Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/183/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.03.2023 року. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференц зв`язку кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора та обвинуваченим:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.3 ст.146, ч.2 ст.121 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 години 00 хвилин 16 квітня 2023 року без визначення розміру застави.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.162, ч.3 ст.146, ч.2 ст.121 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 години 00 хвилин 16 квітня 2023 року без визначення розміру застави.

Крім того, цією ухвалою продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Добровеличківського районного суду Кіровоградської області перебуває обвинувальний акт, зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000411 від 17.11.2020 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 162, ч.3 ст.146, ч.2 ст.121 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся з клопотанням про продовження запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою. Обгрунтував клопотання тим, що ризики, які існували на час обрання обвинуваченим запобіжного заходу не зникли.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 13 червня 2022 року обвинуваченим ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що обвинувачений ОСОБА_9 , не одружений, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності 23.01.2018 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.1,2 ст.185, ст.70 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, проживає в АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо. При цьому суд не знайшов наявність у ОСОБА_9 міцних соціальних зв`язків та осіб, які можуть поручитися за явку обвинуваченого до суду та визнає наявну реальну можливість його ухилення від правосуддя у разі не продовження щодо нього строку тримання під вартою, а також можливість впливати на свідків та потерпілу, які проживають в одному населеному пункті. Обвинувачений ОСОБА_10 одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, працював у ТОВ «Агротех» підсобним робітником, раніше не судимий, проживає в АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо. При цьому має місце ризик уникати ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку із тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, а також впливати на свідків, які ще не допитувались та проживають в одному населеному пункті.

В своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_9 , по даному кримінальному провадженню з травня 2021 року перебуває під вартою, а тому наявність тільки обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину перестала сама по собі бути підставою для позбавлення його свободи, при цьому стороною обвинувачення при розгляді питання доцільності продовження обвинуваченому тримання під вартою не доведено, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним своїх процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Крім того вказує, що обвинувачений, має постійне місця проживання, з місця реєстрації не знімався, заяв та повідомлень у правоохоронних органів, які б свідчили про готування ним нового злочину не має та наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків.

В своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_10 має постійне місце проживання, сім`ю на утриманні троє неповнолітніх дітей, має міцні соціальні зв`язки, офіційно працював, раніше не судимий, на досудовому слідстві співпрацював зі слідством, вину визнав повністю та надав правдиві свідчення, на свідків та представника потерпілого не тиснув і тиснути не збирається, за місцем проживання характеризується добре.

До початку розгляду захисник адвокат ОСОБА_8 на електронну адресу суду надала заяву про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та не заперечував щодо апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_8 , прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційних скарг захисників, перевіривши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Судом першої інстанції належним чином враховано конкретні обставини даного кримінального провадження, а саме що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у незаконному проникненні до житла чи до іншого володіння особи, що порушує недоторканність житла громадян, вчинене із застосуванням насильства, тобто, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України; у вчиненні незаконного викрадення людини, вчиненого групою осіб, що спричинило тяжкі наслідки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України; у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. за вчинення тяжчого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Окрім цього, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_9 , не одружений, не працює, раніше притягувався до кримінальної відповідальності 23.01.2018 Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.1,2 ст.185, ст.70 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, за місцем проживання характеризується посередньо. Відсутні у ОСОБА_9 міцні соціальні зв`язки та осіб, які можуть поручитися за явку обвинуваченого до суду та є наявна реальна можливість його ухилення від правосуддя у разі не продовження щодо нього строку тримання під вартою, а також можливість впливати на свідків та потерпілу, які проживають в одному населеному пункті. Обвинувачений ОСОБА_10 одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей, працював у ТОВ «Агротех» підсобним робітником, раніше не судимий, проживає в АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо. При цьому має місце ризик уникати ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку із тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, а також впливати на свідків, які ще не допитувались та проживають в одному населеному пункті.

Також те, що на даний час ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою, не змінились, та не зменшилися, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, також, відсутність у матеріалах справи даних про появу нових обставин, що свідчать про необхідність зміни запобіжного заходу або про існування інших перешкод для тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги ту обставину, що дане кримінальне провадження в суді першої інстанції не завершено, підстави для скасування оскаржуваної ухвали з тих підстав, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, колегія суддів не вбачає.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які знайшли своє об`єктивне підтвердження, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_9 та ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені мотиви.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, який спричинив загибель людини, та відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційних скарг з приводу того, що не доведено наявність ризиків та не надано жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає необґрунтованими та безпідставними, оскільки судом першої інстанції при постановленні ухвали правильно встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що також підтверджується матеріалами справи.

Крім того жодних переконливих доказів з приводу того, що зменшились ризики передбачені ст. 177 КПК України, до суду апеляційної інстанції надано не було.

Більше того, на переконання колегії суддів інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під вартою, не доведено.

За таких підстав, на переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, належним чином дослідженими та оціненими судом першої інстанції. Крім того, враховуючи вище викладене, колегія суддів, із урахуванням вищевказаних ризиків, які встановлені, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання обвинуваченим більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , а тому ухвалу суду першої інстанції залишає без зміни.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 16 лютого 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_9 та обвинуваченому ОСОБА_10 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 години 00 хвилин 16 квітня 2023 року без визначення розміру застави залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)