Справа № 743/422/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/330/23
Категорія - ч.1 ст.249 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000218 за апеляційною скаргою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ловинь, Ріпкинського району, Чернігівської області, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.249 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000218 від 24.05.2019 за ч.1 ст.249 КК України щодо ОСОБА_9 закрито, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 4303,67 грн. процесуальних витрат. Питання щодо речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити ухвалу місцевого суду, у частині розподілу процесуальних витрат, та віднести на рахунок держави процесуальні витрати в сумі 4303 грн. 67 коп., посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що суд, в порушення вимог ч.2 ст.124 КПК України, вирішуючи питання про долю процесуальних витрат за залучення експертів, прийшов до неправильного висновку про стягнення їх з обвинуваченого ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з наведених вище підстав; дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.249 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Приписами ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

За змістом ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Частиною 1 ст.126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Статтею 372 КПК України передбачений зміст ухвали та коло питань, які вирішуються при її постановленні.

За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувальний вирок щодо ОСОБА_9 не ухвалювався.

Місцевий суд, вирішуючи питання про розподіл процесуальних витрат, у своєму рішенні послався на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20).

Разом з тим, у висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 17.06.2020, зазначено, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Тобто Великою Палатою Верховного Суду вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено, які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито, у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави.

Згідно з висновком Об`єднаної палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.09.2022 (справа № 203/241/17), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Особа звільняється судом від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини.

В такому випадку, керуючись засадами справедливості та враховуючи загальнодозвільний тип правового регулювання кримінального провадження, наявність факту понесення органом досудового розслідування матеріальних витрат, пов`язаних зі здійсненням кримінального провадження, не може бути приводом для стягнення з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України, таких витрат.

Враховуючи вищенаведене, оскільки судом першої інстанції ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.249 КК України, на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закрито, при цьому ініціатором проведення судових експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, тому відповідно до положень ч.2 ст.122, ст.124 КПК України, беручи до уваги наявність іншого обвинуваченого ОСОБА_10 , половина витрат на проведення судової фототехнічної експертизи в розмірі 4303 грн. 67 коп. не підлягають стягненню з ОСОБА_9 та покладаються на державу.

Відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - зміні в частині розподілу процесуальних витрат.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2023 року про звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.249 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності змінити в частині розподілу процесуальних витрат.

Процесуальні витрати в сумі 4303 грн. 67 коп. віднести на рахунок держави.

У решті цю ж ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4