Провадження № 1-кс/742/400/23
Єдиний унікальний № 742/3603/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м.Прилуки

Слідча суддя Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_4 , про допит свідка ОСОБА_5 під час досудового розслідування в судовому засіданні, -

В С Т А Н О В И Л А :

Старший слідчий відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СВ Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про проведення допиту свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000189 від 03.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.438 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2022 року за №0000189 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.438 КК України, за фактом порушення законів та звичаїв ведення війни з боку військовослужбовців зс рф на території Прилуцького району Чернігівської області.

01.03.2022 року поблизу с.Ольшана Ічнянської ОТГ Прилуцького району військовими російської федерації були обстріляні два цивільні автомобілі (ВАЗ-21099 та вантажний мікроавтобус), внаслідок чого загинули 4 цивільні особи: ОСОБА_6 з пасажиром ОСОБА_7 , які рухались на автомобілі ВАЗ-21099 з м.Ічня до лікарні в м.Прилуки, та ОСОБА_8 з пасажиром ОСОБА_9 , які рухались на мікроавтобусі у напрямку м.Ічня з м.Прилуки та везли хліб та інші продукти харчування.

Під час досудового розслідування було встановлено та допитано в якості свідка громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 . Як було встановлено, ОСОБА_5 являється солдатом запасу ЗСУ та на даний час він пройшов медичний огляд і отримав повістку про виклик до ТЦК та СП для відправки до місця проходження служби на 09.03.2023 року, але у вказану дату відправка не відбулася.

Будучи допитаним у якості свідка ОСОБА_5 надав наступні покази: «З початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України 24.02.2022 року, я разом з іншими мешканцями сусідніх сіл, а саме с.Гмирянка та с.Ольшана допомагав Збройним силам України та територіальної оборони. Зокрема, ми намагалися вести спостереження за рухом ворожих колон біля нашого населеного пункту та передавали цю інформацію до ЗСУ та інших силових структур.

Так, в один із днів, який був в кінці лютого 2022 року, точної дати на даний час я не пам`ятаю, вночі до території агропідприємства Бондаря, що розташоване на в`їзді до с.Ольшана Прилуцького району з боку м.Прилуки зайшла невелика кількість техніки зс рф, які зайняли територію вказаного підприємства. На скільки мені відомо, військові зробили там ніби своєрідний блок-пост, через який досить часто проходили колони військової техніки зс рф, а ті військові, які займали територію агропідприємства, стояли тут для їхнього прикриття у разі нападу з боку м.Прилуки або з іншого боку.

В один із днів кінця лютого початку березня, вранці, поки на вулиці ще було темно, я взяв з дому власний монокль, яким зазвичай користувався під час спостереження за технікою, та близько 06 год. 00 хв. обхідними вулицями вирушив у напрямку вказаного агропідприємства.

Почавши спостерігати, через отвір у частині недобудованого паркану, який був ближче до мене, я помітив, що на території агропідприємства на той час знаходилась військова техніка зс рф. Скільки саме її там було я точно сказати не можу, але особисто я того дня бачив близько 15-20 транспортних засобів, серед яких були бензовози, тентовані вантажні автомобілі, броньовані авто типу «тигр» та, здається, декілька БТРів та танків. На більшості з них я бачив позначки у вигляді літер «О» та «Z», тому я був цілком упевнений, що це була техніка саме зс рф. Поряд із технікою ходило декілька військових, але скільки саме їх там було мені не відомо, оскільки більша частина території була закрита від мене металевим парканом, висота якого близько 2-х метрів. На той час, на в`їзді до території, там де зазвичай були ворота, знаходилось двоє військових рф, які в основному перебували у проємі воріт та, судячи з усього, спостерігали за обстановкою вздовж автодороги. З території підприємства вони намагалися не виходити. Те, що це були саме військові зс рф, я зрозумів по їхньому зовнішньому вигляду, бо вони мали форму темно-зеленого кольору у дрібний піксель, на головах у них були шапки-ушанки з кокардою у передній частині, на одній руці та одній нозі були пов`язки білого кольору. Також у обох військових при собі були автомати, візуально схожі на АК-74, які висіли у них на плечах, а однією рукою вони трималися за їх рукоятки. Обличчя військових не були нічим прикриті, але з тієї дистанції, де я знаходився, детально роздивитись так, щоб можливо було запам`ятати їх, я не міг. З їх зовнішніх ознак я міг роздивитись лише те, що один із них був за тілобудовою дещо більшим від другого, а також дещо вищим на зріст.

Після того, як пройшов деякий час, я звернув увагу на вказаних двох військових, які чомусь підняли свої автомати та спрямували їх у напрямку виїзду із села, що з боку м.Прилуки. Приблизно секунд через 5-10 вони обоє, майже одночасно, почали чергами вести прицільний вогонь з автоматів у тому напрямку, куди перед цим спрямовували зброю, при цьому вони по-тихеньку почали рухатись у тому ж напрямку. По кому чи по чому саме вони стріляли з моєї позиції мені було не видно, оскільки я лежав на землі. Якби я спостерігав з положення стоячи, то думаю я зміг би побачити, куди саме вони стріляли. Чи стріляв ще хтось із військових, які перебували на території підприємства, я не знаю, але принаймні за територію воріт ніхто з них не виходив. Особисто мені, на слух, здавалося, що стріляли лише ці двоє, оскільки те, що я сприймав візуально цілком співпадало зі звуками, які я чув, та жодних сторонніх звуків пострілів я не чув. В один момент ці двоє військових вийшли за межі мого поля зору та що вони там робили мені було не видно. Спостерігаючи далі за тим, що буде відбуватися, приблизно через 1-2 хв. я побачив як обидва ті військові по черзі несли з того боку куди вони перед цим направлялися, буханки з білим хлібом, які вони тримали у руках. Заносили вони їх до території агропідприємства, де судячи з усього комусь віддавали та знову повернулися назад, звідки ще раз принесли у руках хліб. З того, що я бачив, я зробив для себе висновок, що військові обстріляли якийсь транспортний засіб, з якого потім і викрали вказаних хліб.

В подальшому, коли ті двоє військових вже другий раз віднесли хліб до території підприємства та знову вийшли за межі воріт, я почув як з боку центральної частини с.Ольшана у нашому напрямку їде автомобіль.

Поглянувши у бік, я побачив легковий автомобіль марки ВАЗ-21099 синього кольору, який рухався зі швидкістю не більше 50-60 км/год. Також я встиг помітити, що на обох передніх сидіннях сиділи люди, але хто саме там був я не роздивився. Щойно цей автомобіль виїхав з-за невеликого повороту та проїхав повз мене я подивився на тих військових та побачив, що вони вже спрямували свою зброю у напрямку центру села та як тільки автомобіль виїхав, то одразу ж обоє відкрили по ньому вогонь із автоматів. Оскільки постріли були майже у моєму напрямку, то для власної безпеки я притиснувся як можна ближче до землі та намагався не рухатись, щоб убезпечити себе від випадкового потрапляння кулі. У цей час я чув звуки, схожі ніби кулі потрапляли у щось металеве, тому для себе зрозумів, що військові все ж обстрілюють той автомобіль. Чи стріляв ще хтось по цьому автомобілю з території підприємства я точно сказати не можу. Стрільба тривала не довго, близько 10 секунд, після чого все затихло. Пролежавши ще близько 1 хвилини не рухаючись, я дещо припідняв голову та побачив, що автомобіль вже стояв у правій полосі на дорозі, дещо зміщених до узбіччя, а біля водійської двері на асфальті лежав чоловік у цивільному одязі, який судячи з усього вже був мертвий. Оскільки на передньому пасажирському сидінні я раніше також бачив людину, а на той час жодних рухів у автомобілі чи біля нього не було, то я вирішив, що друга людина також мертва, хоча особисто я її не бачив. На той час обидва військові перебували поряд із автомобілем, який розташовувався від мене приблизно на відстані 100 метрів, та оглядали його салон. Я зрозумів, що вони мене не побачили, тому обережно підніс до обличчя монокуляр та продовжив спостерігати, щоб краще роздивитись, що саме будуть робити військові. Спочатку військові ходили навкруги автомобіля та по черзі відкривали двері оглядали його салон, при цьому вони про щось розмовляли між собою, але що саме вони казали я не чув. Далі один з військових, той, що менший за тілобудовою, підійшов до тіла водія та перевірив його кишені, проте, як мені здалося, нічого звідти не дістав. В цей час інший військовий також підходив до протилежної частини автомобіля та нахилявся до землі, але що саме він там робив мені не було видно. Далі обидва військові відійшли на декілька метрів від задньої частини автомобіля та один із них, той, що був більшим за тілобудовою, діставши з правого боку предмет візуально схожий на пістолет, спрямував його у напрямку авто та близько 5 разів вистрелив в область кришки багажника, після чого вони разом підійшли, відкрили дану кришку та оглянули багажне відділення. Чи забирали вони щось звідти на даний час я не пам`ятаю, та відразу ж разом направились вздовж автодороги у напрямку в`їзду до території агропідприємства.

Одного з військовослужбовців російської федерації я можу описати так: зріст 175-180 см, на вигляд близько 25-27 років, середньої тілобудови, обличчя слов`янського типу, розріз очей звичайний, більш овальної форми та з явно вираженими скулами. Також мені здалося, що у нього був не правильний прикус, тобто нижня щелепа виступала над верхньою. Його обличчя я досить добре запам`ятав, оскільки така форма скул є досить не частим явищем, тому я впевнений, що у разі необхідності я зможу впізнати цього військового на фотознімку. Крім того, на голові він мав шапку-ушанку з дещо опущеними до низу «вухами», але не повністю. Інший військовий також мав обличчя слов`янського типу та звичайний розріз очей, на вигляд був дещо молодшим, можливо 22-24 роки, зріст трохи менший ніж у першого, а саме десь 170-175 см та був худорлявої тілобудови. Його обличчя було звичайної овальної форми, без таких скул як у першого».

За результатами проведених слідчих та розшукових дій органом досудового розслідування було отримано ряд доказів, які можуть свідчити про ймовірну причетність до вказаного злочину двох військовослужбовців зс рф.

Покази свідка ОСОБА_5 , який являється одним з лише двох встановлених свідків даного правопорушення та котрий особисто бачив і в подальшому впізнав двох військововслужбовців зс рф, які можуть бути причетними до вбивства чотирьох цивільних осіб, є одним із основних доказів, що можуть підтверджувати причетність конкретних військових зс рф до вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке, у разі доведення вини, передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Іншим свідком даного кримінального правопорушення являється ОСОБА_10 , котрий на даний час проходить службу в ЗСУ у складі підрозділу ТРО з дислокацією у АДРЕСА_1 . Як було встановлено, найближчим часом їх підрозділ також планується залучити до участі у бойових діях на сході України, у зв`язку з чим ОСОБА_10 слідчим суддею вже було допитано в порядку ст.225 КПК України.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на території України введено воєнний стан особливий правовий режим, що вводиться в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, котрий триває і на даний час.

Враховуючи те, що покази свідка ОСОБА_5 , надані під час досудового слідства, не мають для суду наперед встановленої сили, а натомість суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні при розгляді справи по суті (п.16 ч.1 ст.7, ст.23, ст.353, 354 КПК України), що є однією із загальних засад кримінального провадження, направлених на реалізацію і дотримання права на справедливий суд, закріпленого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і виключення з такого правила можливе лише у виняткових випадках, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я, тяжкої хвороби чи інших об`єктивних обставин, неможливо буде провести такий допит в судовому засіданні, тому під час досудового розслідування виникла необхідність у допиті свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що існує реальна небезпека для життя і здоров`я свідка у випадку направлення його до місця проведення бойових дій на сході України, а також через те, що ОСОБА_5 є одним з лише двох свідків, який володіє важливими обставинами, що мають істотне значення для притягнення винних осіб, з числа військовослужбовців зс рф, до кримінальної відповідальності за вбивство чотирьох цивільних осіб.

У зв`язку з викладеним виникла необхідність у проведенні допиту свідка ОСОБА_5 у судовому засіданні в порядку ст.225 КПК України.

Враховуючи те, що свідку ОСОБА_5 відомі обставини вчиненого кримінального правопорушення, показання якого мають суттєве значення для забезпечення неупередженого розслідування у кримінальному провадженні, та наявність обставин, що можуть вплинути на можливість надати ним покази безпосередньо під час судового розгляду справи, а також те, що відповідно до вимог ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, тому у даному випадку органом досудового розслідування і було прийнято рішення про звернення з таким клопотанням до слідчого судді.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали подане клопотання, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні, а ОСОБА_5 підтвердив, що дійсно мобілізований та має вирушати служити у інший регіон країни.

Вислухавши думку учасників провадження та перевіривши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.225 КПК України у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження має право звернутись до слідчого судді із клопотанням провести допит такого свідка чи потерпілого в судовому засіданні, в тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні про практику вирішення слідчими суддями питань, пов`язаних із слідчими (розшуковими) діями від 03.06.2016 року акцентував увагу на тому, що в ч.1 ст.225 КПК України чітко визначені лише два виняткові випадки, які є підставою для звернення сторони кримінального провадження із клопотанням про проведення допиту. Вжите в ч.1 ст.225 КПК України формулювання «інші обставини» свідчить про невичерпність переліку таких обставин, наголошуючи на існуванні вірогідності унеможливити допит свідка чи потерпілого в суді або вплинути на повноту чи достовірність їх показань.

Розглядаючи клопотання про допит свідка в порядку ст.225 КПК України, слідчий суддя, вивчаючи його зміст та матеріали, додані до нього, оцінює обґрунтованість клопотання і визначає, чи мають місце обставини, які зумовлюють допит зазначених осіб, та унеможливлюють його проведення під час судового засідання.

Враховуючи вимоги вказаної норми КПК України, вважаю, що в клопотанні наведено достатньо підстав для допиту свідка, оскільки з урахуванням того, що він пройшов медичний огляд і отримав повістку про виклик до ТЦК та СП для відправки до місця проходження служби на 09.03.2023 року, але у вказану дату відправка не відбулася, що свідчить про те, що найближчим часом він може бути відправлений в місця проходження служби, у зв`язку з чим існує реальна небезпека для життя і здоров`я свідка, то допит останнього в судовому засіданні під час розгляду справи по суті може не відбутися, а тому клопотання беззаперечно підлягає задоволенню.

Керуючись ст.225, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А :

Клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, СВ Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Прилуцької окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_4 , про допит свідка ОСОБА_5 під час досудового розслідування в судовому засіданні - задовольнити.

Провести допит свідка ОСОБА_5 під час досудового розслідування в судовому засіданні.

Судове засідання призначити на 14 годину 30 хвилин 15 березня 2023 року.

У судове засідання викликати слідчого, прокурора та свідка.

Повний текст ухвали оголошено 16.03.2023 року о 8 год. 15 хв.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя Анна КОРОТКА