Справа № 175/1849/20
Провадження № 1-кп/175/124/20
Вирок

Іменем України

27 жовтня 2022 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретареві ОСОБА_2

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000949 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

15.06.2009 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.08.2009 року вирок змінений та на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

11.02.2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.309. ст.71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

16.12.2011 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.309. ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

30.04.2015 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст.395 КК України до 1 місяця арешту;

03.04.2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185. ч.2 ст.15. ч.2 ст.185. ч. 1 ст.70, ст.ст.75, 76 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

11.07.2017 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15. ч.2 ст.185. ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі;

10.11.2017 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185. ч.4 ст.70 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі;

06.12.2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 року, 17.02.2020 року ухвалою Дніпровського апеляційного суду вирок було змінено та призначено покарання у виді 6 місяців арешту;

15.05.2020 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років і 1 місяця позбавлення волі;

19.05.2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років та 1 місяця позбавлення волі;

07.04.2021 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років та 1 місяця позбавлення волі;

21.04.2021 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років та 1 місяця позбавлення волі;

17.08.2021 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років та 1 місяця позбавлення волі;

03.11.2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком, більш суворим покаранням призначеним вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2021 року, визначивши до відбуття чотири роки один місяць позбавлення волі, де 14.03.2022 року апеляційним судом вирок першої інстанції залишено без змін;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 29 квітня 2020 року приблизно о 14 годині 30 хвили (більш точного часу не встановлено), перебуваючи на автомобільній парковці поблизу торгівельно-розважального центру «Караван», розташованій за адресою: Дніпровський район смт.Слобожанське вул. Нижньодніпровська, 17, побачив автотранспортний засіб марки Ford Mondeo» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , а також те, що останній зачинив автомобіль на сигналізацію та пішов у ТРЦ «Караван».

В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на повторне таємне викрадення майна, яке знаходилося в автотранспортному засобі марки «Ford Mondeo» державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення майна, поєднаний з проникненням у інше сховище, ОСОБА_4 , в той же день приблизно о 14 годині 35 хвилин, (більш точного часу не встановлено), діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, підійшов до автотранспортного засобу марки «Ford Mondeo» НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , та за допомогою заздалегідь пристосованого електронного засобу, який мав при собі, вимкнув сигналізацію автомобілю, відчинив двері, тим самим проник та таємно викрав вішалку підлогову «Кіль», чорного кольору, розміром 45*28*110 см, вартістю, відповідно до висновку експерта судово-товарознавчої експертизи № 2158-20 від 20 травня 2020 року, 596 гривень, без урахування ПДВ, та 715, 20 гривень, з урахуванням ПДВ. Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння злочину з викраденим майном зник, розпорядившись ним в подальшому на свій власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав у повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Він дійсно 29 квітня 2020 року приблизно о 14 годині 30 хвили перебував на території ТРЦ Караван, де відчинив автомобіль за допомогою електронного сканеру білого кольору Форд на стоянці та викрав вішалку підлогову «Кіль», яку забрав додому, а потім повернув потерпілому. Просив суд врахувати його щире каяття і суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи без його участі, претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, просив призначити покарання на розсуд суду. Цивільний позов не заявляв.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, дослідженням матеріалів які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що наведеними доказами у своїй сукупності у повному обсязі доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище.

Згідно з ч.1 і ч. 2 ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Розглядаючи питання про міру покарання відносно ОСОБА_4 , суд також враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, що він раніше судимий зокрема за корисливі злочини проти власності, вчинив злочин, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким умисним, те, що вину свою визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільну характеристику, а тому з метою попередження вчинення нею нових злочинів їй необхідно і доцільно призначити покарання в межах санкції інкримінованої їй статті у виді позбавлення волі за правилами ч.4 ст.70 КК України на чому в судових дебатах наполягав прокурор.

Суд вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню та попередженню скоєння нових злочинів, а також буде необхідним та достатнім.

У відповідності до ст.66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - є визнання вини, щире каяття.

У відповідності до ст.67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 364, 369, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 1 (одного) місяця.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відраховувати з 20 березня 2021 року.

Запобіжний захід обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні не обирався, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 фактичного відбуває покарання призначене за вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 листопада 2021 року.

Речові докази по кримінальному провадженню №0000949, а саме: вішалку підлогову «Кіль», чорного кольору, розміром 45*28*110 см - після набрання вироком законної сили залишити у розпорядженні власника.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1