Справа № 369/4966/21
Провадження № 1-кп/369/740/23
В И Р О К

іменем України

21.02.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0003466 від 30 грудня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, який має вищу освіту, працює офіційно в Республіці Польща водієм у ТОВ «АППОРТ ЛОГІСТИКА», одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2022 р.н., раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2020 року, близько 10 години 40 хвилин (більш точного часу не установлено), водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався на 19 км, автодороги сполученням Київ-Одеса в напрямку до м. Одеса, поблизу с. Круглик Київської області (колишній Києво-Святошинський район).

Рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_7 перед початком маневру випередження попутного транспортного засобу проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, та не переконавшись в безпечності свого маневру перелаштувався з лівої смуги руху в смугу розвороту, де здійснив зіткнення із попутним автомобілем марки «Lexus Rx300» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розташовувалась в нерухомому стані, в ряду транспортних засобів, які виконували маневр розвороту. В подальшому автомобіль марки «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 допустив зіткнення із автомобілем марки «Volkswagen Transporter» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в подальшому після некерованого водієм заносу автомобіля, автомобіль «Lexus Rx300» реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустив зіткнення із автомобілем марки «Nissan Navara» реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в подальшому останній попутно контактував із автомобілем марки «Ford Focus» реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в подальшому останній попутно контактував із автомобілем марки «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_6 під керуванням водія ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в подальшому останній попутно контактував із автомобілем марки «Chevrolet Suburban» реєстраційний номер посольства НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , також в результаті пригоди було пошкоджено автомобіль марки «Mitsubishi Colt» реєстраційний номер НОМЕР_8 під керуванням водія ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , отримала тілесні ушкодження та була доставлена до Київської обласної клінічної лікарні для надання медичної допомоги, де ІНФОРМАЦІЯ_10 померла.

Відповідно з висновком судово-медичної експертизи №3/П1 від 04.03.2021 встановлено, що смерть ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 настала від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді вдавленого проникаючого багатоуламкового перелому правих лобної, скроневої кісток, а також переломів лівої скроневої кістки, основної кістки, правої виличної кістки, з крововиливами під оболонки, в речовину головного мозку, з розвитком набряку-набухання його тканини та вторинного менінгоенцефаліту, характер та морфологія вказаних тілесних ушкоджень їх зовнішній вигляд та локалізація на тілі, вказують на те, що вони утворились прижиттєво, практично одномоментно, від дії тупих предметів можливо за обставин та в строк, що вказані в постанові, а саме під час транспортної травми - травми в салоні автомобіля, під час його зіткнення з перешкодою та наступним контактом тіла з тупими предметами деталей салону автомобіля. Вказані ушкодження складають єдиний комплекс відкритої черепно-мозкової травми, що має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя) та знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті.

В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме п. п.: 1.5 (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); 2.3 «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі); 10.1 (Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); 12.3 (У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди).

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. п. 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та підтвердив обставини дорожньо-транспортної пригоди. Зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому та просить вибачення у потерпілого, а також, що буде відшкодовувати шкоду потерпілому та просив не позбавляти його волі. Крім того обвинувачений вказав, що вже добровільно перерахував потерпілому на відшкодування завданої шкоди внаслідок кримінального правопорушення близько 200000 грн.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого, є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обвинуваченим обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_15 .

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, надання медичної та іншої допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину, відшкодування шкоди потерпілому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому не встановлені.

Враховуючи, що згідно з ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, є тяжким злочином, враховуючи особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працює в Республіці Польща водієм у ТОВ «АППОРТ ЛОГІСТИКА», на обліку у лікаря- психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, під час досудового розслідування та судового розгляду відшкодував потерпілому частково шкоду, завдану злочином, суд вважає необхідним призначити йому основне покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, оскільки іншого покарання даною санкцієї даної статті не передбачено.

Приймаючи до уваги, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, а також те, що потерпілий просив не призначати обвинуваченому покарання пов`язане з позбавленням волі, а також те, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину, суд дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, тобто строком на 2 (два) роки.

Крім того, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткової міри покарання, а саме не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину 2022 року народження та працює водієм в Республіці Польща у ТОВ «АППОРТ ЛОГІСТИКА» і це є його єдиним доходом на проживання. При вирішенні вказаного питання суд також врахував те, що ОСОБА_7 відшкодував частково потерпілому ОСОБА_4 шкоду, завдану злочином, а також позицію з цього питання представника потерпілого, який просив суд не позбавляти волі обвинуваченого ОСОБА_7 та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України, а також просив не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами. Разом з тим, враховуючи тяжкі наслідки діяння, що призвели до смерті людини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Вирішуючи цивільний позов позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочином, суд виходить з такого.

Представником потерпілого ОСОБА_4 та цивільних позивачів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 адвокатом ОСОБА_5 до початку судового розгляду, пред`явлено до ОСОБА_7 цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, в якому просили стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 - 420000 грн відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_16 - 500000 грн відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_17 - 500000 грн відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник потерпілого та цивільних позивачів адвокат ОСОБА_5 підтримав позовні вимоги цивільних позивачів ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у повному обсязі до відповідача, разом з тим просив позовні вимоги потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково, а саме стягнути 310000 грн відшкодування моральної шкоди, враховуючи вже сплачені відповідачем ОСОБА_7 добровільно 190000 грн на користь ОСОБА_4 , на користь ОСОБА_16 - 500000 грн відшкодування моральної шкоди, на користь ОСОБА_17 - 500000 грн. Обвинувачений ОСОБА_7 , який є цивільним відповідачем за позовом, позов визнав частково, а саме в розмірі 200000 грн відшкодування кожному з цивільних позивачів.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, з урахуванням характеру й обсягу моральних страждань потерпілого, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які втратили члена сім`ї, їх психоемоційні переживання, понесені внаслідок смерті близької людини, тяжкості вимушених змін у їх життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд дійшов висновку про те, що компенсація моральної шкоди, повинна бути визначена в грошовій сумі у розмірі на користь ОСОБА_4 - 190000 грн 00 коп., на користь ОСОБА_16 - 500000 грн 00 коп., на користь ОСОБА_17 - 400000 грн 00 коп. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 в сумі 3269 грн. 00 коп.

Доля речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 - 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 3269 (три тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн 00 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Цивільний позов ОСОБА_4 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 190000 (сто дев`яносто тисяч) грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_16 500000 (п`ятсот тисяч) грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_17 400000 (чотириста тисяч) грн 00 коп. у відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази: автомобіль марки «Opel Astra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який повернуто ОСОБА_7 , залишити у його користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору; інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді; копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1