Справа № 199/8885/22
ВИРОК
іменем України

30.11.2022 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження № 0000919 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Маріуполь, Донецької області, із середньою освітою, не одруженого, не маючого на утримані малолітніх та непрацездатних осіб, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , проживаючого у будинку АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 20.01.1998 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 141, ч.2 ст. 143, ст. 191 ст.ст. 42,43 КК України до покарання у виді позбавленні волі на строк 3 роки 2 місяці;

- 29.04.2003 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 20.08.2008 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

- 15.01.2014 Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців;

- 02.04.2014 Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, відповідно до ч.4 ст. 70 КК України поглинуто вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.01.2014 року;

- 12.08.2014 Іллічівським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 190 КК України засуджений до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, відповідно до ч.4 ст. 70 КК України покарання призначене за даним вироком поглинуто більш суворим покарання від 02.04.2014, та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 28.11.2014 Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, відповідно до ч.4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто вироком Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 02.04.2014 року;

- 14.05.2019 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 24.09.2020 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць. Звільнений по відбуттю покарання 19.09.2022,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 186 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного станув Україні», будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, останній раз 24.09.2020 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 357, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_3 , 07.11.2021, приблизно о 12 годині 45 хвилин, проходив повз пункт обміну валют, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив, що раніше незнайома йому особа похилого віку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , купував велику суму доларів США. В цей час ОСОБА_3 визначив грошові кошти ОСОБА_6 об`єктом свого злочинного посягання, та у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникнення у житло, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, що завдасть значної шкоди потерпілому.

Перебуваючи в тому ж місці в той же час, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, прослідував за ОСОБА_6 на його шляху до постійного місця мешкання за адресою: АДРЕСА_4 . Приблизно о 14 годині 55 хвилин, ОСОБА_3 побачив, що ОСОБА_6 заходить до під`їзду №1 будинку за адресою: АДРЕСА_5 , в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникнення у житло, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, що завдасть значної шкоди потерпілому. Перебуваючи в тому ж місці в той же час, ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, передбачаючи настання суспільнонебезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, зайшов за ОСОБА_6 на третій поверх під`їзду № 1 будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , де побачив сусідку ОСОБА_6 ОСОБА_7 , тому, з метою уникнення викриття його злочинних дій, сховався на сходовому майданчику. Далі, ОСОБА_3 , 07.11.2022 приблизно о 15.00 годин, знаходячись на третьому поверсі сходового майданчику під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_5 , продовжуючи реалізовувати свій виниклий злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням у житло, вчинений повторно, в умовах воєнного стану, що завдасть значної шкоди потерпілому, передбачаючи настання суспільнонебезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи їх настання, подзвонив у дверний дзвінок квартири АДРЕСА_6 , де мешкає ОСОБА_6 .

В момент, коли ОСОБА_6 відкрив двері тамбуру перед квартирами АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , ОСОБА_3 побачив в середині тамбуру ОСОБА_7 та, усвідомлюючи, що його дії є очевидними для потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підпер ногою двері тамбуру для запобігання їх закриттю ОСОБА_6 та за допомогою фізичної сили рук відкрив означені двері навстіж та пройшов швидкою ходою в коридор квартири АДРЕСА_6 , тим самим незаконно проник всередину квартири, де на підлозі побачив поліетиленовий пакет в якому серед іншого знаходились грошові кошти в сумі 2100 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 07.11.2022 становить 76794 гривні 06 копійок) та 77000 гривень, які ОСОБА_3 , правою рукою дістав з пакету та разом з викраденими грошовими коштами залишив місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим розпорядився належними потерпілому грошовими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальний збиток на суму 153794 гривні 06 копійок, що становить 124 неоподатковані мінімуми доходів громадян та є значною шкодою.

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з проникнення у житло, вчиненому повторно в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 186 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 , наданих безпосередньо у суді.
Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що у денний час доби 07.11.2022, він побачив, як потерпілий обмінював в обмінному пункті велику суму грошових коштів. Він пішов слідом за потерпілим, спочатку у магазин АТБ, а потім далі по проспекту Слобожанському, далі він підійшов до потерпілого і попросив повернути начебто помилково видані 200 доларів США, потерпілий відповів що спочатку дома перерахує а потім віддасть. ОСОБА_3 зазначив, що після цього він вирішив заволодіти грошима потерпілого і пішов слідом за ним. У під`їзді він спочатку зачекав, оскільки у тамбур де жив потерпілий зайшла сусідка останнього, вона його пропустила, а коли двері відчинив потерпілий він підпер двері ногою, аби потерпілий не зачинив двері. Пройшовши до квартири потерпілого він у коридорі на підлозі побачив пакет, із яким потерпілий йшов по вулиці, швидко взяв пакет, витрусив звідти грошові кошти і вибіг із квартири. Частинку грошових коштів він віддав своєму знайомому на ім`я ОСОБА_8 , а частину грошових коштів витратив, іншу частину у нього вилучили працівники поліції та повернули потерпілому.

Одночасно, ОСОБА_3 зазначив про те, що він не звертав увагу на вік потерпілого, оскільки намагався не дивитися на останнього, приховуючи своє обличчя.
ОСОБА_3 просив суд призначити покарання нижче від найнижчої межі.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується, окрім часткового визнання ним своєї вини, письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.
Так, відповідно до заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.11.2022 року, до правоохоронних органів звернувся громадянин ОСОБА_6 з проханням вжити заходи до невідомої особи, яка 07.11.2022 року відкрито викрала його грошові кошти за адресою АДРЕСА_4 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07.11.2022 року у присутності власника ОСОБА_6 за участі спеціаліста, проводився огляд квартири за адресою АДРЕСА_4 . Під час огляду виявлено та вилучено 2 сліди папілярних візерунків на 2-х липких стрічках з поверхні пакету «MOSCHINO» , що знаходився у коридорі.

Згідно постанови про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 07.11.2022 року 2 сліди папілярних візерунків на 2-х липких стрічках визнано в якості речових доказів та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Як слідує з копії паспорта НОМЕР_1 , ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 та є учасником бойових дій, про що свідчить копія посвідчення на його ім`я, видана 14.07.2000 року ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.11.2022, потерпілий ОСОБА_6 , у присутності понятих, впізнав під №1, особу, а саме ОСОБА_3 , який 07.11.2022, відкрито викрав його грошові кошти за адресою АДРЕСА_4 .

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.11.2022, свідок ОСОБА_7 , у присутності понятих, впізнала особу під №1, а саме ОСОБА_3 , - який 07.11.2022, відкрито викрав грошові кошти у гр. ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4 .

Згідно постанови про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 08.11.2022 року в якості речових доказів визнано 28 740.00 гривень; мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A22 5G», imeil: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_2 , в середині знаходить сім-картка НОМЕР_3 оператор «Vodofone»; грошові кошти в сумі 1600.00 доларів США; кепка, джинси, кросівки, куртка, сумка, - вказане майно та грошові кошти вирішено зберігати в камері схову ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, а грошові кошти з подальшим переданням під гарантійну розписку потерпілу ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 09.11.2022 у присутності двох понятих, захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 , останній добровільно та послідовно відтворив обставини вчинення ним грабежу, грошових коштів за адресою АДРЕСА_4 у потерпілого ОСОБА_6 .

Згідно постанови про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 11.11.2022 року оптичний диск з відеозаписом з камери спостереження за 07.11.2022 перед під`їздом № 1 будинку АДРЕСА_5 , визнано в якості речового доказу та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Згідно постанови про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 11.11.2022 року оптичний диск з відеозаписом з камери спостереження за 07.11.2022 з супермаркету за адресою АДРЕСА_8 , визнано в якості речового доказу та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Згідно постанови про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 11.11.2022 року оптичний диск з відеозаписом з камери спостереження за 07.11.2022 перед приміщенням пункту обміну валют у ТЦ «Наутілус» за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, 8Д, визнано в якості речового доказу та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до протоколу огляду речей від 09.11.2022 року у присутності свідка ОСОБА_9 за участі понятих, оглядалися грошові кошти в сумі 840 гривень та 10 доларів США. Вказані грошові кошти добровільно надав для огляду ОСОБА_9 , та пояснив, що це залишки грошових коштів, які 07.11.2022 року йому приніс знайомий на ім`я ОСОБА_10 , загальна сума була 500 доларів США та 4000 гривень. Після проведення огляду вказані грошові кошти було вилучено до камери схову ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Згідно постанови про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 10.11.2022 року, грошові кошти в сумі 840 гривень та 10 доларів США, визнано в якості речового доказу та вирішено передати на відповідальне зберігання до камери схову ВП № 1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, з подальшим переданням грошових коштів під гарантійну розписку потерпілу ОСОБА_6 .

Згідно постанови про визнання речових доказів і передачу їх на зберігання від 10.11.2022 року, виписку з банківського рахунку ОСОБА_6 , визнано в якості речового доказу та вирішено зберігати в матеріалах кримінального провадження.

За результатами Висновку судової трасологічної експертизи № СЕ-19/104-22/36155-Д від 15.11.2022 слідує: 1) Два сліди папілярних ліній пальців рук розмірами 16х9 мм та 20х10 мм, вилучені при огляді місця події 07.11.2022 в квартирі АДРЕСА_9 , придатні для ідентифікації за ними особи. 2) Два сліди папілярних ліній пальців рук розмірами 16х9 мм та 20х10 мм, вилучені при огляді місця події 07.11.2022 в квартирі АДРЕСА_9 , залишені особою, дактилокарта якої заповнена на ім`я гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно до протоколів перегляду відеозаписів від 22.11.2022 року за участі свідка ОСОБА_7 , у присутності слідчого переглядалися відеозаписи з камер спостереження за адресами АДРЕСА_8 з приміщення супермаркету «АТБ-Маркет», та за адресою м. Дніпро, вул. Калинова, 8Д з приміщення пункту обміну валют. Під час перегляду вказаних відеозаписів свідок впізнала ОСОБА_3 , який 07.11.2022 року відкритим шляхом пограбував її сусіда ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_4 .

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаного в суді обвинуваченого у суду немає, оскільки ОСОБА_3 суду пояснив, що він добре розумів протиправність своїх дій, як і добре розумів їх наслідки.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

Що стосується позиції обвинуваченого ОСОБА_3 в частині того, що він не розумів, що потерпілий є особою похилого віку, суд дану позицію обвинуваченого відхиляє та розцінює як спробу пом`якшити свою відповідальність за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_3 певний проміж часу спостерігав за потерпілим ОСОБА_6 та слідував за ним, в тому числі і у громадському місті у денний час доби, безпосередньо спілкувався із потерпілим та пред`являв вимогу повернення 200 доларів США, тому, на переконання суду, мав можливість візуально встановити похилий вік потерпілого.

3. Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані: за ч.4 ст. 186 КК України, як такі, що виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з проникнення у житло, вчиненому повторно в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд не відносить до обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, оскільки його каяття і сприяння розкриттю злочину висловлене вже після викриття його злочинних дій, та продиктоване бажанням пом`якшити персональну відповідальність за скоєне, а в свою чергу щире каяття, передбачає, окрім визнання собою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження.

У зв`язку з наведеним можна зробити висновок, що щире каяття це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Однак вказане у суб`єктивному ставленні ОСОБА_3 до вчиненого ним злочину відсутнє, оскільки обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 67 КК України, визнає:

-рецидив кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_3 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, маючи судимість за умисне кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 357 КК України;

-вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, а саме ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до тяжкого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав частково, але з метою пом`якшити персональну відповідальність, не працює, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, у лікарів нарколога-психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання скарг не надходило. Вчинив новий тяжкий злочин за даним кримінальним провадженням через півтора місяця після звільнення по відбуттю покарання за попереднім вироком суду.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України, потерпілий у своїй заяві просив призначити покарання на розсуд суду, обвинуваченого, який просив суворо не карати, захисник просив призначити мінімальне покарання, також суд враховує відсутність обставин що пом`якшують покарання, та наявність обставин що обтяжують покарання, дані про його особу, судимості ОСОБА_3 , вчинення злочину за даним вироком через досить короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, в умовах воєнного стану, відносно особи похилого віку та із завданням значної шкоди потерпілому, - суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 186 КК України виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбуванням покарання. Підстав для призначення покарання наближеного до мінімальної межі санкції ч.4 ст. 186 КК України судом не встановлено.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства із реальним відбування покарання.

Саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, судом не встановлено правових підстав для призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 з урахуванням приписів статті 69 КК України, оскільки обставин що пом`якшують покарання відповідно до статті 66 цього Кодексу, судом не встановлено.

Встановлені судом обставини саме даного кримінального провадження свідчать про наявність у ОСОБА_3 стійкої направленості умислу на вчинення злочинів і небажання ставати на шлях виправлення, бути корисним для суспільства, а вчинення злочину відносно особи похилого віку з проникненням у житло в умовах воєнного стану із спричиненням значної шкоди, визначає відсутність у ОСОБА_3 моральних цінностей, які становлять систему загальних правил поведінки людини (соціальних норм), заснованих на співвідношенні критеріїв добра і зла, порядності й непорядності, людяності та жорстокості, - а тому призначення більш м`якого покарання, не буде відповідати меті покарання, буде суперечити вимогам ст.65 КК України і не сприяти вихованню ОСОБА_3 в дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством тощо.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили продовжити.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.
Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 6 місяців.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обраховувати з 07 листопада 2022 року, зарахувавши у строк відбуття покарання час перебування його під вартою.

Скасувати накладені арешти слідчим суддею Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 09.11.2022 року та 11.11.2022 року на грошові кошти та інше майно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи від 15.11.2022 року в загальній сумі 755.12 гривень.

Речові докази: папілярні візерунки пальців рук за результатами проведення судово-трасологічної експертизи від 11.11.2022; DVR-R диски з камер спостереження; виписка з банківського рахунку на ім`я ОСОБА_6 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: грошові кошти в сумі 28 ( двадцять вісім ) тисяч 740 ( сімсот сорок ) гривень ( номіналом купюр 500 гривень в кількості 57 штук, 200 гривень в кількості 1 штуки, 20 гривень в кількості 2 штук), грошові кошти в сумі 1600 (тисяча шістсот) доларів США (номіналом купюр 100 доларів по 16 купюр); грошові кошти в сумі 840 гривень ( 4 купюри по 200 гривень, 1 купюра по 20 гривень. 2 купюри 10 гривень); 10 доларів США ( 1 купюра 10 доларів ) залишити за належністю потерпілому ОСОБА_6 .
Речові докази: кросівки, куртка, сумка, кепка, джинси, мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A22 5G», imeil: НОМЕР_2 , imei2: НОМЕР_2 , в середині знаходить сім-картка НОМЕР_3 оператор «Vodofone», вилучені у обвинуваченого під час його затримання, повернути ОСОБА_3 .
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11