справа № 208/8503/18
№ провадження 1-кс/208/262/23
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000161 від 08.08.2018 року за ч. 1 ст. 190 КК України, -

встановив:

08.02.2023 року в провадження слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська ОСОБА_1 надійшло клопотання ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000161 від 08.08.2018 року за ч. 1 ст. 190 КК України - автомобілю марки «Opel Vectra», вмотивоване тим, що автомобіль є предметом можливого кримінального правопорушення.

В судове засідання заявник не з`явився, в клопотанні просив розглянути справу без його участі.

Прокурор Кам`янської окружної прокуратури в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні СВ Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0000161 від 08.08.2018 року за ч. 1 ст. 190 КК України.

20.03.2020 року прокурором ОСОБА_4 винесена постанова про зміну територіальної підслідності кримінального провадження на СВ Соборного ВП Дніпровського ВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Тобто, з 20.03.2020 року слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська не уповноважений приймати будь-які процесуальні рішення у кримінальному провадженні № 0000161 від 08.08.2018 року.

Главою 17 КПК України «Арешт майна» не передбачено постановлення ухвали про залишення клопотання про арешт майна без розгляду.

Ч. 5, 6 ст. 9 КПК України вказано, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

П. 15, 16, 19 ч. 1 ст. 7 КПК України передбачені такі загальні засади кримінального провадження, як змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів та диспозитивність.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З огляду на викладені положення кримінального процесуального закону, загальні засади кримінального провадження, враховуючи те, що слідчий суддя позбавлений можливості розглянути вимоги клопотання, яке йому не підсудне та прийняти рішення по суті заявлених вимог (задовольнити клопотання або відмовити у його задоволенні), того факту, що інші процесуальні закони, що регулюють як публічні, так і приватні процесуальні правовідносини містять положення щодо залишення без розгляду відповідного процесуального документа, слідчий суддя вважає за необхідне клопотання про арешт майна залишити без розгляду, роз`яснивши особі, яка його подала, що вона не позбавлена права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно правової позиції, сформульованої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року по справі № 243/6674/17-к, ухвали слідчого судді, прямо не передбачені КПК, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Вказаному кореспондує Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010, де Конституційний Суд України, розглядаючи положення пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України, дійшов висновку, що апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли закон містить заборону на таке оскарження.

Керуючись викладеним та ст. 7, 9, 22, 26, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000161 від 08.08.2018 року за ч. 1 ст. 190 КК України залишити без розгляду.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1