ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3845/22 Справа № 192/1278/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні,-

В С Т А Н О В И Л А :

06 вересня 2022 року до Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на невідбутий строк в порядку ст.81 Кримінального кодексу України (далі- КК).

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції, просить переглянути це рішення та звільнити його умовно-достроково на підставі ст.81 КК, оскільки вважає, що він своєю поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

На думку колегії суддів зазначених вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.81 КК та роз`ясненнями, які містяться у п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями частини першої та третьої статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі- КВК),передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Як зазначено у роз`ясненнях, що містяться у п.17 вищевказаної Постанови ПВСУ, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні поділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання…Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину…додержання ним вимог режиму.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи засудженому ОСОБА_7 в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання місцевий суд, посилаючись на положення ст.81КК, зазначив, що у судовому засіданні було встановлено, що засуджений ОСОБА_7 на даний час не довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

З такими висновками погоджується суд апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали судового провадження засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2021 року, яким його було засуджено за ч.1 ст.259 КК до покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Початок строку 02 березня 2021, кінець строку 02 березня 2023.

Згідно довідки по особовій справі на засудженого (а.с.7) та характеристики (а.с.8) ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, характеризується задовільно, порушення режиму утримання в ДУ «Солонянська ВК №21» не допускає, стягнень не має. Має два заохочення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи намагається ставитися сумлінно. Приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», підтримує зв`язки з рідними.

Натомість 03.12.2021 комісією установи засудженому ОСОБА_7 було відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно до статей 100, 101 КВК, як особі, що не стала на шлях виправлення.

29.07.2022 комісією установи відмовлено засудженому ОСОБА_7 у застосуванні умовно-дострокового звільнення відповідно до статті 81 КК як особі, яка не довела свого виправлення.

Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с.9) на даний період часу ОСОБА_7 має два заохочення у вигляді подяки, застосовані до нього 19 липня та 30 серпня 2022 року за підсумками роботи в ІІ кварталі 2022 року та з нагоди 31-ї річниці Дня незалежності України відповідно.

Між тим, в період перебування в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» Міністерства юстиції України з березня по листопад 2021 року до ОСОБА_7 було застосовано 6 стягнень у вигляді догани та попередження за міжкамерний зв`язок.

Аналізуючи зазначені обставини місцевий суд дійшов обґрунтованих висновків про відсутність підстав для визнання засудженого ОСОБА_7 таким, що належно ставиться до праці, оскільки останній хоча і заохочувався, проте заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці відсутні, а заохочення з нагоди 31-ї річниці Дня незалежності України мають лише стимулюючий характер для засудженого з метою появи у нього прагнення до більш сумлінного ставлення до праці.

При цьому суд першої інстанції правильно зазначив у своєму рішенні, що сумлінною поведінка у засудженого повинна бути весь час відбування покарання. Однак застосування до ОСОБА_7 стягнень в березні-листопаді 2021 року, які на даний час погашені, свідчить лише про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення.

Отже колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність на даний час правових підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, оскільки вони є належним чином мотивованими та ґрунтуються на сукупності досліджених доказів у справі.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року є законною, мотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК, підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12