КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000307 від 06.09.2021 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 березня 2023 року включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року та обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_6 зазначає, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, місцевим судом не враховано дані, які характеризують особу обвинуваченого.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 цілодобовий домашній арешт або будь-який інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник ОСОБА_8 зазначає, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також місцевим судом, на думку захисника, не враховано стан здоров'я обвинуваченого.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши доводи поданих апеляційних скарг, дослідивши оскаржувану ухвалу, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Насамперед слід зазначити, що захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в поданих апеляційних скаргах не заявляли клопотання про проведення апеляційного розгляду за участю сторін (сторони обвинувачення і сторони захисту), у зв`язку з чим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги проведено без участі сторін.

Згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0000307 від 06.09.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 березня 2023 року включно.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції враховує тяжкість пред`явленого обвинувачення, наявність ризиків, які послужили підставою для взяття обвинувачених під варту і продовжують існувати, зокрема переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки місцевим судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 177, 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, перевіркою доводів апеляційної скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Беручи до уваги конкретні обставини справи, ту обставину, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу, не перестали існувати. Також судом взято до уваги те, що тримання під вартою є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами, то підстав для скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Стосовно доводів захисників про застосування до їх підзахисних запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема у виді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними з огляду на наступне.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" зазначено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Відтак, враховуючи обставини вчинення злочину обвинуваченими, який інкримінується стороною обвинувачення, суспільний інтерес наразі у даному випадку переважає над правилом поваги до особистої свободи обвинувачених.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченим злочину, наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинувачених.

Підстав для застосування судом до обвинувачених більш м?якого запобіжного заходу, як того просять апелянти, колегія суддів, з огляду на вищевикладені мотиви, також не вбачає.

Щодо доводів захисника ОСОБА_8 про незадовільний стан здоров`я його підзахисного, апеляційний суд вважає їх надуманими, оскільки будь-які документи щодо неможливості тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 в умовах Державної установи "Київський слідчий ізолятор" за станом здоров`я, відсутні.

Зважаючи на викладене, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисників, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 березня 2023 року включно, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3