УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2023 р. Справа № 596/881/21

Провадження № 1-кп/596/12/2023

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 18 грудня 2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мишківці, Гусятинського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, пенсіонера, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

З обвинувального акту вбачається, що 18 грудня 2020 року близько 10:00 год., на проїжджій частині дороги, що в с. Увисла Хоростківської територіальної громади Чортківського району Тернопільської області, а саме, навпроти домогосподарства по місцю проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , між останньою та ОСОБА_4 , виникла словесна суперечка на ґрунті неприязних відносин.

В ході словесного конфлікту, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_4 утримуючи металеві вила із дерев`яним руків`ям, наблизився до ОСОБА_6 та вказаними вилами, а саме їх металевою та дерев`яною частинами, наніс не менше 13 ударів в різні ділянки її тіла. В результаті наведених протиправних дій ОСОБА_4 на тілі ОСОБА_6 утворились наступні тілесні ушкодження: забій м`яких тканин 5-го пальця правої кисті, садно на обличчі, садно на правому плечі, численні садна на правих передпліччі та кисті, два садна в ділянці лівого променево- зап`ястного суглоба та два садна на лівій кисті, два синці на правому плечі, два синці в поперековій ділянці справа та синець в ділянці заднього краю лівої пахвової ямки. Надалі конфлікт було вичерпано. В результаті наведеного, ОСОБА_4 умисно спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до легких.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого за ч.1 ст.125 КК України, а саме, умисне легке тілесне ушкодження.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження, 08.02.2023 року до канцелярії суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримали. Обвинувачений не визнає своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України повністю, однак просить звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечує щодо клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності. Вказує на те, що її вини в тривалому розгляді справи немає.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що з часу вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України -18 грудня 2020 року та станом на даний час минули строки давності на підставі статті 49 КК України.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.284, ч.3 ст.288 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності; суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 44 КК України встановлено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули відповідні строки, зокрема, два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що зупиняють їх перебіг.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

В силу вимог п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23.12.2005 р. № 12, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 18 грудня 2020 року кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

У відповідності до ст.12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відносяться до кримінальних проступків, за вчинення якого передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, а саме передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений.

Таким чином, з 18 грудня 2020 року, дня вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , який відноситься до кримінального проступку, минуло більше двох років у даному кримінальному провадженні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності чи вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення відсутні.

Суд зазначає, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 12.11.2019 року у справі №566/554/16-к.

В Постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.07.2021 року №552/5595/18 суд вказав, що визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.1 ч.1 ст. 49 КК України та кримінальне провадження закрити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.12, 44, 49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, 285, ч.1 ст.286, п.3 ч.1 ст.392, ст.395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження №0000103, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 грудня 2020 року стосовно обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 09 лютого 2023 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1