Провадження № 1-кп/592/111/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0000180, відомості за яким 09.08.2020 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Суми, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка офіційно ніде не працевлаштована та ніде не працює, яка має базову вищу освіту, одруженої, яка має на утриманні непрацездатних батьків: батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особу похилого віку, пенсіонера, мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особу похилого віку, пенсіонерку, яка має на утриманні малолітню дитину дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянки України, українки, раніше не судимої в силу ст. 89 КК України, РНОКПП НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисниці обвинуваченої: адвоката ОСОБА_13 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

09.08.2020 року близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи неподалік території державної установи Сумський слідчий ізолятор , що знаходиться за адресою: м. Суми, проїзд Гайовий, 19, ОСОБА_4 по дорозі побачила зіп-пакетики. Взявши до рук зіп-пакетики та відкривши їх, ОСОБА_4 побачила, що всередині у прозорих пакетиках знаходилася кристалічна порошкоподібна речовина зеленого та синього кольору. Оскільки ОСОБА_4 була обізнана стосовно психотропної речовини амфетамін, бо раніше вживала наркотичні засоби та знає їх властивості, відтак вона зрозуміла, що у знайдених прозорих пакетиках із полімерного матеріалу знаходиться амфетамін, тому вона забрала пакетики, поклавши їх до свого гаманця. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно придбала та почала зберігати психотропну речовину для власного вживання, не маючи при цьому мети збуту. Надалі, того ж дня, близько 17 години 00 хвилин, перебуваючи в коридорі загального користування на другому поверсі буд. АДРЕСА_2 , внаслідок конфліктної ситуації, ОСОБА_4 була зупинена співробітниками патрульної поліції. В ході проведення огляду місця події, який проводився співробітниками поліції за присутності понятих у період часу з 18 години 27 хвилин до 18 години 45 хвилин, ОСОБА_4 самостійно дістала з гаманця поліетиленові пакетики із порошкоподібною кристалічною речовиною всередині та трубки з полімерного матеріалу, які були, відповідно, вилучені та запаковані. Згідно висновку експертизи № 19/119/7/2-1783е від 20.08.2020 року, у складі наданих на експертне дослідження кристалічних речовинах було виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP. Маса PVP в кристалічних речовинах становить: - в кристалічній речовині зеленого кольору в пакеті 0,1176 г; - в кристалічні речовині рожевого кольору в пакеті 0,0515 г; - в кристалічній речовині блакитного кольору в пакеті 0,1107 г; - в кристалічній речовині з контейнера, яка складається із суміші кристалів білого кольору та блакитного кольору, 0,1273 г; - в кристалічній речовині блакитного кольору з контейнера 0,0854 г. Речовини-нашарування на двох фрагментах трубок з полімерного матеріалу рожевого кольору та червоного кольору є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, PVP. Маса PVP становить: - на фрагменті трубки з полімерного матеріалу рожевого кольору 0,002816 г; - на фрагменті трубки з полімерного матеріалу червоного кольору 0,003444 г. Внаслідок вчинення умисних дій, які виразилися у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини PVP масою 0,49876 г, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а саме: у незаконному придбанні, зберіганні психотропної речовини без мети збуту (а. п. 1-3) .

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні нею кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, визнала повністю та пояснила суду про те, що у вчиненому вона щиро кається. Також обвинувачена ОСОБА_4 пояснила суду про те, що 09.08.2020 року близько 14 години 30 хвилин вона дійсно незаконно придбала та зберігала психотропну речовину без мети збуту за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Вона просила суд суворо її не карати, призначивши їй покарання у виді громадських робіт, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, враховуючи її майновий стан.

Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_4 своєї вини, її вина у вчиненні нею кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак, у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку (а. п. 165) .

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє зміст наданих їй прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного та скороченого розгляду.

При цьому суд керувався принципом поза розумним сумнівом , зміст якого сформульований в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України . Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Тому судом не досліджувалися докази щодо фактичних обставин вчинення кримінального проступку, які не оспорювалися сторонами, зважаючи на зізнавальні показання обвинуваченої. А тому, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_4 , інші докази, за погодженням з учасниками, не досліджувалися, за виключенням документів та копій документів, які стосуються особи обвинуваченої та характеризуючих даних на неї.

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Зіставивши ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і встановлені судом ознаки злочинного діяння, вчиненого ОСОБА_4 , суд дійшов висновку про те, що вони відповідають один одному. Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а, отже, її злочинні дії необхідно кваліфікувати як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, вчинене ОСОБА_4 , згідно ч. 2 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, згідно якому, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень) , склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку) , його матеріальний стан тощо.

Як особа обвинувачена ОСОБА_4 характеризується наступним чином.

Має постійне місце реєстрації проживання та постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а. п. 1, 9, 167) .

Раніше притягувалася до кримінальної відповідальності:

- ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.06.2017 року у справі № 592/8016/16-к, провадження № 1-кп/592/105/17 вона була звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілими, було закрито кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 296 КК України у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, ухвала набрала законної сили 30.06.2017 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/67265609) (а. п. 168, 169, 172) ;

- вироком Зарічного районного суду м. Суми від 18.09.2018 року у справі № 591/3624/18, провадження № 1-кп/591/509/18 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. , вирок набрав законної сили 19.10.2018 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/76525714) (а. п. 1, 170-172) .

Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласна клінічна спеціалізована лікарня № 749п/01-11 від 11.08.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , під динамічним спостереженням у лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а. п. 173) .

Згідно консультаційному висновку спеціаліста комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань № 213 від 07.09.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , був встановлений діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, в даний час знаходиться під клінічним наглядом на ЗПТ F11.22. (з 07.07.2014 року) , рекомендації: регулярне відвідування сайту ЗПТ (а. п. 175, 176) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року, згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття (а. п. 2) ; - активне сприяння розкриттю кримінального проступку; - молодий вік винної у вчиненні кримінального проступку (а. п. 123, 167) ; - хворобливий стан здоров`я винної у вчиненні кримінального проступку (а. п. 36, 42-48) ; - наявність на утриманні непрацездатних батьків: батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особи похилого віку, пенсіонера, мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особи похилого віку, пенсіонерки, малолітньої дитини дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; - повне визнання своєї вини у вчиненні кримінального проступку.

Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, щире каяття обґрунтовується тим, що таке каяття є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні кримінального правопорушення.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що таке сприяння є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Сприяння розкриттю кримінального правопорушення здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або про таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, молодий вік винної у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що молодий вік може свідчити про відсутність у винної особи стійких злочинних навичок, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, хворобливий стан винної у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що певні соматичні захворювання знижують ясність уявлення про навколишню дійсність, особа позбавлена того ступеня уважності та обачливості, якими володіє фізично здорова людина. Хворобливий стан робить людину дратівливою і легко збуджуваною; тяжка хвороба може сприяти розвитку егоїзму, відчуженості, і це, звичайно, може здійснювати вплив на особу при вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, визнання хворобливого стану винної особи обставиною, яка пом`якшує покарання, пов`язується з принципами доцільності призначеного покарання та гуманізму. Хворобливий стан винної особи може створити перешкоди для відбування нею покарання та для досягнення мети покарання. Застосування до особи, яка має певне соматичне захворювання, покарання може завдати їй фізичних та моральних страждань, і навіть створити загрозу її життю чи призвести до серйозно погіршення стану здоров`я. На необхідність з`ясування стану здоров`я при дослідженні даних про особу винної вказується також в абз 3 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами іі доповненнями) .

Можливість врахування обставини, що пом`якшує покарання винної особи, наявність на утриманні винної особи малолітніх дітей та непрацездатних батьків при призначенні покарання обґрунтовується принципом гуманізму, справедливості, індивідуалізації покарання. Наявність на утриманні винної особи малолітніх дітей та непрацездатних батьків розуміється як надання винною особою відповідним особам матеріального забезпечення, яке майже завжди є основним джерелом існування для таких осіб. Крім того, наявність на утриманні винної особи малолітніх дітей означає, що винна особа бере безпосередню участь в їхньому вихованні та здійсненні щодо них інших батьківських обов`язків. Наявність на утриманні винної особи малолітніх дітей та непрацездатних батьків, окрім їхнього матеріального забезпечення, означає також, що винна особа здійснює догляд за ними, якщо ці особи потребують стороннього догляду. Державі не може бути байдуже, у якому становищі опиняться особи, які знаходяться на утриманні винної особи, після засудження останньої. Крім того, держава повинна піклуватися про фізичний та моральний розвиток малолітніх дітей у повноцінній сім`ї, адже бездоглядність малолітніх дітей завжди була однією із причин дитячої злочинності.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, повне визнання особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні кримінального правопорушення, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом встановлено не було (а. п. 2) .

Ч. 1 ст. 309 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - які караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Із змісту ч. 2 ст 53 КК України вбачається, що розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

У відповідності до ч. 4 ст. 53 КК України з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. абз. 4, 5 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненнями) , згідно яким, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо. Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України суд, призначаючи покарання у виді штрафу, може з урахуванням майнового стану особи прийняти рішення про розстрочку виплати штрафу певними частинами строком до трьох років та встановити періодичність і розмір таких виплат.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст 56 КК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Громадські роботи встановлюються на строк від шістдесяти до двохсот сорока годин і відбуваються не більш як чотири години на день.

У відповідності до ч. 1 ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 КК України покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців. Арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.

Згідно ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Таким чином, призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді штрафу є можливим та доцільним, оскільки воно передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 69 та ч. 4 ст. 53 КК України.

Що стосується громадських робіт, то суд дійшов висновку про неможливість призначення цього виду покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , оскільки це покарання полягає у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Але оскільки ОСОБА_4 офіційно ніде не працевлаштована та ніде не працює, відтак призначення судом даного виду кримінального покарання не є можливим.

З цих же підстав неможливо призначити покарання у виді виправних робіт, оскільки воно не буде відбуватися, бо ОСОБА_4 не має будь-якого місця роботи, а тому відрахування із суми заробітку засудженої в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків, не буде здійснюватися, оскільки вона не має жодного заробітку, а відтак не буде виконуватися призначене судом покарання, чим може бути порушений принцип невідворотності покарання.

Що стосується покарання у виді арешту, то його недоцільно призначати, бо тоді без догляду можуть залишитися її непрацездатні батьки: батько ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особа похилого віку, пенсіонер, мати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , особа похилого віку, пенсіонерка, малолітня дитина дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які потребують постійного стороннього догляду. Державі не може бути байдуже, у якому становищі опиняться особи, які знаходяться на утриманні винного, після засудження останнього. Крім того, держава повинна піклуватися про фізичний та моральний розвиток малолітніх дітей у повноцінній сім`ї, адже бездоглядність малолітніх дітей завжди була однією із причин дитячої злочинності, а тому ОСОБА_4 зобов`язана брати безпосередню участь у вихованні малолітньої дочки та здійснювати щодо неї інші батьківські обов`язки.

Що стосується обмеження волі, то суд дійшов висновку про неможливість призначення цього виду покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , оскільки це покарання не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, натомість ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до теперішнього часу є малолітньою особою і лише 14.12.2023 року їй має виповниться 14 років.

Отже, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винної та інші обставини справи, враховуючи думку прокурора, думку захисниці обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_13 , думку обвинуваченої ОСОБА_4 , враховуючи наявність шести обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, згідно ст. 66 КК України, переслідуючи мету забезпечення пропорційності соціально виправданих цілей покарання, реалізуючи принцип справедливості покарання, суд дійшов висновку про доцільність, можливість та необхідність призначити обвинуваченій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України покарання, необхідного й достатнього для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, у виді штрафу, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, а також із застосуванням ч. 4 ст. 53 КК України. Розмір штрафу суд визначив залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, з урахуванням наявності шести обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , та її вкрай незадовільного майнового стану.

Цивільний позов по справі ані під час досудового розслідування, ані до початку судового розгляду справи по суті до обвинуваченої ОСОБА_4 пред`явлений не був (а. п. 2) .

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України (а. п. 2, 4, 68) .

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 19/119/7/2-1783е від 20.08.2020 року, пов`язані з проведенням судової експертизи речовин і виробів в сумі 2615,20 грн. , слід відшкодувати за рахунок обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави (а. п. 2, 174) .

Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_4 обирати недоцільно, оскільки суд дійшов висновку про можливість та доцільність призначення їй покарання у виді штрафу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 62, 63 Конституції України; ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України; ст. ст. 11, 12, 50, 51, 53, 56, 57, 60, 61, 65-67, 69, 309 КК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні нею кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2040 грн. , а з урахуванням її майнового стану із розстрочкою виплати певними частинами (по 170 грн. щомісяця) строком на один рік (дванадцять місяців) .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази, а саме: спецпакет № 5383899 з психотропними речовинами, який зберігається в камері зберігання речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області, знищити.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № 19/119/7/2-1783е від 20.08.2020 року, пов`язані з проведенням судової експертизи речовин і виробів в сумі 2615,20 грн. , відшкодувати за рахунок обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який постановив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1