У Х В А Л А

03.12.2022 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участі прокурора ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , секретаря судових засідань ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Ужгородського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_3 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, Закарпатської обл., громадянина України, з середньою освітою, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою
АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -
про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Ужгородського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з вище зазначеним клопотанням, яке обґрунтовує наступним.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому, Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи не зняту у встановленому законом порядку судимість за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2019, згідно якого засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, 01.09.2022 звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання, однак на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини, за наступних обставин.

ОСОБА_4 , 02 грудня 2022 року в період часу з 17 год. 15 хв. по 17 год. 50 хв. перебуваючи за адресою м. Ужгород, Набережна Незалежності, біля будинку під №21, побачив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав в руках мобільний телефон марки «Samsung А23» в прозорому чохлі, та в цей самий час у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, в результаті чого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків з корисливих мотивів, спрямованих на відкрите заволодіння чужим майном, з метою особистої наживи за рахунок викраденого майна, ОСОБА_4 , підійшов до ОСОБА_7 та почав з ним розмову, в ході якої відкрито викрав з рук останнього мобільний телефон марки «Samsung А23» після чого втік з місця пригоди, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на суму, що встановлюється.

02.12.2022 року гр. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.12.2022 вході проведення досудового розслідування ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгород, Закарпатської області, громадянин України, неодружений, з середньою освітою, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину сторона кримінального провадження слідчий підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 вчинив злочин новий корисливий злочин проти власності, а тому обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не надається можливим.
Також слідчий вказує на існування ризиків, що визначені в ст. 177 КПК України, зокрема акцентує увагу на тому, що розуміючи невідворотність призначення йому покарання терміном до 10 років позбавлення волі за вчинений ним злочин, та не маючи постійного місця проживання, ОСОБА_4 може зникнути від слідства і суду, переховуватися від органу досудового слідства, суду, зокрема, це підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні нового умисного злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 будучи засудженим за корисливий злочин проти власності, на шлях виправлення не став, а натомість вчинив новий злочин. Вказаний ризик слідчий підтверджує тим, що згідно вимого УІТ ОСОБА_4 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності; може незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань на свою користь, перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до свідків даного кримінального провадження, оскільки раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів, існує ризик його протиправної поведінки.

Крім того, враховуючи те, що майновий стан підозрюваного ОСОБА_4 незадовільний, останній ніде не працює, а тому відносно нього неможливо обрати запобіжний захід у вигляді застави.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили задовольнити з підстав, викладених у його змісті.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Положеннями ч. 1 ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ч. 2 вказаної норми закону передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що СВ Ужгородського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №001695 від 02.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
02.12.2022 року гр. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03.12.2022 вході проведення досудового розслідування ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Таким чином, ОСОБА_4 органом досудового слідства підозрюється в тому, що 02 грудня 2022 року в період часу з 17 год. 15 хв. по 17 год. 50 хв. перебуваючи за адресою м. Ужгород, Набережна Незалежності, біля будинку під №21, побачив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тримав в руках мобільний телефон марки «Samsung А23» в прозорому чохлі, та в цей самий час у ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 та почав з ним розмову, в ході якої відкрито викрав з рук останнього мобільний телефон марки «Samsung А23» після чого втік з місця пригоди, чим спричинив потерпілому матеріального збитку на суму, що встановлюється.

Сторона кримінального провадження слідчий обґрунтовує клопотання зібраними у кримінальному провадження доказами, зокрема: протоколами прийняття заяви від 02.01.2022, протоколом затримання особи, під час якого вилучено мобільний телефон «Samsung A23», який належить потерпілому; протоколом допиту потерпілого; протоколом допиту свідка; повідомленням про підозру від 03.12.2022.

Сторона обвинувачення вказує на існування ризиків, визначених ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_4 знаючи про тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані наведені стороною обвинувачення фактичні обставини та існуючі ризики не були спростовані стороною захисту в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Надавши оцінку доводам сторін кримінального провадження, суд приходить до переконання, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 може в подальшому ухилятися від слідства та суду, враховуючи тяжкість покарання за злочин, в якому він підозрюється.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Таким чином, з урахуванням характеру та особливої тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставин вчинення правопорушення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується.

В даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою позбавляє можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження як на стадії досудового розслідування так і під час судового розгляду та запобігає можливості вчинення підозрюваним нового злочину.

Обираючи запобіжний захід слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 раніше прятався до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, відтак усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним, перебуваючи на волі може впливати на свідків, вчинити спроби переховування від органів слідства та суду, тощо. У зв`язку з цим наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Доказів того, що за станом здоров`я такий не може утримуватись в умовах СІЗО матеріали клопотання не містять, а тому слідчий суддя приходить до переконання, що застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, що дає обґрунтовані підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою, суд відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 182 ч. 4 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Ч. 5 цієї статті визначено, що розмір застави щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину встановлюється в розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі наведеного приходжу до висновку, що розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом слід встановити у виді тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять гривень) грн.
Керуючись ст.ст. 177,178,182,183,186,193,194,196,197,309,392,395 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого задовольнити.
Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 02.12.2022 року 20 год. 15 хв.
Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 31.01.2023 року включно.
Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на ОСОБА_4 слідчим суддею обов`язків у виді тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять гривень) грн.
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент на протязі 5 и днів внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:
- з`являтися до слідчого, прокурора, суду з встановленою періодичністю;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи і навчання
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт
(паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають
право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків два місяці.
Повний текст ухвали складено 05.12.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1