Справа № 206/5448/17
Провадження № 1-кп/206/15/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про визнання доказу очевидно недопустимим в рамках розгляду кримінального провадження № 1000258 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження № 1000258 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заявила клопотання про визнання очевидно недопустимими доказами протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 25.08.2017 року, складений ст. о/у Новомосковського МВ УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_6 (а.с.89-91 т. 2) та додатку до протоколу - DVD-R диску Philips обл. № 55/4702 від 23.08.2017 року (а.с.92 т. 2) та не досліджувати вказані докази або припинити їх дослідження, відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України.

Прокурор не вбачав підстав для задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного висновку.

Згідно із ч.2, 3 ст.89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

З правового змісту вказаної норми Закону випливає, що ознаки недопустимості доказів поділяються на очевидні та не очевидні. Залежно від цього визначається момент прийняття рішення щодо недопустимості доказів, який окреслений межами судового розгляду.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та Законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Кримінально-процесуальним Законом не визначено переліку підстав, за наявності яких можливо відокремити очевидно недопустимі докази від недопустимих. Наведене слугує підставою для визнання доказу очевидно недопустимим, коли недопустимість ґрунтується на обставинах, фактах, що є безсумнівними, беззаперечними, зрозумілими для всіх учасників судового провадження і не потребують додаткового дослідження.

Разом з тим, заявлені докази, які просить визнати очевидно недопустимим захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 , можуть бути визнані недопустимими під час ухвалення судом остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження, шляхом дослідження кожного доказу у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами, що надані учасниками кримінального провадження. Ознака очевидності чи неочевидності допустимості певного доказу є оціночним поняттям і вирішення даного питання відноситься виключно до дискреційних повноважень суду.

Вирішення питання щодо очевидної недопустимості доказів на цій стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, на думку суду - є передчасним, а тому відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 89, 358, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ :
Залишити без задоволення клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 про визнання доказу очевидно недопустимим в рамках розгляду кримінального провадження № 1000258 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1