Провадження №1-кп/522/2402/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0001679 від 28.04.2020 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, працюючого водієм-хіміком відділення радіаційної, хімічної та біологічної розвідки групи радіаційного, хімічного та біологічного захисту аварійно-рятувальної частини аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Приблизно на початку квітня 2020 року у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ОСОБА 1, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, які знали принцип дії терміналів самообслуговування онлайн платежів, виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном АБ «Південний» шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме неодноразового поповнення грошового балансу однією купюрою через термінал самообслуговування онлайн платежів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 і ОСОБА 1 у невстановлений слідством час та місці, виготовили спеціальну розрізану грошову купюру номіналом 200 гривень, з використанням стопорного пристрою (нитки), прикріпленої до купюр з використанням клейкої прозорої стрічки, які не зачіпають датчиків у каналі купюроприймача та дозволяють ініціювати повернення купюри, що загалом дозволяє віртуально внести грошові кошти до платіжного терміналу самообслуговування для подальшого перерахування на електронні гаманці, а з них на банківські карткові рахунки, з яких фактично здійснити переведення коштів в готівку, таким чином здійснити обман АБ «Південний».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 17.04.2020 о 02:00 годин ОСОБА_3 і ОСОБА 1 перебуваючи біля платіжного терміналу самообслуговування БТС №10 АБ «Південний», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 30, за допомогою спеціально виготовленої вищевказаної грошової купюри номіналом 200 гривень, використовуючи сервіс поповнення рахунків операторів стільникового зв`язку платіжного терміналу самообслуговування БТС №10, через який АБ «Південний» надає фінансові послуги, виконали шляхом обману транзакції та поповнили таким чином номер банківської карти № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 на суму 8300 гривень. В подальшому 17.04.2020 року о 02:09 год., ОСОБА_3 та ОСОБА 1 зняли грошові кошти у сумі 500 гривень із банкомату АТМ9418 за адресою: м. Одеса, вул. Преображенська, 66, та цього ж дня в період часу 02:17 год. до 02:20 год. зняли грошові кошти у сумі 7800 грн. із банкомату АТМ 4627 за адресою: м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88 та в подальшому вказаними котами розпорядились на власний розсуд.

Крім того, 21.04.2020 о 01:18 год ОСОБА_3 і ОСОБА 1 перебуваючи біля платіжного терміналу самообслуговування БТС №10 АБ «Південний», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 30, за допомогою спеціально виготовленої вищевказаної грошової купюри номіналом 200 гривень, використовуючи сервіс поповнення рахунків операторів стільникового зв`язку платіжного терміналу самообслуговування БТС №10, через який АБ «Південний» надає фінансові послуги, виконали шляхом обману транзакції та поповнили таким чином номер банківської карти № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 на суму 1000 гривень. В подальшому ОСОБА_3 і ОСОБА 1 21.04.2020 о 01:24 годин зняли грошові кошти у сумі 1000 грн. із банкомата BRANCH , який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 27 та в подальшому вказаними коштами розпорядились на власний розсуд.

Крім того, 21.04.2020 у період часу з 14:23 год. до 14:25 год. ОСОБА_3 і ОСОБА 1 перебуваючи біля платіжного терміналу самообслуговування БТС №10 АБ «Південний», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 30, за допомогою спеціально виготовленої вищевказаної грошової купюри номіналом 200 гривень, використовуючи сервіс поповнення рахунків операторів стільникового зв`язку платіжного терміналу самообслуговування БТС №10, через який АБ «Південний» надає фінансові послуги, виконали шляхом обману транзакції у розмірі 800 гривень та 400 гривень та поповнили таким чином номер банківської карти № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 на суму 1200 гривень. Цього дня о 14:34 годин ОСОБА_3 і ОСОБА 1 зняли грошові кошти у розмірі 1200 грн. із банкомата №8646, який розташований за адресою: м.Одеса, вул. Грецька, 1 та в подальшому вказаними коштами розпорядились на власний розсуд.

Після проведення вищевказаних незаконних операцій, ОСОБА_3 і ОСОБА 1 шляхом спотворення процесу обробки інформації в електронно-обчислювальній техніці, яка належить АБ «Південний», заволоділи грошовими коштами АБ «Південний» на загальну суму 10500 гривень та після чого розпорядились ними на власний розсуд, заподіявши АБ «Південний» матеріальний збиток на загальну суму 10500 гривень.

Крім того, приблизно на початку серпня 2021 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у Єлісєєва Валентина ОСОБА 1, які знали принцип дії терміналів самообслуговування онлайн платежів, виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном АБ «Південний» шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, а саме неодноразового поповнення грошового балансу однією купюрою через термінал самообслуговування онлайн платежів.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 і ОСОБА 1 у невстановлений слідством час та місці, виготовили спеціальну розрізану грошову купюру номіналом 500 гривень, з використанням стопорного пристрою (нитки), прикріпленої до купюр з використанням клейкої прозорої стрічки, які не зачіпають датчиків у каналі купюроприймача, та дозволяють ініціювати повернення купюри, що загалом дозволяє віртуально внести грошові кошти до платіжного терміналу самообслуговування для подальшого перерахування на електронні гаманці, а з них на банківські карткові рахунки, з яких фактично здійснити переведення коштів в готівку, таким чином здійснити обман АБ «Південний».

Реалізовуючи свій злочинний умисел, повторно 20.08.2021 ОСОБА_3 і ОСОБА 1 перебуваючи біля платіжного терміналу самообслуговування БТС №10 АБ «Південний», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Жуковського, 30, за допомогою спеціально виготовленої вищевказаної грошової купюри номіналом 500 гривень, використовуючи сервіс поповнення рахунків операторів стільникового зв`язку платіжного терміналу самообслуговування БТС №10, через який АБ «Південний» надає фінансові послуги, виконали шляхом обману транзакції та поповнили таким чином номер банківської карти № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 , на суму 4900 гривень, і цього ж дня о 21:49 год., із банківської карти № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 , було здійснено переказ грошових коштів у сумі 4800 грн на рахунок НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_6 . В подальшому 20.08.2021 року о 22:41 годині грошові кошти в сумі 4800 гривень із вищевказаного рахунку, переведено на банківську карту № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_3 , а 22:48 год цього ж дня грошові кошти в сумі 4700 грн, було знято у банкоматі АТМ 7776, який розташовано за адресою: Одеська область, Біляївський район, с.Великий Дальник, вул. Маякська, 22 та в подальшому вказаними коштами розпорядились на власний розсуд.

Після проведення вищевказаних незаконних операцій, ОСОБА_3 і ОСОБА 1, шляхом спотворення процесу обробки інформації в електронно-обчислювальній техніці, яка належить АБ «Південний», заволоділи грошовими коштами АБ «Південний» на загальну суму 4900 гривень та після чого розпорядились ними на власний розсуд, заподіявши АБ «Південний» матеріальний збиток на загальну суму 4900 гривень.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.
У судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та підтвердив всі обставини кримінального правопорушення, які описані у обвинувальному акті. Просив суд призначити йому справедливе покарання.
Прокурор просив суд визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Представник потерпілого Акціонерного банку «Південний», , ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинуваченого та інших учасників судового розгляду. З урахуванням думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 190 КК України, а саме:заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, та його вина у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю доведена.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого, добровільне відшкодування завданого збитку.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».
Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначати покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.
Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Питання звільнення від відбування покарання з випробуванням врегульоване статтею 75 КК України, відповідно до якої, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Суд, при обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що він є громадянином України, офіційно працевлаштований, зареєстрований та має постійне місце проживання в Одеській області, неодружений, у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку обвинувачений не значиться.

Також суд бере до уваги і зміст обвинувачення, яке складається з кількох епізодів та те, шо обвинувачений ОСОБА_3 є раніше не судимою особою.

У вчиненому злочині обвинувачений ОСОБА_3 щиро покаявся, добровільно відшкодував матеріальний збиток на стадії судового розгляду, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи.
Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, виходячи зі змісту п. 1 ч.1 ст. 66 КК, є самостійними обставинами, які пом`якшують покарання. Як неодноразово зазначав Верховний Суд, врахування кожної з них при призначенні покарання, за умови встановлення їх наявності у кримінальному провадженні, є обов`язковим для суду, незалежно від тяжкості вчиненого злочину та повторності його вчинення. Вказані форми посткримінальної поведінки особи свідчать про те, що в особі винного відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. Визнання даних обставин такими, що пом`якшують покарання, стимулює осіб, які вчинили злочини, до критичної переоцінки своєї діяльності, а також сприяє своєчасному розкриттю злочинів.
Згадані пом`якшуючі обставини, а також відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність обставин, що обтяжують покарання, в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та дають суду підстави для призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції частини статті обвинувачення, а саме - строком на три роки, зі звільненням особи від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Згідно з досудовою доповіддю служби з питань пробації, аналіз інформації, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історія правопорушень, свідчать, про середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ймовірної небезпеки для суспільства, виконання покарання без ізоляції можливе за умови здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів.
Застосування інституту звільнення від відбування покарання, яке, як зазначено, має бути індивідуальним щодо кожної особи, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання, сприятиме виправленню обвинувачених без ізоляції від суспільства та попередженню скоєння ними нових злочинів.
У той же час, відповідно до вимог ст. 76 КК України, з метою контролю за поведінкою засудженого для встановлення факту його виправлення, суд вважає за необхідне покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Крім того, суд вбачає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.
Питання речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільні позови у кримінальному проваджені не заявлялися.
Відомостей про процесуальні витрати суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 367-368, 370-371, 373-376, 395, 532 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме строк випробування, рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 28 листопада 2022 року.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.
Речові докази: DVD-R диск (накопичувач) марки «ARITA»; DVD+R DL диск (накопичувач) марки «VERBATIM», - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його оголошення, а для особи, яка утримується під вартою - протягом тридцяти днів з моменту отримання копії такого рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги у випадку її відсутності.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1