ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/953/23 Номер провадження 11-кп/814/1677/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000751 від 28.08.2022, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено відносно обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Варва, Чернігівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, різноробочого ТОВ «Віола», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 27 квітня 2023 року включно.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, районний суд врахував необхідність уникнення ризиків, що передбачені в ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, а також суд врахував, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який віднесено до категорії тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, прийшов до висновку, про доведеність прокурором наведених ризиків у клопотанні.

Крім того суд врахував, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у судовому засіданні встановлено не було.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд застосував положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України, яке втратило чинність, як таке, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), оскільки в резолютивній частині оскаржуваної ухвали відсутній висновків щодо результатів судового розгляду відповідного клопотання прокурора від 27.02.2023.

Також вказує, що продовживши ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд першої інстанції не зазначив точний час, до якого продовжується такий строк.

Крім того, зазначає на порушення ч. 2 ст. 184 КПК України, оскільки клопотання про продовження строку тримання під вартою не містить доказів щодо часу отримання обвинуваченим та його захисником відповідного клопотання прокурора. Також вказує, що в порушення ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою складене і підписане прокурором лише 27.02.2023, а не за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, якою було продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 28.02.2023.

Просить звернути увагу, що місцевий суд не навів достатніх даних, які б свідчили про те, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та відповідно, не обґрунтував належним чином наявність обставин продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники судового провадження, будучи належним чином повідомлені про день, час і місце апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали суду, не зверталися із клопотанням про здійснення апеляційного розгляду за їх участю, а тому розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження, як визначено у ч. 4 ст. 422-1 КПК України.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000751 від 28.08.2022, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке фактично ухвалою районного суду задоволено 27.02.2023.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_6 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, впливати на свідків з метою зміни їх показань, з огляду на вчинення ним кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду обвинуваченим ОСОБА_7 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду.

З приводу складення прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в день засідання та відсутності доказів щодо часу отримання відповідного клопотання стороною захисту, то така обставина не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке б згідно ст. 412 КПК України слугувало підставою для скасування судового рішення.

Поряд із цим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування, що в даному випадку і мало місце, та спростовує доводи захисника про застосування районним судом положень ч. 3 ст. 315 КПК України, які втратили чинність та визнані неконституційними.

Враховуючи наведене, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4