Справа № 301/253/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27.02.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/415/21, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 вересня 2021 року, задоволено погоджене прокурором клопотання заступника начальника ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 (далі - слідчий), у кримінальному провадженні №0000039, внесеному 05.02.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), про продовження відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 187 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньо освітою, громадянина України, одруженого, на утриманні 1 неповнолітня дитина, раніше судимого,

строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19 жовтня 2021 року включно.

З матеріалів клопотання убачається, що 13 вересня 2021 року, до слідчого судді Іршавського районного суду звернувся слідчий із клопотанням, погодженим прокурором, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 . Відповідно до клопотання, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), із проникненням у житло, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. Слідчий у клопотанні зазначає, що одне із кримінальних правопорушень, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 віднесено до особливо тяжких злочинів, поєднане із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілих, за попередньою змовою зі своїм сином ОСОБА_8 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, про наявність доказів, які підтверджують обґрунтованість підозри, а також посилається на те, що ризики, які стали підставою для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися і не відпали. Зокрема, слідчий стверджує, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі та усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни ними показів на його користь, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, на переконання слідчого, інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. При цьому, звертає увагу на те, що через об`єктивні причини досудове розслідування неможливо закінчити у зазначений строк у зв`язку з тим, що у кримінальному провадженні, призначено низку судових експертиз, а саме: судово - молекулярно-генетичні експертизи, проведення яких доручено експертам Львівського НДЕКЦ, які на момент розгляду клопотання не виконані, судово-трасологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Закарпатського НДЕКЦ, яка наразі не виконана, судово - фототехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Тернопільського НДЕКЦ, яка також не виконана, а результати їх мають важливе значення для встановлення обставин вчинених злочинів. Окрім цього, слідчий звертає увагу на те, що до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із Слов`янського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Донецькій області направлено подання про звільнення засудженого ОСОБА_7 від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, про те ухвалою суду від 12.07.2021 у задоволенні цього подання відмовлено. Враховуючи вищевикладене, слідчий просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 у межах строку досудового розслідування, тобто до 19 жовтня 2021 року включно.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що строк дії запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 закінчується 19.09.2021, а досудове розслідування кримінального провадження не закінчено та його строк продовжено до 21 жовтня 2021 року. При цьому, слідчий суддя встановив, що передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися і не відпали, а тому, враховуючи також ступіть тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов висновку про те, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного. Тому, клопотання слідчого задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою у межах досудового розслідування, а саме до 19 жовтня 2021 року включно без визначення застави.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 , вказує на незаконність оскаржуваної ухвали, оскільки слідчим суддею не взято до уваги те, що клопотання органу досудового розслідування не містить жодних належних доказів, які б свідчили про обґрунтованість підозри його підзахисному. Стверджує, що під час розгляду клопотання, стороною захисту було зазначено, що під час проведення обшуку у помешканні ОСОБА_7 штучно створювались докази його винуватості шляхом підкидання предметів, які були нібито викрадені з помешкань громадян та знаходились у його квартирі. На підтвердження такого «підкидання» ОСОБА_7 повідомив про вилучення у нього сервера з метою знищення доказів зловживання працівниками поліції. Посилається на те, що жоден із передбачених ст. 177 КПК України ризиків органом досудового розслідування не доведений і слідчим у клопотанні не наведено жодних обставин, які б свідчили, що передбачені п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися або не відпали. На переконання апелянта, слідчим не доведено, що при обранні ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не буде забезпечена його належна процесуальна поведінка. Крім того, апелянт посилається на те, що слідчий суддя залишив поза увагою відомості про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має цивільну дружину, неповнолітню дитину та постійне місце проживання. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід - домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності прокурора, підозрюваного та захисника, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги, що: вказані особи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; від них до початку розгляду апеляційної скарги не надходило заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомостей про поважність причин неявки; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища підозрюваного ОСОБА_7 , а тому апеляційним судом рішення про обов`язковість його явки на розгляд справи не приймалось.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення задоволенню не підлягають з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам ст. ст. 177, 183, 184, 199 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ ВП № 1 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 187 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється Іршавським відділом Хустської окружної прокуратури.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою брали участь як підозрюваний ОСОБА_7 , так і його захисник - адвокат ОСОБА_5 , що свідчить про дотримання слідчим суддею і вимог передбачених ст. 193 КПК України, зокрема забезпечення права підозрюваного на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 187 КК України кримінальних правопорушень. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами), зокрема протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події від 07.07.2021; протоколами допиту та додаткового допиту потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; аналітичною довідкою № 521/106/6-5-2021 від 14.07.2021; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , іншими матеріалами кримінального провадження, копії яких додані до матеріалів клопотання, на підставі яких 21.07.2021 слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру. Дослідивши додані до клопотання докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про те, що вчинені ОСОБА_7 діяння підпадають під ознаки передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України кримінальних правопорушень. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які на даний момент можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний причетний до вчинення кримінальних правопорушень.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що клопотання органу досудового розслідування не містить жодних належних доказів, які б свідчили про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 , апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги про те, що під час проведення обшуку у помешканні ОСОБА_7 штучно створювались докази його винуватості шляхом підкидання предметів, які були нібито викрадені з помешкань громадян та знаходились у його квартирі, на підтвердження такого «підкидання» ОСОБА_7 повідомив про вилучення у нього сервера з метою знищення таких доказів зловживання працівниками поліції, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують висновків слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків.

Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, характер та фактичні обставини, за яких такі мали місце, у своїй сукупності з тяжкістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється (одне з кримінальних правопорушень віднесено до особливо тяжких злочинів, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років), та даними про особу підозрюваного ( ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до адміністративної та кримінальної відповідальності, у тому числі був судимий за вчинення корисливих злочинів, не працює, має зареєстроване місце проживання на непідконтрольній Україні території) повністю підтверджують наявність ризиків переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків чи інших учасників кримінального провадження, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, чи вчинення іншого кримінального правопорушення, та відповідно й висновок слідчого судді у цій частині.

При цьому, колегія суддів вважає, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Обґрунтованим колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може: незаконно впливати на свідків, які володіють відомостями про обставини кримінальних правопорушень, зокрема шляхом їх залякування із застосуванням фізичної сили чи будь-яким іншим чином, задля зміни ними показів або ж відмови від вже наданих; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також убачається, що прокурор під час розгляду клопотання посилався на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Відомостей про те, що встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України перестали існувати чи зменшилися в матеріалах судового провадження немає і на такі сторона захисту не вказує.

Апеляційний суд вважає, що продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання настанню передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також дієвості кримінального провадження.

Тому, доводи апеляційної скарги про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, колегія суддів відхиляє.

Із цих підстав, як такі, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеними вище обставинами, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що жоден із передбачених ст. 177 КПК України ризиків органом досудового розслідування не доведений і слідчим у клопотанні не наведено жодних обставин, які б свідчили, що передбачені п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики не зменшилися чи не відпали, а також не доведено, що при обранні ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не буде забезпечена його належна процесуальна поведінка. При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити що сторона захисту не посилається на те, які саме надані нею докази, безумовно свідчать про те, що визнані доведеними передбачені ст. 177 КПК України ризики відпали або істотно зменшились

Як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_7 має цивільну дружину, неповнолітню дитину та постійне місце проживання. При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у підтвердження цих доводів не надано будь-яких доказів.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд визнає їх такими, що не свідчать про те, що передбачені п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики відпали чи зменшилися.

Колегія суддів також погоджується із висновком слідчого судді про існування об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, зокрема необхідністю допитів значного кола свідків, проведення великого обсягу необхідних процесуальних дій, у тому числі призначених експертиз.

З огляду на наведене, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчим суддею, з урахуванням того, що строк досудового розслідування продовжено до 21.10.21, а також із урахуванням вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, обґрунтовано продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою саме у межах строку досудового розслідування - до 19.10.2021 включно.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_7 обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інші, менш суворі, запобіжні заходи не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

При цьому, колегія суддів вважає, що, постановляючи судове рішення про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, слідчий суддя взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, та обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки інкриміноване ОСОБА_7 кримінально-каране діяння поєднане із застосуванням насильства щодо потерпілих.

Крім того, апеляційний суд бере до уваги те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема висновків компетентних осіб (лікарів), які б свідчили про те, що стан здоров`я ОСОБА_7 унеможливлює утримання його під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих чи свідків, які володіють відомостями про обставини кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, однак, обставини, за яких скоєно діяння у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого, продовживши строк тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою без визначення застави.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі сторона захисту, не посилається; строк дії оскаржуваної ухвали сплив.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 вересня 2021 року, якою задоволено погоджене з прокурором клопотання слідчого про продовження відносно підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, у межах строку досудового розслідування, до 19 жовтня 2021 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: