Справа № 357/4925/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000040 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прилуки, Чернігівської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової служби за контрактом, у військовому званні «солдат», посада: «пожежний пожежного взводу військової частини НОМЕР_1 », зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3
в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, у військовому званні «солдат», перебуваючи на посаді пожежного пожежного взводу військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст. ст. 1, 2, 3, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів і начальників, без поважних причин в умовах особливого періоду 17.02.2022 о 08 год. 00 хв., не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується по АДРЕСА_2 , та до 17 год. 00 хв. 21.06.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 15 листопада 2022 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в обсязі обвинувачення, за кваліфікацією за ч. 4 ст. 407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду , крім воєнного стану, особою, зазначеною в частині 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Сторонами узгоджено, що у разі затвердження угоди, ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч.4 ст.407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України, враховуючи обставини, які характеризують ОСОБА_3 та обставини вчинення даного кримінального правопорушення, замість позбавлення волі строком на два роки призначити йому покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на той самий строк, а саме два роки з відрахуванням в дохід держави 20 відсотків із суми його грошового забезпечення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесений до тяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише державним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч. 4 ст.474 КПК України, і укладена сторонами угода - є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст. 52, 63КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Суд погоджується з наведеними в угоді обставинами, які визначені в обвинувальному акті, як пом`якшуючі покарання та визнає відповідно до п.1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд також визнає як пом`якшуючі покарання обставини- наявність на утриманні однієї малолітньої дитини, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд, враховуючи усі обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який, позитивно характеризується, раніше не судимий, його відношення до вчиненого, вважає за можливе застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.5 ст. 407 КК України, а саме: у виді двох років позбавлення волі.
Крім того, на підставі ч. 1 ст. 58 КК України, суд, враховуючи обставини справи та особу ОСОБА_3 , який на даний час є військовослужбовцем військової служби за контрактом, вважає за можливе замість покарання у вигляді позбавлення волі призначити йому службове обмеження на той самий строк з відрахуванням із суми грошового забезпечення обвинуваченого в дохід держави у розмірі 20 відсотків, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Матеріальну та моральну шкоду кримінальним правопорушенням не завдано.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду від 15 листопада 2022 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 з участю захисника останнього адвоката ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.4 ст.407 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 58 КК України замість покарання у виді двох років позбавлення волі призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком два роки з відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти ) відсотків із суми його грошового забезпечення.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1