Дата документу 02.11.2022
Справа № 334/8013/21
Провадження № 1-кп/334/366/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/334/366/22, внесене 06.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001082, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українки Запорізького району Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, у шлюбі не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 31.01.2022 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за частиною другою статті 15, частиною другою статті 185, частиною першою статті 263, статтями 75, 76 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 389 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
05.02.2021 ОСОБА_3 був засуджений Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за частиною другою статті 15, частиною першою статті 185КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт.
22.03.2021 вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшов на виконання до Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області, де на засудженого було заведено особову справу № 06/2021.
22.04.2021 засуджений ОСОБА_3 під особистий підпис був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, про що відібрано підписку, роз`яснено правові наслідки за ухилення від відбування покарання згідно з частиною другою статті 389 КК України та 01.09.2021 був зобов`язаний явкою до Дніпровського РВ для отримання направлення до КП «Титан» для відбування призначеного судом покарання, відповідно до якого він має приступити до відбування громадських робіт, однак останній не з`явився та не зателефонував співробітникам пробації.
Засуджений ОСОБА_3 відмовився від відбування громадських робіт, не приступив своєчасно до відбування покарання, згідно з направленням та не вийшов на дільницю відпрацювання громадських робіт без поважних причин, та взагалі не відбув 80 годин громадських робіт, які йому були визначені вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.
Згідно з частиною першою статті 37 КВК України засуджені зобов`язані додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання та працювати на визначених для них об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт
Відповідно до частини третьої статті 40 КВК України ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є порушення порядку та умов відбування покарання.
З огляду на викладене, ОСОБА_3 ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт, що виразилось у порушенні умов відбування покарання, а саме: відмові від відбування громадських робіт та невиході на громадські роботи і фактичному не відпрацюванні встановленого судом строку громадських робіт..
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за частиною другою статті 389 КK як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступці визнав повністю.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 дав такі показання. Вироком суду його було засуджено до громадських робіт. Проте, до відпрацювання він не приступив у зв`язку з особистими обставинами. В подальшому він відбув покарання у виді громадських робіт повністю в КП «Титан».
Відповідно до листа Дніпровського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області від 31.10.2022 № 22/9-2419 засуджений ОСОБА_3 відбув покарання у виді громадських робіт, призначене вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 05.02.2021. 25.01.2022 знятий з обліку у зв`язку з відбуттям покарання.
Згідно з частиною п`ятою статті 9 КПК України кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Допитавши обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт доведена «поза розумним сумнівом».
При призначенні покарання, відповідно до статей 65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, а також обставини, що впливають на покарання.
ОСОБА_3 має на утриманні неповнолітню дитину, вчинив кримінальний проступок, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає його щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене. При цьому обставини, які обтяжують йому покарання, судом не встановлені.
Враховуючи у сукупності тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його особу, ступінь його вини, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції, передбаченої частиною другою статті 389 КК України.
На підставі частини четвертої статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2022 у кримінальному провадженні № 1-кп/331/143/2022 (справа № 331/1027/21), необхідно визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.
При цьому, суд дійшов висновку про можливість звільнення обвинуваченого від призначеного покарання на підставі статті 75 КК України з встановленням іспитового строку, оскільки вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства в умовах контролю його поведінки уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальні витрати та речові докази відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Керуючись статтями 368, 370, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною другою статті 389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі частини четвертої статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2022 у кримінальному провадженні № 1-кп/331/143/2022 (справа № 331/1027/21), визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 2 (два) роки.
Згідно з частинами першою та третьою статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: