ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/403/22 Справа № 695/3022/22 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі суддів:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Попівка, Смілянського району Черкаської області, освіта середня, не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, особою з інвалідністю, учасником АТО (ООС), депутатом будь-якого рівня, постраждалим внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС не є, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого, -
в с т а н о в и в:
Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня 2022 року клопотання старшого слідчого СВ Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000958 від 25.10.2022, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задоволено.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Строк тримання під вартою визначено рахувати з 25.10.2022.
Строк дії ухвали по 23.12.2022, включно.
Ухвала мотивована тим, що є доведеними заявлені слідчим ризики, оскільки підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства та від суду, оскільки тяжкість діяння в якому він підозрюється та суворість передбаченого покарання, а також особистість самого підозрюваного вказують на високий ризик втечі підозрюваного з метою уникнення покарання, вчинення ним нового злочину, чи незаконного впливу на свідків або потерпілих.
Крім того, слідчий суддя врахував, що за станом здоров`я підозрюваний може утримуватись під вартою, оскільки доказів протилежного слідчому судді не надано, інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення пов`язане із застосуванням насильства, що свідчить про високий ризик суспільної небезпечності підозрюваного, що вказує на можливість ним вчинення інших кримінальних правопорушень. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.
Тому слідчий суддя дійшов висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим з урахуванням ризиків та обставин встановлених слідчим суддею, які впливають на суспільний інтерес та без застосування застави.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 28 жовтня 2022 року подав апеляційну скаргу в якій порушив питання про скасування ухвали Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня 2022 року та постановлення нової про застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Мотивація апеляційної скарги зводиться до того, що утримання ОСОБА_8 під вартою є незаконним, так як підзахисний підтримує відносини із своїми родичами та близькими, тобто має сталі та міцні соціальні зв`язки.

Зазначає, що судом, при обранні запобіжного заходу не взято до уваги наявність можливості відбувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за певною визначеною адресою.

ОСОБА_8 не має сенсу переховуватися від органів слідства, більше того навіть не має такої можливості, так як паспорту для виїзду за кордон не має, заощаджень для нелегального способу життя немає.

Вказує, що в ухвалі слідчого судді вказано, що ОСОБА_8 може впливати на свідків, однак підозрюваному не має сенсу впливати на свідків, оскільки з останніми вже проведені всі необхідні слідчі дії, а також вони не є очевидцями скоєного кримінального правопорушення. Як саме підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином слідчим суддею в ухвалі не зазначено.

Тому вважає, що прокурор та слідчий не довели слідчому судді належним чином неможливість застосування до підозрюваного, зважаючи на дані про його особу, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказаний запобіжний захід є невмотивовано жорстким.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали додані до клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п. с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому гл. 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини судового провадження і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, може застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Як убачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Золотоніського РВП ГУ Національної поліції в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000958 від 25.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 органами досудового розслідування підозрюється в тому, що він 24.10.2022 близько 22 години 00 хвилин, перебуваючи у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді настання смерті потерпілого та бажаючи їх настання, керуючись раптово виниклим умислом, спрямованим на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_10 , на ґрунтi раптово виниклих неприязних відносин із потерпілим, з метою вбивства потерпілого, умисно наніс один удар ножем, у передню черевну стінку праворуч, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаноi рани черевної стінки з ушкодженням внутрішніх органiв, вiд яких потерпiлий помер на місці.

25 жовтня 2022 року о 00 год 34 хв ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

25 жовтня 2022 року ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 KK України (а.с. 24-25).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на даний час підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події вiд 25.10.2022, під час якого вилучено речові докази та труп ОСОБА_10 (а.с. 8-11, 26-27); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 вiд 25.10.2022 (а.с. 22); протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25.10.2022 (а.с. 12); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.10.2022 (а.с. 13); протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.10.2022 (а.с. 14); протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 25.10.2022 (а.с. 15-16); лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 від 25.10.2022 (а.с. 28); протоколом проведення слідчого експеременту від 25.10.2022 (а.с. 29-33); повідомленням про підозру ОСОБА_8 вiд 25.10.2022 (а.с. 24-25); iншими матеріалами кримінального провадження.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слід зазначити про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На ряду з цим, перевіряючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_8 на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, не має постійного джерела прибутку, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але тимчасово проживаючий в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_15 , матері співменшканки підозрюваного ОСОБА_8 та дружини потерпілого ОСОБА_10 , крім того, вказане домоволодіння є місцем вчинення злочину.

Колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, що згідно ч. 4 ст. 183 КПК України вказує на право суду не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, а також на дані про особу підозрюваного, дійшла висновку, що останній, враховуючи його місце проживання, відсутність роботи, відсутність тісних соціальних зав`язків, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню та впливати на свідків шляхом вмовлянь, погроз або примусу, щоб останні не давали або змінили свої свідчення на його користь, а також вжити заходів щодо знищення ще не віднайдених речових доказів та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний підтримує відносини із родичами та близькими не підтверджено жодним доказом.

Захистом не зазначено, за якою ж саме адресою підозрюваний міг би відбувати запобіжний захід, враховуючи, що його фактичним місцем проживання є місце вчинення злочину, а його співмешканка ОСОБА_14 є дружиною потерпілого та свідком по даній кримінальній справі, а власником домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 є свідок ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_11 також проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , 08.07,1962 року народження.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції остаточно дійшла висновку, що апеляційна скарга, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 09 листопада 2022 року.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4