Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/109/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому дистанційно в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0001593 за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Попельнасте Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, не вдівця, не маючого на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який в порядку ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості

визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 7 місяців

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційні скарзі прокурор просить скасувати вирок з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі строком на 9 років, мотивуючи тим, що Призначаючи покарання ОСОБА_9 , суд не в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України. Так судом до обставин, що обтяжують покарання віднесено вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Водночас, судом встановлено, що ОСОБА_9 наніс руками та ногами не менше 11 травматичних ударів в різні частини тіла потерпілому ОСОБА_10 від яких останній помер. Такі дії обвинуваченого свідчать про те, що останній діяв з особливою жорстокістю, що відповідно до п.10 ст.65 КК України є обтяжуючою обставиною. Крім того, обвинувачений не працює, раніше притягався до кримінальної відповідальності, хоча судимість погашена. Тобто, суд належним чином не оцінив і не врахував суспільну небезпеку скоєного злочину, характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

До початку розгляду кримінального провадження прокурор відкликав подану апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити та призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, терміном на 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбивання покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність та неповноту судового розгляду, при цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, ОСОБА_7 щиро кається у скоєному злочину, активно брав участь на досудовому розслідуванні справи, давав покази, брав участь у слідчому експерименті. Він не агресивна людина, а навпаки, добра, чуйна, не здатна вже в подальшому вчинити злочин. Зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшуючою обставиною покарання для ОСОБА_7 є щире каяття та визнання вини останнім, котрий зрозумів суспільну небезпечність скоєного кримінального правопорушення, та активно сприяв розкриттю злочину, брав участь у слідчому експерименті та тісно співпрацював з органом досудового розслідування. Крім того, останній має постійне місце проживання, до моменту затримання неофіційно працював. Підзахисний неодноразово наголошував на тому, що він хоче та буде ставати на шлях виправлення, бажає вести нормальний спосіб життя та бути законослухняним громадянином. Отже, вважає, що до ОСОБА_7 може бути призначено основне покарання, нижче від найнижчої межі, із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України за ч. 2 ст. 121 КК України, яке буде достатнє та необхідне для його виправлення, оскільки він усвідомлює суспільно-небезпечність його діяння та стає на шлях виправлення та просить суд з зрозумінням поставитись до нього та звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за те, що він 14.11.2021 близько 21 год. 00 хв., маючи прямий умисел, направлений на нанесення іншій людині умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки з мешканцем вказаного будинку ОСОБА_10 , розпочатої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс ногами і руками не менше одинадцяти хаотичних травматичних ударів в різні частини тіла та голови останнього, у тому числі, де перебувають важливі для життєдіяльності органи людини, в результаті чого ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми: синці, гематоми обличчя, крововиливи у м`які тканини волосистої частини голови, спинки носу, субарахноїдальні крововиливи, забої тканини мозку в сукупності з переломом кісток носу. Вказаний комплекс тілесних ушкоджень міг утворитися від дії тупих твердих предметів (предмету), несе ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент заподіяння, за давністю може складати близько 6 годин до моменту смерті і перебуває у прямому причинному зв`язку із смертю ОСОБА_10 , згідно висновку експерта. Своїми діями ОСОБА_7 вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи, а саме, умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Заслухавши доповідача, в дебатах обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, думку прокурора про залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при прийнятті рішення по даній справі вказані вимоги закону були дотримані.

Так, висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке він засуджений, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні, яким суд дав обґрунтовану і правильну правову оцінку, відповідно до ст. 94 КПК України і в апеляції не оскаржується.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України судом першої інстанції кваліфіковано правильно, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи апеляційної скарги захисника про наявність достатніх підстав для пом`якшення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з урахуванням ст.69, 75 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні покарання обвинуваченому суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо врахування ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також роз`яснень що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких, з урахуванням ступеня тяжкості злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму чи наркоманії, і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, та тим, які щиро розкаялися, сприяли розкриттю злочину і відшкодували завдані збитки, тощо.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обираючи вид і міру покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, є умисним, проти життя та здоров`я особи, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, не працюючий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є таким, що не має судимості і призначив останньому покарання у виді позбавлення волі, максимально наближене до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.

Обставини, що пом`якшують відсутні. Обставини, що обтяжують покарання судом вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

В даному випадку колегія суддів цілком погоджується з висновком суду першої інстанції, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, з реальним його відбуттям, за відсутності підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України з огляду на насильницький характер та тяжкість вчиненого ОСОБА_7 злочину, з урахуванням встановлених обставин кримінального провадження, а також відсутності у обвинуваченого проявів щирого каяття.

Так, щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.

Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

При цьому суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правомірно покликався на відсутність пом`якшуючої покарання обставини - щирого каяття, оскільки ОСОБА_7 , наголошуючи на визнанні своєї вини, протягом тривалого судового розгляду жодного разу не висловив щирого каяття.

Доводи захисника про призначення йому більш м`якого покарання ніж призначив суд першої інстанції, на підставі положень ст. 69 КК України, є неспроможними з огляду на відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому та таких, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів вважає, що наведені у доводах апеляційної скарги інші обставини, що, на думку сторони захисту, пом`якшують призначене ОСОБА_7 покарання, не містять якісних характеристик, які б зменшували ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та давали б підстави для пом`якшення призначеного покарання.

Що стосується такої пом`якшуючої обставини як активне сприяння розкриттю злочину, про яку захисник вказує в апеляційній скарзі, то, на думку колегії суддів, вона також може бути врахована, однак, з урахуванням всіх обставин справи, не дає підстав для застосування ст.69 КК України.

За відсутності підстав для застосування ст. 69 КК України є безпідставними і доводи захисника ОСОБА_6 щодо звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, оскільки обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання від 7 років позбавлення волі, так як ст. 75 КК України може бути застосована при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком районного суду, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе виключно в умовах ізоляції його від суспільства в призначений судом строк.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, яке за своїм видом і розміром, необхідне і достатнє для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, а також відповідає меті покарання, визначеній у ст.50 КК України. Підстав вважати покарання призначене ОСОБА_7 несправедливим внаслідок суворості, а також підстав для його пом`якшення, як про те просить сторона захисту, колегія суддів не вбачає.

При цьому, колегія суддів керується не лише національним законодавством щодо призначення кримінального покарання, а й враховує автономну концепцію поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів», рішення у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства», хоча це не виключає, що покарання може бути спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням, це може бути ще й відшкодування.

Враховуючи викладене, підстав для скасування вироку чи для пом`якшення обвинуваченому покарання колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарги захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.2 ст.376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: