Провадження №: 1-кп/755/34/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі - Суд) у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , та сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кимєві клопотання обвинуваченого про його звільнепння від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002332 від 10.11.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Обвинувачений ОСОБА_4 , у судовому засіданні, у порядку ст. 350 КПК, заявив клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності у цьому кримінальному провадженні, на підставі положень ч. 4 ст. 309 КК України, оскільки він добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов курс лікування від наркотичної залежності.

Позиція сторін

Обвинувачений, у судовому засіданні підтвердив, що він дійсно добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов курс лікування від наркотичної залежності.

При цьому, останній беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України за встановлених органом досудового розслідування та викладених в обвинувальному акті обставин.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, враховуючи, що обвинувачений добровільно пройшов лікування в лікувальному закладі від наркотичної залежності, у зв`язку з чим, враховуючи положення ч. 4 ст. 309 КК України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності.

Встановлені обставини

Як убачається з матеріалів кримінального провадження унесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002332 від 10.11.2022, у т.ч. даних обвинувального акта, 05.11.2022 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , знаходився по місцю свого проживання за адресо: АДРЕСА_2 , де у останнього виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якої заборонено - канабісу.

09.11.2022 року ОСОБА_4 отримав смс-повідомлення про те, що посилка незаконно придбаного ним особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якої заборонено - канабісу, прибула до поштомату « Нової пошти » за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 23. Після чого, ОСОБА_4 прибув за вищевказаною адресою, де забрав з поштомату картонну коробку з написом «Нова пошта» в середині якої знаходився поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, тим самим вчинив незаконне придбання для власного вживання особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу. Після чого, ОСОБА_4 зберігаючи при собі картонну коробку з написом «Нова пошта» в середині якої знаходився поліетиленовий пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом, пішов у напрямку місця свого проживання.

В цей же день, тобто 09.11.2022 року приблизно о 21 голині 20 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 23/16, працівниками УБН в м. Києві ДБН НПУ, було зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив, що зберігає при собі особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс. В подальшому, 09.11.2022 року в період часу з 21 години 44 хвилини до 21 години 57 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Миропільська, 23/16, співробітниками поліції, у присутності двох понятих було проведено огляду місця події, в ході якого ОСОБА_4 добровільно дістав з картонної коробки з написом «Нова пошта» та видав працівникам поліції поліетиленовий пакет в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 179,63 г, який він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Таким чином, з`ясовано, що ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту.

Згідно з висновком експерта СЕ-19/111-22/49871-НЗПРАП від 08.12.2022 надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено. ???Надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 179,63 г.

Канабіс, згідно Постанови Кабінету Міністрів України N° 770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список N° 1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці I» (зі змінами) є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу - канабісу, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 5 г.

Ці обставини судом установлено з урахуванням висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, у якому указано, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, Суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Тим самим, обставини визначені ст. 91 КПК України, якими підтверджуються, як дата, час, місце, так і спосіб вчинення злочину слідують, окрім, як з пояснень обвинуваченого, так і з досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо відомостей, а саме, даних відображених у наведених висновках та інших їх сукупності.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений пройшов лікування від наркотичної залежності у КНП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» з 22.12.2022 по 11.01.2023.

Мотиви, з яких виходив суд при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, яким, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 КПК України, є законодавчі акти України, які встановлюють кримінальну відповідальність (Кримінальний кодекс України та закон України про кримінальні проступки), судом (ч. 1 ст. 286 КПК України).

Аналогічні правові підстави та порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності регламентовані ст. 44 КК України.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії передбачені ч. 1 ст. 309 КК України.

З п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» (зі змінами та доповненнями згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 16, далі - Постанова), який віднайшов своє відображення, як дійсне, у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі № 161/3500/17, випливає, що вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

З положень п. 24 Постанови слідує, що за змістом норм, передбачених частиною 4 статті 307 та частиною 4 статті 309 КК, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

У цій ситуації, з матеріалів справи, у т.ч. довідки від 11.01.2023, вбачається, що обвинувачений добровільно звернувся 22.12.2022 до лікувального закладу та розпочав курс лікування від наркотичної залежності в КНП «КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ», який закінчив по 11.01.2023, з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслдіок вживання каннабиноїдів синдром залежності.

При цьому Суд зауважує, що положеннями ч. 4 ст. 309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тобто приписи названої норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: 1) добровільне звернення особи до лікувального закладу; 2) особою розпочато лікування від наркоманії.

Встановлення лише цих обставин є достатнім для прийняття рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК.

При цьому вказана норма є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею, обставини щодо її застосування.

Закон України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР містить дефініції таких понять: добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз "наркоманія" норма ч. 4 ст. 309 КК за своїм характером є заохочувальною.

Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим у порівнянні, наприклад, із захворюванням на алкоголізм.

Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання особи, яка хворіє на наркоманію незалежно від того, чи звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Законодавцем не обмежено застосування ч. 4 ст. 309 КК часом звернення до лікувального закладу і фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Положення кримінального закону не виключають можливість застосування ч. 4 ст. 309 КК навіть у тому випадку, якщо особа добровільно звернулася до лікувального закладу, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку щодо неї.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії можуть бути різними. Однак ключовим є самостійне добровільне прийняття рішення суб`єктом щодо необхідності такого лікування.

Аналогічно не можна обмежувати коло причин, які стали підставою для добровільної відмови від вчинення кримінального правопорушення. Адже, загальновідомо, що у разі добровільної відмови немає жодного значення причина, яка спонукала до такої відмови (жалість до потерпілого, страх перед можливим кримінальним покаранням тощо).

Так само і у ч. 4 ст. 309 КК причини, які передували зверненню до лікувального закладу для лікування від наркоманії, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.

Законодавець визначає поняття примусового лікування осіб, хворих на наркоманію у ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним.

Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Так само немає значення для застосування заохочувальних положень ч. 4 ст. 309 КК факт попереднього перебування особи на обліку. Адже в особи можуть вперше діагностувати захворювання на наркоманію. Той факт, що особа вперше звернулася для лікування навпаки має слугувати підставою для її звільнення від кримінальної відповідальності шляхом застосування заохочувальної норми щодо неї.

Тобто захворювання на наркоманію може бути діагностовано вперше, і це не може бути перешкодою для використання положень ч. 4 ст. 309 КК.

За таких обставин, Суд вважає, що у судовому засіданні було встановлено безумовні обставини регламентовані ч. 4 ст. 309 КК України, які дають достатні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки він дійсно страждає на наркоманію, потребує лікування від неї, добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування, а не ухилявся в такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим клопотання заявника підлягає задоволенню, а провадження закриттю.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат урегульовано відповідно до положень Глава 8. Процесуальні витрати КПК України. Враховуючи, що процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку (ст. 124 КПК України), а в даному випадку суд звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності, тому стягнення процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта у цьому кримінальному провадженні, з обвинуваченого не проводиться.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 284-286, 350, 369-372, 376 КПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» (зі змінами та доповненнями згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 р. № 16), ст.ст. 44, 309 КК України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні унесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002332 від 10.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 даного Кодексу.

Кримінальне провадження - закрити.

Речові докази: канабіс - знищити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту - 10:00 год. 17.01.2023.

С у д д я Оксана БІРСА