Справа № 201/3908/23
Провадження № 1-кп/201/598/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000117 від 26.03.2023 року, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого неповну вищу освіту, неодруженого, утриманців не маючого, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

Епізод 1

ОСОБА_3 у березні 2023 року, точної дати встановити не надалось можливим, у невстановленому місці, маючи умисел, направлений на умисне заволодіння чужим майном шляхом зловживанням довірою (шахрайство), діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості запропонував раніше знайомому потерпілому ОСОБА_5 обміняти його навушники марки Apple серія AirPods 1, Serial No. FXWYG2YSH8TT, вартістю 983,33 грн, на навушники марки Apple серія AirPods 3, яких у ОСОБА_3 в дійсності не було.

Далі, 23.03.2023 о 10 год. 00 хв., ОСОБА_3 , знаходячись біля буд. № 118 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпро, вводячи в оману потерпілого ОСОБА_5 , взяв у останнього його навушники марки Apple серія AirPods 1, Serial No. FXWYG2YSH8TT, вартістю 983,33 грн, та запевнив, що у цей же день не пізніше 14 год. 00 хв. передасть потерпілому ОСОБА_5 навушники марки Apple серія AirPods 3, яких у ОСОБА_3 в дійсності не було.

Доводячи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою та не маючи намір виконувати зобов`язання, ОСОБА_3 заволодів навушниками потерпілого ОСОБА_5 марки Apple серія AirPods 1, Serial No. FXWYG2YSH8TT, якими розпорядився на власний розсуд, спричинивши останньому матеріальний збиток на суму 983,33 грн..

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України.

Епізод 2

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 у березні 2023 року, точної дати встановити не надалось можливим, у невстановленому місці, маючи умисел, направлений на умисне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, запропонував раніше знайомому потерпілому ОСОБА_6 обміняти його навушники марки Realme Buds Air Pro, вартістю 2 527,68 грн, на навушники марки Apple серія AirPods 3, яких у ОСОБА_3 в дійсності не було.

Далі, 24.03.2023 о 14 год. 00 хв., ОСОБА_3 знаходячись біля ТЦ «Кодак» в м. Дніпро, пр. Героїв, 3, вводячи в оману потерпілого ОСОБА_6 , взяв у останнього його навушники марки Realme Buds Air Pro, вартістю 2 527,68 грн, та запевнив, що у на наступний день передасть потерпілому ОСОБА_6 навушники марки Apple серія AirPods 3, яких у ОСОБА_3 в дійсності не було.

Доводячи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене повторно та не маючи намір виконувати зобов`язання, ОСОБА_3 заволодів навушниками потерпілого ОСОБА_6 марки Realme Buds Air Pro, якими розпорядився на власний розсуд, спричинивши останньому матеріальний збиток на суму 2 527,68 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно, кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України.

За сукупністю скоєного, умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом довірою, кваліфіковані за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом довірою, вчиненому повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

2.Позиція обвинуваченого

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд його суворо не карати, запевнив, що у майбутньому більше не буде вчиняти подібного.

3.Позиція потерпілих

Потерпілі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 надали суду заяви, в яких просили розглянути кримінальне провадження без їх участі, претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 не мають, матеріальні збитки їм відшкодовані. Просили призначити ОСОБА_3 покарання без реального позбавлення волі.

4.Докази, які досліджені судом

Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений не заперечив.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позицій немає.

Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують його особу і документи, які підтверджують процесуальні витрати.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими, суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

5. Висновок суду про винуватість

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 190 КК України, повністю та об`єктивно доведена.

Суд вважає, що по першому епізоду умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, вірно.

По другому епізоду умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчиненому повторно, кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, вірно.

За сукупністю скоєного, умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом довірою, кваліфіковані за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та шахрайстві, тобто заволодінні чужим майном шляхом довірою, вчиненому повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудним у розумінні ст. 19 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання обвинуваченому суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, є кримінальним проступком, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, віднесено до категорії нетяжкого злочину.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання, не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, його соціальне та матеріальне становище, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, соціально - психологічні риси, вчинення кримінальних правопорушень вперше.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретних обставин вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчиненню нових злочинів є покарання у вигляді обмеження волі, встановленого санкціями як ч. 1 ст. 190, так і ч. 2 ст. 190 КК України.

За правилами ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи з усіх обставин справи, а також враховуючи обставини, які пом`якшують покарання і відсутність обставин, які обтяжують покарання, скоєння кримінальних правопорушень вперше, думки прокурора, який в судових дебатах просив призначити покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, та думок потерпілих, які просили призначити покарання без реального позбавлення волі, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову

У даному кримінальному провадженні цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, пред`явлено не було.

8.Вирішення питання про долю речових доказів

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався, клопотань про його застосування не надходило, враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України, дані про особу і призначене покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.

З обвинуваченого підлягають стягненню судові витрати понесені на залучення експерта для проведення судово-товарознавчих експертиз в сумі 400,00 грн.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190 і ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді одного року обмеження волі

-за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді двох років обмеження волі

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_7 витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз в сумі 400,00 грн (т. 1 а.п. 53, 63).

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

- два договори про надання фінансового кредиту під заставу від 25.03.2023 - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.п. 38, 39);

- навушники марки Apple серія AirPods 1, Serial No. FXWYG2YSH8TT, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 (т. 1 а.п. 41) - залишити останньому за належністю;

- навушники марки Realme Buds Air Pro, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 42) - залишити останньому за належністю;

- DVD-R диск - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (т. 1 а.п. 45).

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1