Справа № 466/5993/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/910/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні, -
з участю прокурора ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_6

встановила:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника установи - начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
При винесенні вказаної ухвали судом першої інстанції, зокрема, враховано, що наявність у засудженого ОСОБА_6 дванадцяти заохочень не свідчить про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання. Разом з тим, останній раз подяку засудженому було оголошено 05.01.2021 року. Також засудженим не сплачено борг за проведення експертиз в розмірі 3887, 90 грн., матеріальної шкоди 2985, 00 грн. та моральної шкоди на суму 50 000,00 грн., постанова про звернення стягнень на доходи боржника бухгалтерію установи не надходила Суд вважав, що адміністрація ДУ «ЛВК («№30)» не надала достатніх доказів того, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення. Крім цього, засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_6 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
На дану ухвалу засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати. Вказує, що він згідно ст.. 89 КК України раніше не судимий, має 12 заохочень від адміністрації за зразкову поведінку та сумлінну працю, виходить на виробництво установи. Зазначає, що у нього немає виконавчого листа щодо грошових стягнень. Крім цього, просить врахувати його пенсійний вік та те що ним невідбуто один рік покарання.
Заслухавши доповідь судді, виступ засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка подану засудженим апеляційну скаргу заперечила, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув певну частину призначеного строку покарання.
Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року вказує, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що вироком Харцизького міського суду Донецької області від 04.04.2012 року ОСОБА_6 засуджено за ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4, 70 ч. 1 КК України до 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області від 26.06.2012 вирок Харцизького міського суду Донецької області від 04.04.2012 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів; вироком Харцизького міського суду Донецької області від 30.01.2013 року ОСОБА_6 засуджено за ст.ст. 115 ч. 2 п. 6, 187 ч. 4, 70 ч. 1 КК України до 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.02.2016 на підставі ст. 72 ч. 5 КК України в термін відбування покарання зараховано термін перебування під вартою з 03.02.2010 по 03.02.2011 з розрахунку один день ув`язнення за два дня позбавлення волі.
Початок терміну покарання - 03 лютого 2011 року, кінець терміну покарання - 08 жовтня 2023 року.
При застосуванні умовно дострокового звільнення від відбування покарання враховується поведінка засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості та відшкодування потерпілій особі матеріальних збитків.
Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Встановлено, що за час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 характеризується наступним чином: за час перебування під вартою з 06.02.2011 в СІЗО м. Могильова Республіки Білорусь порушень режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Адміністрацією СІЗО не заохочувався. Перебуваючи під вартою в СІЗО міста Донецьк з 28.03.2011 порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. До державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» засуджений прибув 31.07.2013. Працював на підприємстві установи з квітня місяця 2018 року по червень, грудень 2019 року, лютий 2020 року, з травня по вересень, листопад та грудень 2020 року, січень, березень 2021 року, травень 2021 року. Згідно даних довідки бухгалтерського обліку за період відбування покарання в установі з 01.06.2021. по даний час засуджений не був працевлаштований. За час відбування покарання в установі порушень режиму відбуття покарання не допускав, де дисциплінарної відповідальності не притягався. Адміністрацією установи 12 разів заохочувався. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. На заходи виховного та індивідуально-профілактичного характеру реагує добре, робить вірні висновки. Приймає участь у культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходах, які відбуваються у виправній колонії. До виконання робіт з благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, на добровільних засадах залучається до робіт з покращення комунально-побутових умов відділення. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. В колективі засуджених вживається добре, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. В судовому засіданні вину у скоєних злочинах не визнав. Однак, підчас бесід виховного характеру вину визнає, щиро розкаюється.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення, так, наявність у засудженого за час відбування покарання заохочень, не свідчать про те, що засуджений довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, відтак в даному конкретному випадку недостатнім підтвердженням можливості продовження процесу виправлення за умови застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегіясуддів,

постановила:

ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника установи - начальника арештного дому державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» та голови спостережної комісії Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення,
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4