Провадження № 1-кс/947/596/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту з копію довіреності виданої від ОСОБА_3 на ОСОБА_4 та мобільного телефону марки «IPHONE 13 PRO МАХ», IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , із номером НОМЕР_3 , вказуючи на проведення на теперішній час необхідних слідчих дій, зокрема огляду зазначеного телефону та минування потреби у його подальшому арешті.

Слідчий просив розглянути клопотання без його участі та не заперечував на задоволенні клопотання, посилаючись на проведений огляд зазначеного телефону та відсутність в ньому інформації, яка має значення для кримінального провадження, звернувшись до суду з відповідною заявою.

Представник звернулася до суду з заявою про розгляд клопотання без її участі.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

16.09.2022 року слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором, в рамках кримінального провадження № 0000579 був накладений арешт на вилучені під час обшуку речі та предмети, зокрема, зазначений мобільний телефон та копію довіреності, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.174 ч.2 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково зокрема, слідчим суддею під час досудового розслідування за клопотанням власника майна, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

На теперішній час відсутні дані про те, що вказаний телефон був будь яким чином використаний для скоєння кримінального правопорушення, та зберіг на собі його сліди і суду не надано даних, яке саме доказове значення телефон має для даного кримінального провадження.

Крім того, у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист

прав людини та основоположних свобод» зазначено, що кожна фізична або юридична

особа має право мирно володіти своїм майном.

При цьому, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що будь-яке

втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у

першому реченні ч.І ст. 1 Першого Протоколу до «Конвенції про захист прав людини та

основоположних свобод», лише якщо забезпечено "справедливий баланс" між загальним

інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним

лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу

законності і не було свавільним.

Також, у Рішенні ЄСПЛ «Серявін проти України» зазначено, що вимога законності,

яка випливає з «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод» означає

вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства

права.

Необхідно зазначити, що у Рішенні «Серявін проти України», ЄСПЛ розглянув

справу у якій йшлося про втручання органів державної влади у володіння майном особи,

тому слідчий суддя вважає, що вказане рішення певним чином відображає природу

правовідносин, які склалися у цій справі.

Як вже було зазначено вище, положення КПК України, зокрема ст.170 КПК України, передбачають накладення арешту на майно, проте такий арешт може бути

накладений при певних умовах.

Щодо дотримання принципу верховенства права, то відповідно до ч.1 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Також, відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Вважаю за необхідне зазначити, що в даному випадку втручання у мирне володіння майном особи державними органами не буде законним та таким, що відповідає принципу верховенства права, так як відповідно до матеріалів клопотання не вбачається, що вказане майно будь-яким чином використовувалося для скоєння вказаного кримінального правопорушення або було набуто в результаті його скоєння.

З викладеного вбачається, що з урахуванням зазначених обставин, в даному випадку втручання органів влади у захищене право суперечить загальній нормі, зазначеній у ст. 1 Першого Протоколу від 20.03.1952 року до «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, тож слід вважати, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

В зв`язку з викладеним, вказані заявником вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174, 309 і 372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений 16.09.2022 року слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси в рамках кримінального провадження № 0000579, на мобільний телефон марки «IPHONE 13 PRO МАХ», IMEI 1: НОМЕР_1 ; IMEI2: НОМЕР_2 , із номером НОМЕР_3 ; копію довіреності виданої від ОСОБА_3 на ОСОБА_4 .

Ухвала, відповідно до вимог ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1