Зіньківський районний суд Полтавської області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/1188/22
Номер провадження 1-кс/530/120/23

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2023 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ ВП №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000307 від 01.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

10.04.2023 року до слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на постанову старшого слідчого СВ ВП №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000307 від 01.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Відповідно до системи автоматизованого розподілу справ між суддями дана справа передана на розгляд судді ОСОБА_1 .

У відповідності до ст. 75 КПК України головуючий по справі заявив самовідвід по справі в зв`язку з тим, що він брав участь у цьому ж провадженні № 0000307 від 01.11.2022 року за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність старшого слідчого СВ ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 на постанову про відмову у визнанні потерпілим. Ухвалою слідчого судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 28.11.2022 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на бездіяльність старшого слідчого СВ ВП №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 на постанову про відмову у визнанні потерпілим в кримінальному провадженні № 0000307 від 01.11.2022 року, яка ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06.02.2023 року була скасована, а матеріали скарги передані до Котелевського районного суду Полтавської області для розгляду по суті.

Дослідивши матеріали скарги та з`ясувавши її дійсні обставини, приходить до висновку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 81 КПК України передбачено, що у разі заявлення відводу (самовідводу) слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Частиною 2 ст. 81 КПК України передбачено, що усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

В рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартенко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, 67).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України», «Ходорковський проти Росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн - учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v.Malta (Мікаллефф проти Мальті) п.98).

Згідно п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно дост.9 Конституції, та ст.2, ч.1 ст.8 ЦПК України та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Відповідно дост.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п.26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії", від 28 жовтня 1998 року, п.45).

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, затвердженого рішенням XI (чергового) з`їзду суддів України від 22.02.2013 р., неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Відповідно до п.2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які враховані при прийнятті Кодексу суддівської етики, суддя заявляє самовідвід в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не уявляється за можливе винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КПК України усі самовідводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, який здійснює судове провадження.

Ознайомившись із скаргою та долученими до неї документами, враховуючи подання слідчим суддею ОСОБА_1 заяви про самовідвід, його доводами, що викладені у вищевказаній заяві, встановлений в судовому засіданні факт розгляду суддею Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 вищевказаної скарги по даному кримінальному провадженню, за результатами якої ухвала скасована Полтавським апеляційним судом, беручи до уваги що в суді на даний час працює один суддя ОСОБА_1 , який приймав участь у даному провадженні , що виключає його повторну участь у розгляді вказаного провадження.

Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.

На неупередженості суддів як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді, на який є посилання в коментарі до ст. 7 Кодексу суддівської етики (рішення РСУ № 1 від 04.02.2016 "Про затвердження Коментаря до Кодексу суддівської етики"): «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений».

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Враховуючи вищевикладене з метою запобігання недопущення затягування розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ ВП №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000307 від 01.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, приймаючи до уваги положення ст.ст.75, 82 КПК України, суд вважає необхідним прийняти подану суддею заяву про самовідвід від розгляду даної скарги.

Відповідно до ст.82 ч.2, ч.4 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Слідчий суддя, суддя (судді), на розгляд яких передається кримінальне провадження або справа, визначається в порядку, встановленому ч.3 ст.35 КПК України.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81, 82, 369-372 КПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву слідчого судді ОСОБА_1 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ ВП №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000307 від 01.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України задоволити.

Відвести слідчого суддю ОСОБА_1 від розгляду справи №530/1188/22.

Матеріали кримінальної справи №530/1188/22 за скаргою ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого СВ ВП №4 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000307 від 01.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, передати до канцелярії суду на повторну реєстрацію та розподіл у відповідності з вимогами ч.3ст.35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1