Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/378/23
Номер провадження 1-кс/530/113/23

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.04.2023 р. Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000146 від 03.04.2022, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До Зіньківського районного суду Полтавської області звернувся слідчий СВ відділення поліції № 4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 із клопотанням погодженим прокурором Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000146 від 03.04.2022, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 02.04.2023 о 18 год. 17 хв. невідома особа знаходячись на узбіччі автодороги Зіньків - Пірки Полтавського району, шляхом вільного доступу, таємно намагалася викрасти колючий дріт, однак з причин, що не залежали від її волі не змогла довести вказані дії до кінця так як вказані протиправні дії останньої були припинені працівниками поліції ВП №4 Полтавського РУП.

03.04.2023 року за даним фактом внесені відповідні відомості до ЄРДР та розпочато кримінальне провадження за № 0000146 , за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

02.04.2023 при огляді місця події розташованого в на узбіччі дороги Зіньків-Пірки, неподалік м. Зіньків Полтавського району Полтавської області було виявлено колючий дріт, який скручений в бухту, зв`язаний вірьовкою, довжина якого становить 120,6 м., при подальшому огляді поблизу вказаного колючого дроту виявлено сумку зеленого кольору, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої останній самостійно дістав молоток, металеве зубило та металеву гирю на якій малося позначення 1:100, 500 кг., поблизу вказаної сумки на грунті виявлено частини вірьовки білого кольору, а також на відстані близько 5 м. від бухти колючого дроту на грунті виявлено металевий саморобний возик, які належать ОСОБА_5 .. В подальшому вказані речі було опечатано та вилучено до ВП №4 Полтавського РУП.

03.04.2023 вказані речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.

Беручи до уваги, що 02.04.2023 слідчим слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 без ухвали слідчого судді в ході огляду місця події на узбіччі дороги Зіньків-Пірки, неподалік м. Зіньків Полтавського району Полтавської області було виявлено колючий дріт, який скручений в бухту, зв`язаний вірьовкою, довжина якого становить 120,6 м., при подальшому огляді поблизу вказаного колючого дроту виявлено сумку зеленого кольору, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої останній самостійно дістав молоток, металеве зубило та металеву гирю на якій малося позначення 1:100, 500 кг., поблизу вказаної сумки на грунті виявлено частини вірьовки білого кольору, а також на відстані близько 5 м. від бухти колючого дроту на грунті виявлено металевий саморобний возик, які належать ОСОБА_5 , тому з метою збереження даних речових доказів від приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі виникла потреба звернутися з клопотанням до слідчого судді про накладення арешту на вказані речі.

В судове засіданняслідчий слідчого відділення відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 не з`явився, але написав заяву, що подане клопотання підтримав з підстав у ньому наведених, власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, вивчивши наявні матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що заявлене клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом або знаряддям злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, частиною 1 якої визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги до змісту клопотання про накладення арешту на майно та строків його подання до суду визначені ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано до слідчого судді, суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що звертаючись з клопотанням про накладення арешту на майно, яке оглянуте 03.04.2023 року слідчим не дотримано вимоги ст. 171 КПК України.

Відповідно до положень ст. 9 цього Кодексу, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу та інших актів законодавства (принцип законності). При цьому, слідчий зобов`язаний (а не має право) всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Разом з цим, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами (ст.22 КПК України).

За нормами ст.40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких, зокрема, слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч.1ст.84 КПК України).

Належними є докази, які прямо або непрямо підтверджують існування чи відсутність інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).

Слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ч.1ст.94 КПК України).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 ст.132 КПК України встановлено перелік обставин, які повинен довести слідчий, прокурор з метою необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до ч.5 цієї статті, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на вони посилаються під час розгляду питання про застосування заходів кримінального провадження.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та відповідно до п.3 даної статті у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, а саме: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Сукупність досліджених матеріалів клопотання про накладення арешту на майно дає підстави вважати, що слідчим та прокурором відповідно до ч.2 ст.171 КПК України доведено: 1) підстави та мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати.

Згідно з ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як було встановлено в судовому засіданні 02.04.2023 року слідчим СВ ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області було проведено огляд місця події ,а саме узбіччя дороги Зіньків-Пірки, неподалік м. Зіньків Полтавського району Полтавської області де було виявлено колючий дріт, який скручений в бухту, зв`язаний вірьовкою, довжина якого становить 120,6 м., при подальшому огляді поблизу вказаного колючого дроту виявлено сумку зеленого кольору, яка належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої останній самостійно дістав молоток, металеве зубило та металеву гирю на якій малося позначення 1:100, 500 кг., поблизу вказаної сумки на грунті виявлено частини вірьовки білого кольору, а також на відстані близько 5 м. від бухти колючого дроту на грунті виявлено металевий саморобний возик, які належать ОСОБА_5 , витяг з ЄРДР, рапорт поліцейського, письмовий дозвіл ОСОБА_5 на огляд возика, сумки ,молотка, зубила і гирі. 03.04.2023 року всі вищезазначені речі були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженні. Слідчим до матеріалів клопотання не надано документів, які підтверджують про те, що саме ці речі були знаряддям вчиненого злочину або приготування до злочину, відсутні докази того, що незастосування арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження, інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий у клопотанні не довів з якою метою відповідно до положень статті 170 цього Кодексу необхідно накласти арешт, оскільки відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з клопотання, майно на яке просять слідчий накласти арешт ( колючий дріт, сумку зеленого кольору, молоток,металеве зубило, металеву гирю на якій малося позначення 1:100, 500 кг., частини вірьовки білого кольору) не є метою кримінального правопорушення, оскільки відомості до ЄРДР внесено стосовно намагання викрасти колючий дріт, яке належить арештувати, набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення, не відповідає родовим ознакам.

Суд також встановив, що слідчий просить накласти арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному проваджені.

Відповідно до Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 7.02.2014 року вказано, що згідно ч 1 ст.167 КПК України Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. Відповідно до вимог КПК арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст.64-2 КПК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права і обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна, які виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення у кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, підозру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000146 від 03.04.2022, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, не оголошено жодній особі.

За таких обставин, власник майна, на яке слідчий просить накласти арешт, тобто ОСОБА_5 на даному етапі досудового розслідування у кримінальному провадженні бере участь у статусі третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про накладення арешту.

Частинами 1 та 2 статті 64-2 КПК України встановлено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Даних, щодо того, що на даний момент ОСОБА_5 було оголошено підозру слідчим не надано, а тому його майно, як майно третьої особи, може бути арештовано виключно за клопотанням прокурора, а не слідчого, як в даному випадку.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України вказано, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Також не надано суду доказів, що дане майно може бути приховано, пошкоджено, зіпсовано, втрачено, знищено, відчужено.

В зв"язку з викладеним в судовому засіданні не було здобуто доказів того, що ОСОБА_5 є підозрюваним в порядку передбаченому ст. 276-279 КПК України. Враховуючи наведене, в слідчого судді не має повноважень накласти арешт на майно особи, яка не є підозрюваним. В зв"язку з наведеним слідчий суддя зазначає, що клопотання про арешт на майно: вилучене 02.04.2023 року в ході огляду узбіччя дороги Зіньків-Пірки, а саме: на -Колючий дріт, довжиною 120,6 м, сумку зеленого кольору, молоток, металеве зубило, металеву гирю на якій малося позначення 1:100, 500 кг., частини вірьовки білого кольору, які належать ОСОБА_5 , є передчасним, а тому в клопотанні про накладення арешту на майно слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 22, 84, 91, 92, 94, 98, 131, 132, 167, 170, 171, 172-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000146 від 03.04.2022, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України відмовити.

Копію ухвали направити слідчому СВ відділення поліції № 4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 , прокурору, ОСОБА_5 ..

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1