол марки 2А46М № НОМЕР_10.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_2