У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.01.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

- застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 19 березня 2023 року включно.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

підозрюваний: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_8 ( в режимі відеоконференції )

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у межах 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 187 880 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

В задоволенні клопотання слідчого СВ СУ ГУНП в Миколаївській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 відмовлено.

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 19 березня 2023 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною, такою, що підлягає скасуванню.

На думку прокурора, слідчий суддя прийшов до помилкового висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, встановивши наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вважає, що стороною обвинувачення в судовому засіданні була доведена наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СВ СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000229 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

За версією органу досудового розслідування ОСОБА_6 , підозрюється в тому, що за невстановлених обставин та у невстановлений досудовим розслідуванням час він незаконно придбав корпус гранати типу « Ф-1» , корпус гранати типу « РГД-5», два запали типу « УЗРГМ-2», які став зберігати без передбаченого законом дозволу за місцем свого мешкання.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні вказував, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що відсутні підстави для застосування до підозрюваного найжорсткішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку слідчого судді, з врахуванням даних про особу підозрюваного, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе запобігти встановленим при розгляді клопотання ризикам та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку, що запобігти їм в змозі тільки цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався вимог закону та зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів і за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Разом з тим, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що є незначними ризики можливого переховування підозрюваного від слідства чи суду та впливу на свідків, оскільки підозрюваний вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнає, співпрацює з органом досудового розслідування.

З врахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, проживає за постійною адресою з сім`єю, тобто має міцні соціальні зв`язки, його поведінки під час досудового розслідування, а саме того, що підозрюваний визнає свою вину, співпрацює з органом досудового розслідування та сприяє розкриттю злочину, вищезазначені ризики можливо усунути, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і в судовому засіданні апеляційного суду необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, як на підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неприйнятним, оскільки сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не може бути підставою для застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, виходячи з сукупності заявлених та встановлених ризиків.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу, як домашній арешт для досягнення мети заходу забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.01.2023 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: