Справа № 461/3027/21
Провадження № 1-кп/461/124/23
УХВАЛА

судового засідання

07.02.2023 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі

Головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові у кримінальному провадженні № 00000188 від 11.12.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна:

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження №0000188 від 11.12.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.368 КК України.

Ухвалою суду від 13 вересня 2021 р. призначено судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000188 від 11.12.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст.368 КК України. /т. 1, а.с.21/.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявила клопотання від 07.02.2023 р. про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.01.2021 р., а саме: на мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_1 з № НОМЕР_2 ; та мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_3 з № НОМЕР_4 ; та повернути їх ОСОБА_4 .

Свої вимоги мотивує тим, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22 січня 2021 року було накладено арешт на вказані мобільні телефони ОСОБА_4 . Вважає, що в накладеному арешті відсутня потреба, відтак просить клопотання задовільнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 вказане клопотання підтримала, просила його задоволити.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 клопотання про скасуваня арешту майна підтримала, просила його задовлити.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти заявленого клопотання про скасуваня арешту майна частково заперчив, та вказав, що вказані мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_1 з № НОМЕР_2 ; та мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_3 з № НОМЕР_4 є речовими доказами у вказному кримінальному провадженні, та сторона обвинувачення покликалася на них при дослідженні доказів під час судового слідства.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку що клопотання підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 21.01.2021 р. було накладено арешта на майно, а саме : на мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_1 з № НОМЕР_2 ; та мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_3 з № НОМЕР_4 , які були вилучені під час проведення обшуку в службовому кабінеті директора Львівського комунального підприємства «Архітектурно-будівельний нагляд» Львівської міської ради ОСОБА_4 за адресою: м. Львів, пл. Ринок, 21.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_6 від 21.01.2021 р. мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_1 з № НОМЕР_2 ; та мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_3 з № НОМЕР_4 було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 00000188 від 11.12.2020 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частинами 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Виходячи з приписів ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

В судовому засіданні під час дослідження речових доказів встановлено, що мобільні телефони які належать ОСОБА_4 не мають жодного відношення до даного кримінального провадження, не містять на собі жодної інформації, яка б була необхідна для розгляду кримінального провадження.

Відповідно, відсутня потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна в частині, що стосується мобільних телефонів.

Також, як вбачається з обвинувального акту, дані мобільні телефони не були знаряддям, предметом злочину та не зберігають слідів злочину, а відтак не відповідають критеріям, зазначеним у ст.. 98 КПК України.

Крім того, слідчим ОСОБА_7 під час досудового розслідування проведено огляд предметів вилучених 21.01.2021, а саме мобільного телефону марки «І Iphone» з сім картою мобільного оператора Київстар номер телефону НОМЕР_4 ІМЕІ НОМЕР_3 та мобільного телефону марки «Iphone» з сім картою мобільного оператора МТС номер телефону НОМЕР_2 ІМЕІ НОМЕР_1 . Під час даного огляду будь- якої інформації, яка має значення для кримінального провадження в ході огляду вказаних мобільних телефонів не виявлено.

06.12.2021 року в ході судового засідання було досліджено протокол огляду предметів, а саме двох мобільних телефонів, ухвала про накладення арешту та постанова про визнання речовими доказами. А відтак відпала потреба в продовженні застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна (двох мобільних телефонів).

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У судовому засіданні захисник довів, що на цей час у даному кримінальному провадженні в накладеному арешті на мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_1 з № НОМЕР_2 ; та мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_3 з № НОМЕР_4 відсутня потреба, оскільки ці речові докази вже були досліджені судом під час судового розгляду і необхідності у їх арещті вже немає. Крім того, санкція ч. 1 статті 368 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_4 не передбачає конфіскацію особистого майна засудженої особи, а тому підстави для конфіскації вказаних телефонів також відсутні.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном і ніхто не може бути протизаконно обмежений в реалізації свого законного права власності.

Згідно зі ст.1 Першого проколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства), Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінальною розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» висловив правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав і свобод. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Таким чином, накладення арешту на вказане майно не відповідає зазначеним вище вимогам КПК України, не є пропорційним, тобто таким, що не відповідає тяжкості можливого правопорушення і становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже однозначно порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Виходячи з вищевикладеного, вважаю, що підстав для арешту зазначених вище мобільних телефонів, зокрема і тих, які вважав підставами накладення арешту слідчий суддя, станом на день розгляду клопотання, немає. А тому, беручи до уваги надані докази, наявні усі підстави для скасування арешту майна.

За таких обставин клопотання захисника слід задовільнити повністю та скасувати арешт накладенийухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2021 р. на мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_1 з № НОМЕР_2 ; та на мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_3 з № НОМЕР_4 , які належать обвинуваченій ОСОБА_4 та повернути вказані телефони власнику.

Керуючись ст.376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна, - задоволити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слдічого судді Галицького районного суду м. Львова від 22.01.2021 р. на мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_1 з № НОМЕР_2 ; та на мобільний телефон марки «Iphone» ІМЕІ НОМЕР_3 з № НОМЕР_4 , які належать обвинуваченій ОСОБА_4 та повернути вказані телефони власнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1