КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №753/9235/22 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3664/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002645 та накладено арешт на майно, вилучене 23 серпня 2022 року за результатами особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone XR» в корпусі білого кольору з силіконовим чохлом червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 , залишивши його на зберіганні в органі досудового розслідування.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу про накладення арешту на майно та зобов`язати слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві повернути законному власнику - адвокату ОСОБА_7 вилучений мобільний смартфон Iphone XR 128gb IMEI/MEID НОМЕР_3 , EID НОМЕР_4 , IMEI2 НОМЕР_1 , Serial No. НОМЕР_5, на який слідчим суддею Дарницького районного суду м. Києва накладений арешт по справі № 753/9235/22 в рамках кримінального провадження №0002645 внесеного до ЄРДР.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що вказана ухвала прийнята у беззаперечне порушення прав та інтересів дійсного законного власника мобільного телефону, у порушення норм процесуального і матеріального права, а тому є протизаконною, не правовою, жодним доказом не підтвердженою, безпідставною, хибною, недійсною, яка не відповідає дійсним обставинам справи № 753/9235/22, а тому підлягає скасуванню.

Апелянт вказує на те, що мобільний смартфон Iphone XR 128gb дійсно належить - адвокатові ОСОБА_7 на праві приватної власності, що підтверджується оригіналом довідки про його купівлю та оригіналом упаковки. Вказаний телефон було вилучено незаконно поліцейськими, які 26.08.2022 проводили без її участі та відома у її житлі обшук, а саме, у кімнаті АДРЕСА_1 , яка належить тільки їй, що підтверджується довідкою про реєстрацію у даному житлі.

Також апелянт зазначає, що обшук був проведений в порушення п.3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а саме, без відповідної на те виключно ухвали суду про надання такого обшуку, ухваленого за клопотанням Генерального прокурора, його заступників, прокурора міста Києва, що є недопустимим з боку правоохоронних органів та за порушення яких передбачена відповідальність в тому числі кримінальна.

Крім того апелянт вказує на те, що її мобільний телефон не є речовим доказом у безпідставному та штучно створеному кримінальному провадженні №0002645, так як він не містить ознак кримінального злочину. В оскаржуваній ухвалі відсутнє посилання на документ, що дійсно мобільний телефон адвоката має причетність до певної кримінальної обставини.

Стороні підозрюваного ОСОБА_6 , жодним чином не надано, не вручено і не направлено письмове клопотання та ухвали суду про накладення арешту на майно - мобільний смартфон Iphone XR 128gb, який ніби - то належить ОСОБА_6 , а тому, відповідно, у сторони «підозрюваного» відсуне належне мотивування незаконності та протиправності і клопотання і ухвали суду про накладення арешту на майно.

Сторона ОСОБА_6 не була викликана судом на судове засідання, у зв`язку з чим, слідчим і судом була позбавлена права і унеможливлена навести свої пояснення, доводи, надати відповідні докази по справі 753/9235/22, а тому, сторона ОСОБА_6 стверджує, що слідчим суддею не дослідженні включно всі документи, які зазначають про повну законність накладення арешту на майно, у зв`язку з чим є необхідність вказані документи дослідити Київським апеляційним судом.

В судове засідання прокурор та представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, доказів поважності причин неявки у судове засідання до суду не надали, хоча належним чином та завчасно були повідомлені про дату та час судового засідання. Вказані обставини обумовлюють підстави апеляційному суду розглядати справу за відсутності учасників процесу.

Більш того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна у ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності зазначених осіб, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів справи, що СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києвіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002645 від 23.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.08.2022 близько 18:00 за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції було затримано гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за підозрою у зберіганні наркотичних засобів з метою збуту.

23.08.2022 о 20:00 год. був складений протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , за результатом особистого обшуку було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «IphoneXR» білого кольору, упаковано до спеціального сейф-пакету ЕХР0237105, 2 пластикових відра,одне маленького розміру білого кольору з написом «Замазка для вікон» та одне велике червоного кольору з написом «Клей для плитки та каменю», упаковано доспеціального сейф-пакету КІV6109585, картонна коробка «Нова пошта» знаповнювачем у вигляді паперу, упаковано до спеціального сейф-пакету КІV6109584, поліетиленовий пакет прозорий з речовиною рослинного походження зеленого кольору в згортку паперу, упаковано до спеціального сейф-пакетуКІV6109583;

Відповідно до протоколу огляду від 24.08.2022 вилученого у гр. ОСОБА_6 мобільного телефону марки «Apple» моделі «Iphone XR» в корпусі білого кольору із силіконовим чохлом червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 , було виявлено листування та фотокартки, які підтверджують його причетність до придбання, зберігання та збуту наркотичних засобів та психотропних речовин. Після огляду мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone XR» в корпусі білого кольору із силіконовим чохлом червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 , було перепаковано до спеціального сейф-пакету NPU1505523.

Постановою від 24.08.2022, відповідно до ст. 98 КПК України, мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone XR» в корпусі білого кольору із силіконовим чохлом червоного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

24.08.2022 слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_8 за погодженням з процесуальним керівником, прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого 23.08.2022 за результатами особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільного телефону марки «Apple» моделі «Iphone XR» в корпусі білого кольору з силіконовим чохлом червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 , який знаходиться у спеціальному сейф-пакеті NPU1505523.

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що 23.08.2022 за адресою: м. Київ, вул. Харченка, 25, працівниками поліції було затримано ОСОБА_6 за підозрою у зберіганні наркотичних засобів.

За результатами особистого обшуку у ОСОБА_6 було, зокрема, вилучено вказаний мобільний телефон, оглядом якого виявлено листування та фотокартки, які підтверджують його причетність до придбання, зберігання та збуту наркотичних засобів і психотропних речовин.

Постановою від 24.08.2022 мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

26.08.2022 ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на майно, яке вилучене 23 серпня 2022 року за результатами особистого обшуку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone XR» в корпусі білого кольору з силіконовим чохлом червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 , залишивши його на зберіганні в органі досудового розслідування.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_6 причетний до незаконного зберігання наркотичних засобів та/або психотропних речовин з метою збуту, що підтверджується достатніми на цьому етапі розслідування доказами.

З протоколу затримання ОСОБА_6 в порядку статті 208 КПК України вбачається, що за результатами його особистого обшуку було вилучено, зокрема, мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone XR» в корпусі білого кольору з силіконовим чохлом червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 24.08.2022 вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом та переданий для зберігання до камери схову Дарницького управління поліції ГУ НП у м. Києві.

Згідно з даними протоколу огляду заявленого до арешту майна, що проводився на виконання вимог частини 2 статті 100 КПК України, у мобільному застосунку «Telegram» виявлено значний масив текстової інформації та фотозображень, зміст яких дає достатні підстави вважати,що мобільний телефон використовувався як засіб зв`язку під час вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди.

Отже ураховуючи, що вилучений у ОСОБА_6 мобільний телефон відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та з огляду на існування потенційної можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження, наслідком чого може бути втрата слідів кримінального правопорушення, слідчий суддя визнав обґрунтованими доводи клопотання про необхідність його арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також заслухано пояснення слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, зокрема наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, причетність до нього затриманого в порядку статті 208 КПК України ОСОБА_6 та можливе відношення вилученого майна до обставин кримінального провадження, що розслідується в межах кримінального провадження№ 0002645 від 23.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно, а саме мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone XR» в корпусі білого кольору з силіконовим чохлом червоного кольору, IMEI НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 , який вилучений за результатами особистого обшуку затриманого ОСОБА_6 в порядку статті 208 КПК України, відповідають критеріям визначених ст. 98 КПК України. Оскільки у мобільному застосунку «Telegram» виявлено значний масив текстової інформації та фотозображень, зміст яких дає достатні підстави вважати, що мобільний телефон використовувався як засіб зв`язку під час вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди та відповідно постановою слідчого від 24.08.2022 вказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом. Тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею арешт накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Твердження апелянта, що мобільний смартфон Iphone XR 128gb належить - адвокатові ОСОБА_7 на праві приватної власності, що підтверджується оригіналом довідки про його купівлю та оригіналом упаковки є слушними. Однак як вбачається з матеріалів клопотання володільцем майна був ОСОБА_6 , при цьому як вбачається зі заяви /а.с. 19/ ОСОБА_6 зазначив, що він надає добровільну згоду працівникам поліції на проведення огляду 23.08.2022 його мобільного телефону Iphone XR IMEI НОМЕР_1 , з абонентським номером НОМЕР_2 , що підтверджує те, що докази на які посилається адвокат ОСОБА_7 підтверджують лише купівлю даного телефону, проте не спростовують, що володільцем та користувачем даного майна був саме ОСОБА_6 .

При цьому як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду клопотання про арешт вказаного майна був присутній захисник ОСОБА_10 , однак останнім не було подано доказів про те, що власником телефону не являється ОСОБА_6 , тобто такі відомості були відсутні в слідчого судді на момент розгляду вказаного клопотання.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші підстави з яких апелянт вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, не є безумовними підставами для її скасування та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 26 серпня 2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .