Справа № 474/1/23
Провадження № 1-кс/474/2/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про накладення арешту на майно

03.01.23 року смт. Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області - ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:

Прокурор звернулася до суду з клопотанням, в рамках кримінального провадження № 0000001 від 02.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки Тoyota «Land Cruiser» реєстраційний номер НОМЕР_1 який знаходиться у власності гр. ОСОБА_4 , та фактичним володільцем якого на момент ДТП є гр. ОСОБА_5 24.02.1990 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було вилучено на територію ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області 01.01.2023 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, шляхом заборони їх відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном власнику та будь-яким іншим особам.

Посилаючись на приписи ст.ст. 36, 64-2, 98, 100, 110, 170, 171 КПК України, прокурор вказувала на необхідність накладення арешту на транспортний засіб (автомобіль маркиТoyota «Land Cruiser») з метою збереження речового доказу, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору.

Прокурор у кримінальному провадженні будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явилася, звернувшись до суду з заявою про розгляд даного клопотання в її відсутність.

Слідчий у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, звернувшись до суду з заявою (вх.№6 від 02.01.2023 року) про розгляд даного клопотання в його відсутність.

Фактичний власник майна ОСОБА_5 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання (телефонограма від 03.01.2023 року), на його розгляд не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань не подав.

Враховуючи приписи ст. 172 КПК України, якою визначено, що неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, вважає доцільним розглянути питання про арешт майна, без участі осіб, які не з`явилися в судове засідання.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Матеріали клопотання, поданого до суду 02.01.2023 року, в строк визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, містять: витяг з кримінального провадження № 0000001 від 02.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -в тому, що 01.01.2023 року близько 19:00 год., по вул. Героїв Врадіївщини в смт Врадіївка, біля домоволодіння №57, сталось зіткнення автомобіля марки Toyota « Land Cruiser» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 1990 р.н. та автомобіля марки ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 22.03 ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті чого пасажири автомобіля марки ВАЗ 21122 ОСОБА_8 2003 р.н. та ОСОБА_9 2003р.н. отримали тілесні ушкодження, і були госпіталізовані до КНП Кривоозерська БЛ), протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та схему додану до нього від 01.01.2023 р., згідно яких було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди вул. Г. Врадіївщини, смт. Врадіївка, Миколаївської області, в районі будинку за №57, та на місці встановлено що ДТП сталася за участю автомобілів марки Toyota « Land Cruiser» реєстраційний номер НОМЕР_1 та ВАЗ 21122 реєстраційний номер НОМЕР_2 , та що останні отримали пошкодження автомобіль Toyota « Land Cruiser» - у виді пошкодження передньої частини, деформації «кенгурятника», та ВАЗ 21122 - у виді пошкодження правої бокової частини, деформації бокової правої частини, пошкодження скла переднього, та 2 бокових правих скла. Транспортні засоби вилучені до ВП №2; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 02.01.2023 року в якому останній зазначив, що 01.01.2023 року виїжджаючи з двору на вул. Г. Врадіївщини побачив два автомобілі які потрапили в ДТП, а саме авто ВАЗ 2112 та Toyota « Land Cruiser». Автомобіль Тайота був на правій смузі руху, майже в поперек, а авто Ваз рухалося по вул. Г. Врадіїщини, з центру в сторону пушки, в поперек по середині проїжджої частини дороги. Із-за керма Тайоти вийшов ОСОБА_5 , який є його сусідом та він був з явними ознаками алкогольного сп`яніння, мав різкий запах алкоголю. За кермом авто Ваз був ОСОБА_11 , та 2-є пасажирів ОСОБА_12 та ОСОБА_8 . Після цього ОСОБА_13 сів за кермо свого авто та почав рухатися заднім ходом, на що він, свідок, сів за кермо свого автомобіля, та підпер авто Топало ззаду, аби він не мав змоги для маневру і не втік з місця ДТП, на що ОСОБА_13 звернув праворуч і з`їхав на узбіччя з проїжджої частини; постанову слідчого ВП №2 ОСОБА_6 від 02.01.2023 року відповідно до якої автомобіль марки Toyota « Land Cruiser» реєстраційний номер НОМЕР_1 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні 0000001 та переданий на відповідальне зберігання до майданчика ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області; копію посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 та копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 згідно якого транспортний засіб марки Toyota « Land Cruiser» зареєстровано на праві власності за ОСОБА_4 , висновок щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 №1 від 01.01.2023 р. 21.00 год. ознак сп`яніння не виявлено, та висновок щодо результатів медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_5 №2 від 01.01.2023 р. 20.15 год. провести обстеження не можливо за станом хворого.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Пунктами 1 та 3 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, причому у даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тобто, арешт майна з підстав передбачених ч.2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

В сукупності вищевикладеного вважаю, що прокурор довів, що вилучене майно, про арешт якого слідчий ставить питання, відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України, та наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, що відповідно до п.1 ч.2, ч.3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, вважає є підставою для накладення арешту, шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

Водночас, слід роз`яснити учасникам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, вимогами ст.ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні начальника Врадіївського відділу Первомайської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000001 від 02.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб, а саме на автомобіль марки Тoyota "Land Cruiser»реєстраційний номер НОМЕР_1 який знаходиться у власності гр. ОСОБА_4 , та фактичним власником на момент ДТП якого був гр. ОСОБА_5 24.02.1990 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було вилучено на територію ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області 01.01.2023 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, шляхом заборони його відчужувати, розпоряджатись та користуватися цим майном власнику та будь-яким особам.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з моменту її проголошення сторонами кримінального провадження безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1