233 Справа № 233/855/23
Судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1
щодо підстав задоволення самовідводу суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 233/855/23
З висновками суду не згодна та вважаю за необхідне відповідно до ч.3 ст.375 КПК України викласти окрему думку.
Суддя виконує свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, що є гарантією справедливого розгляду справи у суді, не зважаючи на будь-які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику.
Положеннями ст.80 КПК України передбачено, що самовідвід повинен бути вмотивованим.
Відповідно дост.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням Ради суддів України №1від 04.02.2016, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.
В коментарі до статті 15 Кодексу суддівської етики зазначено про те, що зловживання самовідводом не допускається і може потягнути застосування дисциплінарної відповідальності. У цьому контексті зловживання правом на самовідвід означає недобросовісне використання суддею незначного приводу для того, щоб уникнути розгляду справи. Заявлення суддею самовідводу є допустимим лише у випадку неможливості ухвалення суддею об`єктивного рішення у справі.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений ст.ст.75,76 КПК України.
Вважаю, що наведені суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 обставини щодо наявності підстав для самовідводу, передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України (суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості), не дають підстав для висновку про упередженість, їхню зацікавленість у певному рішенні у цій справі чи про необ`єктивне ставлення до учасників справи.
Так, підставою для заявлення суддею ОСОБА_2 самовідводу від участі у кримінальному провадженні стала та обставина, що обвинувачений раніше працював у Костянтинівському міському суді до його фактичної реорганізації у міськрайонний, а також, що вона особисто знайома з обвинуваченим ОСОБА_4 з 2012 р. у зв`язку із здійсненням ним адвокатської діяльності та представництвом фізичних осіб в Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області, знає його з позитивного боку як висококваліфікованого правника та порядну людину, у зв`язку з чим її внутрішнє ставлення до нього має певне емоційне забарвлення, що не дозволяє забезпечити безсторонній та неупереджений розгляд справи щодо нього.
Підставою для заявлення суддею ОСОБА_3 самовідводу від участі у кримінальному провадженні стали аналогічні обставини, зокрема:
Крім того, вона з 2007 р. особисто знайома з ОСОБА_4 , який до 2009 р. обіймав посаду начальника юридичного відділу Костянтинівської державної податкової інспекції, згодом до 2020 р. займався адвокатською діяльністю та здійснював представництво інтересів учасників процесу під час розгляду справ у Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області, в тому числі і під час розгляду цивільних і адміністративних справ нею, як головуючим суддею, внаслідок чого склалися певні професійні відносини, що обумовлюють її особисте позитивне ставлення до обвинуваченого та ставить під сумнів її спроможність забезпечити безсторонній та неупереджений розгляд справи щодо нього.
Вважає, що зазначені обставини у сукупності об`єктивно можуть викликати обґрунтований сумнів у учасників процесу та у сторонніх спостерігачів щодо її неупередженості як судді.
Ці обставини, на думку більшості суддів колегії з розгляду кримінальної справи, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, положень п.1 ст.6 Конвенції, ч.1 ст.21 КПК України, задля забезпечення справедливого судового розгляду та правомірних суспільних очікувань, з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у безсторонності суду та усунення будь-яких сумнівів щодо неупередженості та необ`єктивності, - є підставою для задоволення заявлених самовідводів
На мою ж думку, зазначені суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 обставини жодним чином не можуть свідчити про їхню упередженість і використані ними як незначний привід для того, щоб уникнути розгляду справи.
Так, по-перше, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював у Костянтинівському міському суді Донецької області з 2001 р. по січень 2002 р.
Указом Президента України «Про внесення змін до Мережі та кількісного складу суддів місцевих судів» від 15.03.2004 № 328/2004 Костянтинівський міський суд Донецької області було ліквідовано (а не фактично реорганізовано, як зазначено в Ухвалі).
Цим же Указом Президента України було утворено Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
За приписами діючого законодавства ліквідація юридичної особи - це припинення існування юридичної особи.
У Костянтинівському міськрайонному суді Донецької області ОСОБА_4 ніколи не працював.
Тим більше, ОСОБА_2 призначено суддею Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Указом Президента України №83/2012 від 10.02.2012; ОСОБА_3 - Указом Президента України №82/2007 від 06.02.2007.
Тобто, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були призначені на посади суддів до іншого суду, в якому ОСОБА_4 ніколи не працював, і у значно пізніший період часу.
По-друге, здійснення ОСОБА_4 представництва юридичних та фізичних осіб у суді у період із 2002 року по 2009 рік, коли він здійснював повноваження начальника юридичного відділу у Костянтинівській державній податковій інспекції, та у період з 2009 року по грудень 2020 року, коли він займався приватною юридичною практикою, входило у його функціональні обов`язки, що не свідчить про наявність службових стосунків між ним і суддями, і що ніяким чином не пов`язано із здійсненням суддями функції правосуддя неупереджено та унеможливлення винесення судом об`єктивного рішення у справі.
Право на розгляд справи неупередженим судом є частиною конституційних гарантій судочинства, а також передбачається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини. Однією із процесуальних гарантій цього права є забезпечення процедури відводу або самовідводу судді у ситуації, коли суддя має особистий інтерес у результаті розгляду справи, має конфлікт інтересів або іншим чином упереджений відносно будь-якої сторони.
Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункти 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).
У рішенні від 9 листопада 2006 року в справі «Білуха проти України» ЄСПЛ з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).
Стосовно об`єктивного критерію, то при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52).
В ухвалі від 15.03.2023 у справі № 990/38/22 Велика Палата Верховного Суду визнала наведену суддею при заявленні самовідводу ту обставину, що впродовж тривалого часу (більше 15 років) вона працювала у судовій палаті з розгляду кримінальних справ апеляційного суду разом з позивачем, такою, що не дає підстав для висновку про упередженість, її зацікавленість у певному рішенні у цій справі чи про необ`єктивне ставлення до учасників справи.
Тим більше, судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при розгляді справ за участю ОСОБА_4 як представника учасників судового провадження не заявляли самовідводів від розгляду цих справ з підстав існування певних особистих відносин між ними і ОСОБА_4 або певного «емоційного забарвлення» та «особистого позитивного ставлення» щодо ОСОБА_4 .
Крім того, повідомлення щодо упередженості суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 при розгляді справи та щодо неможливості ухвалення цими суддями об`єктивного рішення у справі жодним учасником судового розгляду не заявлялося, а отже посилання суддів на те, що в учасників процесу та у сторонніх спостерігачів може виникнути обґрунтований сумнів у їх неупередженості, є неспроможними, як і висновок за Ухвалою про те, що наведені суддями обставини ставлять під сумнів або навіть повністю виключають можливість забезпечення безстороннього та неупередженого розгляду справи щодо обвинуваченого.
З огляду на наведене вище, вважаю, що суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ані об`єктивних, ані суб`єктивних підстав для самовідводу не наведено і не доведено, тож підстави для задоволення їх заяв були відсутні.
05 квітня 2023 року Суддя ОСОБА_1