Справа № 308/7382/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/121/23 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції апеляційні скарги прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2017 року про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нове Давидково Мукачівського району Закарпатської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеним вироком ОСОБА_11 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, та призначено покарання у вигляді 3 років обмеження волі; за ч. 3 ст. 358 КК України (із змінами від 11.06.2009 р.) визнано винною та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

Згідно зі ст. 70 КК України шляхом поглинання більш суворим злочином менш суворого призначено покарання у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України звільнено ОСОБА_11 від призначеного покарання, а кримінальну справу закрито у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов НУБіП України задоволено. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь Національного університету біоресурсів і природокористування України майнову шкоду в розмірі 11 616 грн. 78 коп.

Згідно з вироком, ОСОБА_11 17.02.2009, в АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків від вчинюваних нею дій та бажаючи їх настання, заздалегідь знаючи, що диплом серії НОМЕР_1 , виданий Львівським державним університетом ім. І.Франка зі спеціальністю «Економіка підприємства», на її ім`я є підробленим, оскільки згідно листа першого проректора Львівського національного університету ім. І.Франка, ОСОБА_12 , - ОСОБА_11 , навчання у вказаному навчальному закладі в період з 1993 - 1997 роках не проходила і диплому серії НОМЕР_1 від 15.02.1997, не отримувала, з метою нотаріального посвідчення копії диплому серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім. І.Франка зі спеціальністю «Економіка підприємства», на її ім`я, надала його оригінал приватному нотаріусу Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , про що було здійснено відповідний запис нотаріусом в Реєстрі нотаріальних дій.

Підтвердження факту подачі ОСОБА_11 вищевказаного диплому, що не відповідає його дійсності, та отримання нею засвідченої копії посвідчувального документу, досліджено та встановлено висновками судово-почеркознавчих експертиз НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області за №15/366 від 27.06.2013, та №15/367 від 29.06.2013, згідно з якими рукописний запис «Балаж» та підпис у колонці 7 «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії» під номером нотаріальної дії №713, 714 на аркуші 70 у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу ОСОБА_13 , виконані ОСОБА_11 .

Продовжуючи свої злочинні дії, в лютому 2009 року, в АДРЕСА_3 , - ОСОБА_11 , з метою отримання наукового ступеню кандидата економічних наук із спеціальністю « Розвиток продуктивних сил і регіональна економіка», діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків від вчинюваних нею дій та бажаючи їх настання, заздалегідь знаючи, що диплом серії НОМЕР_1 , виданий Львівським державним університетом ім. І.Франка з спеціальністю «Економіка підприємства», на її ім`я, є підробленим, подала вище вказаний диплом до спеціалізованої вченої ради здобувача наукового ступеня, в результаті чого була допущена до захисту дисертації.

В подальшому, ОСОБА_11 реалізуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне отримання наукового ступеню, 18.11.2009, в присутності атестаційної комісії, підтвердила достовірність поданих нею документів, а саме отримання нею диплому серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім. І.Франка з спеціальністю «Економіка підприємства» на її ім`я, в результаті чого захистила підготовлену нею кандидатську дисертацію на тему «Регіональні особливості проблеми екологізації сільськогосподарського землекористування», в наслідок чого отримала диплом кандидата наук України серії НОМЕР_2 зі спеціальністю «Розвиток продуктивних сил і регіональна економіка» з присвоєнням наукового ступеню «Кандидат Економічних наук».

Крім цього, в лютому 2009 року ОСОБА_11 підроблений диплом серії НОМЕР_1 від 15.02.1997, з набутою спеціальністю «Економіка підприємства» подала до Вищої атестаційної комісії України, у результаті чого була допущена до захисту дисертації, та 18.11.2009, отримала диплом кандидата наук України серії НОМЕР_2 зі спеціальністю «Розвиток продуктивних сил і регіональна економіка» з присвоєнням наукового ступеню «Кандидат Економічних наук».

На підставі вищевказаного диплому та присвоєному науковому ступеню, ОСОБА_11 у період з 2010 року по 30 серпня 2013 року, діючи умисно, з корисливих спонукань, шляхом обману, незаконно заволоділа згідно проведеного нарахування, доплатою за науковий ступінь кандидата економічних наук у розмірі 15 відсотків ставки заробітної плати, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2002 року № 1298.

Згідно з довідкою головного державного фінансового інспектора Мукачівської ОДФІ ОСОБА_14 було встановлено, що відповідно до штатних розписів за період з 2010 року по 30 серпня 2013 року ОСОБА_11 було нараховано та виплачено грошові кошти за науковий ступінь кандидата економічних наук в розмірі 11 616 гривень 78 копійок, які належать адміністрації ВП НУБіП «Мукачівський аграрний коледж», і які остання витратила на власні потреби.

У результаті шахрайських дій ОСОБА_11 , адміністрації ВП НУБіП «Мукачівський аграрний коледж» було заподіяно матеріальної шкоди на суму 11 616 гривень 78 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Ужгородського міськрайонного суду від 21 серпня 2017 року щодо ОСОБА_11 змінити в частині закриття кримінального провадження (справи); виключити у резолютивній частині вироку формулювання «закрити кримінальну справу», в іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що вирок Ужгородського міськрайонного суду від 21 серпня 2017 року є незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню. Зокрема, призначивши покарання ОСОБА_11 на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, суд звільнив засуджену від призначеного покарання, а кримінальну справу закрив у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідності, що не є правильним та не відповідає вимогам статей 49, 74 КК України. За таких обставин суд, призначаючи покарання, керуючись вимогами ч. 5 ст. 74 КК України, звільняє засуджену від покарання, однак кримінальне провадження (справа) закриттю не підлягає.

Не погоджуючись із вироком Ужгородського міськрайонного суду від 21 серпня 2017 року, з апеляційною скаргою також звернувся захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 . У своїй апеляційній скарзі адвокат просить оскаржене рішення скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 закрити з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Подану апеляційну скаргу сторона захисту мотивує тим, що під час ухвалення вироку судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим вирок підлягає скасуванню, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_11 закриттю. Зокрема, у матеріалах справи відсутній предмет злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а саме оригінал диплому серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім. І.Франка за спеціальністю «Економіка підприємства», виданого на ім`я ОСОБА_11 або належним чином завірена копія диплому серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім. І.Франка за спеціальністю «Економіка підприємства».

Як зазначає апелянт, Ужгородським міськрайонним судом безпідставно відхилене клопотання захисту щодо направлення справи до суду апеляційної інстанції для подальшого визначення підсудності, оскільки ОСОБА_11 інкримінуються два злочинні діяння, передбачені ч. 3 ст. 358 та ч. 1 ст. 190 КК України, а тому підсудність цієї справи має бути визначена з прив`язкою саме до ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки цей епізод є останнім щодо часу вчинення та більш тяжким по відношенню до епізоду, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Крім цього, судом безпідставно відхилено клопотання сторони захисту щодо визнання доказів недопустимими та не надано жодної оцінки діям нотаріуса ОСОБА_13 за фактом розголошення останньою нотаріальної таємниці без згоди клієнта.

Також захисник вказує на те, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_11 , зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0004320 від 3 жовтня 2013 року бере свій початок у 2011 році, оскільки 16 лютого 2021 року СВ Мукачівського МВ УМВС України в Закарпатській області було порушено кримінальну справу №21010011 за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, за фактом підробки та використання невідомою особою диплому серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім. І.Франка за спеціальністю «Економіка підприємства» на ім`я ОСОБА_11 . 4 травня 2011 року Мукачівським міськрайонним судом постанова про порушення кримінальної справи №21010011 була скасована з мотивів того, що неможливо стверджувати про сам факт підробки диплому та його використання, за умови відсутності оригіналу або його засвідченої копії в матеріалах справи. Ця позиція була підтримана ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 2 червня 2021 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 грудня 2011 року. Втім, 3 січня 2013 року матеріали кримінальної справи №21014212, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, були внесені до ЄРДР за №00042 і розпочате досудове розслідування. Саме у рамках цього кримінального провадження були проведені слідчі дії, які були закладені в основу обвинувачення у кримінальному провадженні №0004320 від 3 жовтня 2013 року, втім, зазначені докази були долучені у позапроцесуальний спосіб.

Звертає увагу апелянт і на те, що почеркознавчі експертизи проведені з істотним порушенням вимог КПК України, оскільки орган досудового розслідування не звертався до суду з клопотанням про надання тимчасового доступу до реєстру нотаріальних дій ОСОБА_13 . Водночас, відібрання вільних та експериментальних зразків підпису ОСОБА_11 було проведено з останньому у процесуальному статусі свідка. Зазначає, що не органом досудового розслідування не встановлено, хто підробив диплом серії НОМЕР_1 , виданого Львівським державним університетом ім. І.Франка за спеціальністю «Економіка підприємства» на ім`я ОСОБА_11 і чи існує взагалі зазначений диплом. Вважає, що до показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 слід ставитись критично, оскільки технічна експертиза документів не змогла визначити, чи було якесь втручання до атестаційних справ.

На переконання захисника, не підлягає задоволенню і цивільний позов, оскільки у вироку суду не вказано, коли та за яких обставин ОСОБА_11 «надала неправдиву інформацію», тобто здійснила обман.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_9 підтримав апеляційну скаргу сторони обвинувачення та заперечив проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримали свою апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційних вимог прокурора.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними Верховним Судом України в ухвалі від 18 липня 2002 року, мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів останнього. У цій частині вироку необхідно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, навести докази, на яких ґрунтуються висновки суду щодо обвинуваченого, тощо.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, зокрема, зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

На переконання колегії суддів, місцевий суд не в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Як слідує з матеріалів кримінального правопорушення, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190, КК України, тобто у вчиненні шахрайства заволодіння чужим майном шляхом обману; та кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, тобто використанні завідомо підробленого документа.

За наслідками розгляду кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_8 складів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, у зв`язку із чим визнав її винною та призначив покарання, на підставі ст. 70 КК України, у виді 3 років обмеження волі. На підставі ч. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання, а кримінальну справ закрито у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Поряд з тим, згідно зі ст. 190 КК шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Тобто обов`язковою ознакою об`єктивної сторони шахрайства є спосіб вчинення цього кримінального правопорушення, серед яких виділяють: 1) обман; 2) зловживання довірою.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховання певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Відповідно, обов`язковою умовою визнання обману чи зловживання довірою ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно.

Згідно з оскарженим вироком, ОСОБА_8 інкримінується вчинення шахрайства шляхом обману.

Втім, в обвинувальному вироку суду щодо ОСОБА_8 не зазначено формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України, зокрема, не вказано в чому саме полягає обман, застосований обвинуваченою як спосіб вчинення шахрайства, які саме неправдиві відомості вона повідомила та кому саме такі відомості були надані, із зазначенням часу, місця, способу їх повідомлення, а також не розкрито причинно-наслідкових зав`язків між наданою обвинуваченою інформацією та заволодінням коштами потерпілого.

Окрім цього, в оскарженому вироку викладено показання свідків та перелічено письмові докази, наявні у матеріалах провадження, однак не надано їм належної оцінки, не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші, зокрема, не взяв до уваги показання обвинуваченої. Покликання на те, що показання ОСОБА_8 спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене, за відсутності належних спростувань таких, є недостатнім для того, щоб не брати їх до уваги.

Також судом задоволено заявлений цивільний позов на суму 11 616,78 грн.

Частиною 5 ст. 128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як слідує з матеріалів справи, цивільний позов заявлений Національним університетом біоресурсів і природокористування до ОСОБА_11 з проханням стягнути з останньої майнову шкоду в розмірі 11 616,78 грн. У самій позовній заяві ректор університету ОСОБА_17 покликається на довідку головного державного фінансового інспектора Мукачівської ОДФІ ОСОБА_14 , згідно з якою ОСОБА_11 було нараховано та виплачено за науковий ступінь кандидата наук грошові кошти в розмірі 11 616,78 грн.

Попри те, що позов був задоволений судом, проти чого категорично заперечувала обвинувачена, в оскарженому вироку викладено лише показання свідка ОСОБА_14 , тоді як наявна у матеріалах справи довідка про результати участі в якості спеціаліста ОСОБА_14 в перевірці, яку проводить Мукачівський МВ (по обслуговуванню міста Мукачево та Мукачівського району) УМВС України у Закарпатській області з питань законності нарахування заробітної плати директору відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Мукачівський аграрний коледж» ОСОБА_11 (а.с. 159, т. 1), не була предметом дослідження та такій не надана оцінка у судовому рішенні.

Таким чином, в порушення вимог кримінального процесуального закону щодо обґрунтованості та вмотивованості прийнятого судом рішення, суд першої інстанції належним чином не обґрунтував, з посиланням на досліджені в судовому засіданні докази, мотиви задоволення цивільного позову, обмежившись лише висновком, що такий підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст. 412 КПК України визначено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, судом першої інстанції допущені недоліки, які, на переконання колегії суддів, неможливо усунути під час апеляційного розгляду.

За наведеного, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Оскільки вирок суду із зазначених вище підстав, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, колегія суддів не здійснює оцінки доводів апеляційних скарг, які підлягають перевірці при новому розгляді в суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції необхідно врахувати зазначене у даній ухвалі апеляційного суду, усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, повно, всебічно, неупереджено та об`єктивно дослідити всі зібрані докази у справі, ретельно перевірити усі наявні в матеріалах кримінального провадження докази, дати кожному зібраному доказу належну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України, перевірити усі доводи викладені в апеляційних скаргах та за результатами розгляду ухвалити мотивоване, законне та обґрунтоване рішення.

Таким чином апеляційні скарги прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 підлягають до задоволення частково, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду кримінального провадження в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційні скарги прокурора Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 серпня 2017 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4