Справа № 953/7741/22
Провадження № 1-кп/953/578/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2023 року місто Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю прокурора - ОСОБА_2

обвинуваченого - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

секретар судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі судового засідання Київського районного суду міста Харкова кримінальне провадження, внесене 29 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Барвінкове Ізюмського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, працевлаштованого ТОВ Агрофірма "Подолівська" на посаді тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді кулеметника кулеметного відділення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

у с т а н о в и в:

Солдат ОСОБА_3 , який проходить військову службу за мобілізацією на посаді кулеметника кулеметного відділення військової частини НОМЕР_1 , 19.05.2022 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно вирішив ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_3 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 19.05.2022 самовільно залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка на той момент розташовувалась на території АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, солдат ОСОБА_3 в період з 19.05.2022 по 03.12.2022, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі солдат ОСОБА_3 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 03.12.2022.

Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

22 грудня 2022 року між обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4 , та прокурором Харківської спеціалізованої прокуратуриу військовій та оборонній сферіоб`єднаних сил ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно такої угоди ОСОБА_3 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 .

Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, його вік, стан здоров`я, позитивну характеристику за місцем проходження військової служби та місцем проживання, його щире каяття, а також беззастережне визнання ним своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, вказаною угодою сторони вважали за можливе при призначенні покарання ОСОБА_3 за вчинений злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, застосувати норми ст. 69 КК України, перейшовши до покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України.При цьому, відповідно до положень ст. 62 КК України, сторони погодили призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 роки.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_3 узгоджену міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому та пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості судом, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Захисник ОСОБА_4 підтримала позицію свого підзахисного та просила призначити йому узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, судом перевірено, що ОСОБА_3 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований, проходить військову службу за мобілізацією, має зареєстроване місце проживання, раніше не судимий.

Суд вбачає наявними підстави, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, а також щодо того, що ОСОБА_3 має намір продовжити військову службу та захищати Батьківщину, для призначення покарання відповідно до вимог ст. 69 КК України шляхом призначення покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, у виді 2 років позбавлення волі.

Разом з тим, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, проходить службу у Збройних силах України, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку про можливість замінити призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі триманням у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на той самий строк на підставі ч. 1 ст. 62 КК України.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_3 підлягає продовженню обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази та витрати, пов`язані з залученням експертів, у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 грудня 2022 року між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратуриу військовій та оборонній сферіоб`єднаних сил ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_4 , у рамках кримінального провадження, внесеного 29 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000639, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України, замінити призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки триманням в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту ухвалення вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 03 грудня 2022 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

До набрання вироком законної сили залишити відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому частиною 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1