ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/903/23 Справа № 181/354/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу прокурора Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000010 від 25.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.252 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника СД ВП № 2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погодженого прокурором Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000010 від 25.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.252 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування рішення слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю, невідповідністю висновків суду, фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування зазначає, що під моніторингу публічної кадастрової карти та веб-порталу «Gorod.dp.ua» було встановлено, що на території Синельниківського району порушений правовий режим використання земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення у відповідності до ч.2 ст. 45 ЗК України. Зокрема, було зафіксовано, що землі ландшафтного заказника місцевого значення «Сухий Бичок», що знаходиться на території Зорянського старостинського округу, було розорано та передано у приватну власність громадян, близько 141 земельної ділянки, тим самим порушено вимоги ч.3 ст. 83 та ч.4 ст. 84 Земельного кодексу України.

Рішенням голови Дніпропетровської обласної ради «Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення» від 21.10.2011 року №179-9/VI на території Межівського (Синельниківського) району Дніпропетровської області створено ландшафтний заказник місцевого значення «Сухий Бичок», який розташований на території Слов`янської об`єднаної територіальної громади. Проект створення ландшафтного заказника місцевого значення «Сухий Бичок» розроблено Дніпропетровським національним університетом на замовлення управління промисловості Дніпропетровської обласної державної адміністрації. Зазначений проект містить картографічні матеріали і визначає, зокрема, місце розташування заказника, його ландшафтну характеристику, а також режим його використання.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 10.10.2018 року № 4-4006/158-18-СГ та № 4-4003/15-18-СГ ТОВ «Щедра Нива» надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, яка розташована за межами населеного пункту Зорянської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, загальною площею 159,8595 га з кадастровим номером :01:003:0825 та 76,0000 га з кадастровим номером :01:003:0824 із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В подальшому вищевказані земельні ділянки (перелік яких наведено в клопотанні) були передані у приватну власність громадян. Однак, їх передача відбулась з порушенням Земельного кодексу України, оскільки вони знаходиться у межах ландшафтного заказника місцевого значення «Балка «Сухий Бичок», а тому не могли надаватись в приватну власність для ведення особистого селянського господарства.

Водночас, зазначає, що під час проведення досудового розслідування виникли ризики того, що особи, яким передано у власність земельні ділянки, будуть продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, тим самим будуть незаконно використовувати земельну ділянку та користуватися не за цільовим призначенням.

Крім того, звертає увагу, що 15.03.2023 до Першотравенської окружної прокуратури надійшов лист Слов`янської сільської ради щодо надходження звернень громадян про те, що власники земельних ділянок здійснюють продаж земельних ділянок ландшафтного заказника.

Таким чином, прокурор стверджує, що зазначені у клопотанні земельні ділянки були одержані внаслідок вчинення злочину та у подальшому відчужені, змінені їх площі та кадастрові номери з метою приховування, маскування походження злочинно набутого майна або володіння, а тому з метою збереження речових доказів, а також запобігання їх подальшого відчуження та забезпечення схоронності, існує необхідність у накладенні арешту на них.

Також, прокурор просить врахувати, що із земельних ділянок, які були об`єктом кримінально-протиправних дій, на даний час сформовані інші земельні ділянки шляхом поділу, а у деяких з них змінено власника, а тому, на переконання прокурора, матеріали провадження містять достатні докази вчинення певного ланцюгу дій, спрямованих на поділ земельних ділянок, які за версією слідства могли незаконно вибути із державної власності, зміни її розміру та власників.

З урахуванням вищенаведеного, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання у повному обсязі та накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами:

:01:003:1030; :01:003:0998; :01:003:0991; :01:003:0967; :01:003:1022; :01:003:1012; :01:003:0960; :01:003:0887; :01:003:0920; :01:003:0950; :01:002:0492; :01:003:1015; :01:002:0506; :01:003:1028; :01:002:0493; :01:003:0915; :01:003:0891; :01:003:0977; :01:003:0981; :01:003:0921; :01:003:0907; :01:003:1000; :01:002:0505; :01:003:1005; :01:003:1021; :01:003:0917; :01:003:0995; :01:003:1011; :01:002:0501; :01:003:0986; :01:003:0978; :01:003:0886; :01:003:1027; :01:003:0984; :01:003:1004; :01:003:0905; :01:003:0974; :01:003:0994; :01:003:0902; :01:003:0922; :01:003:0913; :01:002:0499; :01:002:0497; :01:003:0983; :01:003:0970; :01:003:0901; :01:003:0959; :01:003:0898; :01:003:0958; :01:002:0509; :01:003:1013; :01:003:1016; :01:003:0962; :01:003:0968; :01:003:0999; :01:003:1007; :01:003:0893; :01:003:0951; :01:003:0961; :01:003:1001; :01:003:0904; :01:003:0889; :01:003:0952; :01:003:0910; :01:003:0956; :01:003:0895; :01:002:0511; :01:003:1002; :01:003:1026; :01:002:0496; :01:003:1010; :01:003:1017; :01:002:0507; :01:003:0900; :01:003:0966; :01:002:0491; :01:002:0502; :01:003:0897; :01:003:0979; :01:003:0954; :01:003:0918; :01:003:0888; :01:003:0908; :01:003:1018; :01:003:1003; :01:003:0892; :01:003:0987; :01:003:0988; :01:003:1008; :01:002:0510; :01:002:0504; :01:003:1014; :01:003:0903; :01:003:0965; :01:003:0976; :01:003:0982; :01:003:0916; :01:003:0894; :01:003:1009; :01:003:1023; :01:003:0919; :01:003:0990; :01:003:0911; :01:003:0975; :01:003:1025; :01:003:1029; :01:003:0980; :01:002:0513; :01:003:0993; :01:003:0997; :01:003:0912; :01:003:1006; :01:003:0971; :01:003:1019; :01:002:0498; :01:003:0989; :01:003:0985; :01:002:0503; :01:003:0890; :01:003:0885; :01:003:1024; :01:003:1020; :01:002:0500; :01:003:0906; :01:003:0969; :01:003:0996; :01:003:0992; :01:003:0899; :01:002:0512; :01:002:0494; :01:003:0957; :01:003:0914; :01:003:0953; :01:003:0909; :01:003:0896; :01:002:0495; :01:003:0963; :01:003:0955; :01:003:0973; :01:003:0972; :01:002:0508, які розташовані на території Зорянського старостинського округу Синельниківського району Дніпропетровської області та являються землями природно-заповідного фонду, а саме ландшафтного заказника місцевого значення «Сухий Бичок», із забороною розпорядження, використання та відчуження.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, яка наполягала на її задоволенні, просила скасувати ухвалу слідчого судді та постанови нову, якою задовольнити клопотання у повному обсязі та накласти арешт на земельні ділянки (перелік яких наведено в клопотанні та зазначено в ухвалі слідчого судді) із забороною розпорядження, використання та відчуження, вислухавши думку представника потерпілого, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та просив задовольнити її в повному обсязі, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно п.9 ч.1 ст.309 КПК під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді, зокрема, про арешт майна або відмову у ньому.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч.3 ст.132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч.ч.1,2 ст.170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя, суд, відповідно до ч.1 ст.173 КПК, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Колегія суддів, з огляду на доводи апеляційної скарги прокурора, вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Обґрунтовуючи своє рішення про відмову у задоволенні клопотання начальника сектору дізнання про накладення арешту на земельні ділянки (перелік яких наведено в клопотанні), слідчий суддя посилався на положення статтей 132,170 КПК та в ухвалі зазначив, що в поданому клопотанні не наведено достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно, не доведено існування ризиків, визначених у абзаці 2 ч.1 ст. 170 КПК, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, належним чином не обґрунтовано мету застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення зазначеного у клопотанні кримінального проступку, що може бути підставою для накладення арешту на майно, не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який зазначено у клопотанні, а також те, що може бути виконане завдання, для виконання якого начальник СД звертається із клопотанням.

Також слідчий суддя зазначив, що прокурор не позбавлений права звернення в межах цивільного позову із клопотанням про забезпечення позову, а саме накладення арешту на земельні ділянки, на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні Підрозділу дізнання ВП №2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000010 від 25.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.252 КК України за самостійним виявленням прокурором кримінального правопорушення про те, що в ході моніторингу публічної кадастрової карти та веб-порталу «Gorod.dp.ua» було встановлено, що на території Синельниківського району порушений правовий режим використання земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення у відповідності до ч.2 ст. 45 ЗК України. Зокрема, було зафіксовано, що землі ландшафтного заказника місцевого значення «Сухий Бичок», що знаходиться на території Зорянського старостинського округу, було розорано та передано у приватну власність громадян, близько 141 земельної ділянки, тим самим порушено вимоги ч.3 ст. 83 та ч.4 ст. 84 Земельного кодексу України ( Том І а.с.8).

Згідно рішення голови Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_10 «Про створення об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення» від 21.10.2011 року №179-9/VI (Том І а.с.35) на території Межівського району Дніпропетровської області створено ландшафтний заказник місцевого значення «Сухий Бичок» (загальною площею 1278,7 га).

Згідно листа сільського голови Слов`янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_11 Від 15.03.2023 №225/02-10 з додатками (Том І а.с.9, 10, 11-14) Слов`янська сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області прохає керівника Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_12 з метою недопущення подальшого незаконного використання земель ландшафтного заказника місцевого значення Балка Сухий Бичок накласти арешт на земельні ділянки зазначені в додатку, оскільки до сільської ради неодноразово надходили звернення громадян, що власник, який незаконно отримав дані земельні ділянки заповідного фонду намагається їх продати, або передати в оренду. Крім того, за матеріалами відкритих даних інтернет ресурсів ними виявлено факт подальшого незаконного користування земельними ділянками вищезгаданого заповідного фонду.

Відповідно до постанови дізнавача СД ВП № 2 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 про залучення представника потерпілого ( Том І а.с.16) ОСОБА_7 було залучено до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000010 від 25.06.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.252 КК України, як представника Слов`янської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

Зі змісту клопотання начальника сектору дізнання про арешт майна вбачається, що необхідність накладення арешту на земельні ділянки (перелік яких наведено у клопотанні) обумовлена тим, що земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства на території ландшафтного заказника місцевого значення Сухий Бичок передані у приватну власність незаконно, а тому з метою встановлення всіх обставин скоєного кримінального правопорушення, виникла необхідність у накладенні арешту на них.

Отже, наведені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді доводи, за яких він дійшов до переконання про необхідність відмовити начальнику сектору дізнання у задоволенні клопотання про арешт майна, є змістовними та відповідають вимогам ч.1 ст.173 КПК України. Тому наведені в апеляційній скарзі в цій частині аргументи прокурора, як підстава для скасування рішення слідчого судді, є неспроможними.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу прокурора, що незаконість передачі земельних ділянок ландшафтного заказника місцевого значення «Сухий Бичок» у приватну власність громадян для ведення особистого селянського господарства, та в подальшому їх поділ, не створює об`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ч.1 ст.252 КК України.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції наголошує, що правова підстава арешту майна, передбачена п.1 ч.2 ст.170 КПК з метою збереження речових доказів не була заявлена у клопотанні начальника сектору дізнання, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є неспроможними.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора ОСОБА_8 є безпідставними та задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000010 від 25.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.252 КК України, є законною, обґрунтованою, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Межівського відділу Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000010 від 25.06.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.252 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4