21.03.2023 Провадження по справі № 1-кп/940/25/23
Справа № 940/86/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тетієві кримінальне провадження № 0000037 від 04.01.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Нетеребка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, з середньою спеціальною освітою, заміжня, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Так, 03.01.2022 року близько 19 год. 00 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-210994-20», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності останній, та рухаючись по вулиці Соборна, 22, що в м. Тетіїв Білоцерківського району Київської області, в напрямку центра міста, в порушення вимоги п. 1.5 Правил дорожнього руху України, згідно якого (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду та руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України (для забезпечення дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її змiну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу i не відволікатись вiд керування цим засобом у дорозі), п. 12.1 Правил дорожнього руху (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним), п. 12.3 Правил дорожнього руху (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди), п. 18.1 Правил дорожнього руху України (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека) проявила неуважність та безпечність, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміну, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, у зв`язку із перебуванням на пішохідному переході потерпілих ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які закінчували перехід, не зупинилася перед ними внаслідок чого здiйснила наїзд на останніх.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому зовнішнього виростку правої великогомілкової кістки зі змiщенням уламків, закритого черезвиросткового перелому лівої великогомілкової кістки без зміщення відламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як викликають довготривалий розлад здоров`я.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому акроміального кінця правої ключиці зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня важкості, так як викликають довготривалий розлад здоров`я.

Такими чином, порушення водієм ОСОБА_4 вимог п.п. 1.5, 2.3(б), п.п. 12.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 вiд 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року, перебувають в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками, зокрема, спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

ІІ. Позиція сторін кримінального провадження

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому їй обвинуваченні визнала повністю, щиро розкаялась, підтвердила обставини, зазначені в обвинувальному акті та надала показання, що дійсно 03.01.2022 року, керуючи власним автомобілем в м. Тетієві, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснила наїзд на потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які рухались по пішоходному переході.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Разом з тим, заявлені потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 цивільні позови про відшкодування моральної шкоди, обвинувачена визнала частково, а саме просила стягнути з неї на користь потерпілих по 50000 грн. моральної шкоди.

Прокурор підтримала висунуте ОСОБА_4 державне обвинувачення у суді у повному обсязі, заявила клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та просила суд визнати ОСОБА_4 винуватою та призначити їй покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні не погодився з додатковою мірою покарання, запропонованою прокурором.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердила покази обвинуваченої ОСОБА_4 та не заперечувала проти призначення ОСОБА_4 міри покарання, запропонованої прокурором. Крім того, просила задовольнити цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченої моральної шкоди, спричиненої отриманими травмами, яку оцінює в розмірі 120000 гривень.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні підтвердила покази обвинуваченої ОСОБА_4 та не заперечувала проти призначення ОСОБА_4 міри покарання, запропонованої прокурором. Крім того, просила задовольнити цивільний позов щодо стягнення з обвинуваченої моральної шкоди, спричиненої отриманими травмами, яку оцінює в розмірі 80000 гривень.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, оцінка та мотиви суду

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції - роз`яснивши обвинуваченій положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини кримінального провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються та розглядає кримінальне провадження у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

ІV. Кримінально-правова кваліфікація дій обвинуваченого та призначення покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

При вирішенні питання щодо міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винної, яка одружена, офіційно не працевлаштована, посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра КНП «Тетіївська центральна лікарня» Тетіївської міської ради, раніше не судима, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує визнання нею вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд також визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій, її дії щодо добровільного відшкодування потерпілим матеріальної шкоди.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , на підставі статті 67 КК України, суд не встановив.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги вказані вище обставини кримінального правопорушення, характер допущених обвинуваченою порушень правил безпеки дорожнього руху, спричинені цими порушеннями наслідки, ставлення до них обвинуваченої, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_4 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання щодо цивільних позовів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Так, цивільний позов ОСОБА_6 обґрунтовано тим, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_6 завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості, після отримання яких вона перебувала на стаціонарному лікуванні у Білоцерківській міській лікарні № 2 у період з 04.01.2022 року по 27.01.2022 року. ОСОБА_6 14.01.2022 року було проведено операцію відкриту репозицію перелому правої кінцівки з встановленням титанової пластини на 6 гвинтах з кістковою аутопластикою. В період лікування проводилась знеболювальна, антибактеріальна, інфузійна та коагулянтна терапія. 25.01.2022 року на ліву кінцівку було накладено пластиковий гіпс. Ці обставини підтверджуються випискою з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 , історія хвороби № 103.

Отримані потерпілою ОСОБА_6 тілесні ушкодження, спричинили останній значну моральну шкоду у вигляді нестерпного фізичного болю та душевних страждань. Потерпіла постійно перебуває у пригніченому психологічному стані, адже через необачність водія, вона втратила можливість вести активний спосіб життя, працювати, більш того протягом 3,5 місяців була повністю прикута до ліжка без можливості підвестися, ізольована від спілкування та нормального життя. Все це завдало потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 120000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_7 обґрунтовано тим, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченої ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості, після отримання яких вона перебувала на стаціонарному лікуванні у Білоцерківській міській лікарні № 2 у період з 04.01.2022 року по 25.01.2022 року. ОСОБА_7 12.01.2022 року було проведено операцію відкриту репозицію, метолоостеосинтез перелому правої ключиці LCР-пластиною на 3 гвинтах. В період лікування було проведено іммобілізацію пов`язкою Дезо, знеболювальна, антибактеріальна, інфузійна терапія. Ці обставини підтверджуються випискою з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 , історія хвороби № 102. 28.06.2022 року ОСОБА_7 було проведено повторну операцію, що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 , історія хвороби № 580757.

Отримані ОСОБА_7 тілесні ушкодження, спричинили останній значну моральну шкоду у вигляді нестерпного фізичного болю та душевних страждань. Потерпіла постійно перебуває у пригніченому психологічному стані, адже через необачність водія, вона втратила можливість вести активний спосіб життя, знайти роботу, рухатися протягом тривалого часу через тягнучі болі. Все це завдало потерпілій ОСОБА_7 моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 80000 грн.

07.10.2022 року захисник обвинуваченої надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 32500 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_6 32500 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 ,пред`явлені потерпілими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 цивільні позови про відшкодування моральної шкоди визнала частково, а саме просила стягнути з неї на користь ОСОБА_6 50000 грн. моральної шкоди та на користь ОСОБА_7 50000 грн. моральної шкоди.

Прокурор підтримала заявлені потерпілими цивільні позови та просила задовольнити їх частково, а саме стягнути з обвинуваченої на користь ОСОБА_6 100000 грн. та на користь ОСОБА_7 50000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено судам, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що у зв`язку із заподіянням обвинуваченою ОСОБА_4 потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, останні тривалий час лікувалися, мали проблеми зі станом свого здоров`я та погане самопочуття, втратили можливість жити повноцінним активним життям. За таких обставин, потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зазнали душевних переживань у зв`язку із неможливістю забезпечення повноцінного способу свого життя протягом тривалого часу.

Отже, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, конкретних обставин кримінального провадження, характеру та глибини душевних страждань, які позивачка (потерпіла) ОСОБА_6 зазнала у зв`язку з спричиненими їй травмами, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, в тому числі необхідності докладання додаткових зусиль для організації нормального повсякденного життя, суд визначає розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілій ОСОБА_6 обвинуваченою ОСОБА_4 у розмірі 80000 гривень, які необхідно стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої ОСОБА_6 .

Водночас, вимоги позивачки (потерпілої) ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 120000 грн. суд вважає надмірними та без достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди.

Крім того, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, конкретних обставин кримінального провадження, характеру та глибини душевних страждань, які позивачка (потерпіла) ОСОБА_7 зазнала у зв`язку з спричиненими їй травмами, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, в тому числі необхідності докладання додаткових зусиль для організації повноцінного повсякденного життя, суд визначає розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілій ОСОБА_7 обвинуваченою ОСОБА_4 у розмірі 60000 гривень, які необхідно стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої ОСОБА_7 .

Водночас, вимоги позивачки (потерпілої) ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 80000 грн. суд вважає надмірними та без достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди.

V. Ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , моральну шкоду у розмірі 80000 (вісімдесят тисяч) гривень.

У решті позову ОСОБА_6 відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , моральну шкоду у розмірі 60000 (шістдесят тисяч) гривень.

У решті позову ОСОБА_7 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави процесуальні витрати, зокрема за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/498-ІТ від 17.01.2022 року в сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійки.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме автомобіль марки ВАЗ, д.н.з НОМЕР_1 , що переданий обвинуваченій ОСОБА_4 , після набрання вироком суду законної сили залишити у її користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_11