СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/481/23
ун. № 759/8740/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за № 0001309, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва з 04.08.2022, перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 14.06.2022 до 07.08.2022.

Ухвалою суду від 05.08.2022 обвинуваченому ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 03.10.2022.

Ухвалою суду від 29.09.2022 обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 27.11.2022.

Ухвалою суду від 22.11.2022 обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 20.01.2023.

У судове засідання, 19.01.2023, з`явилися прокурор, захисник обвинуваченого, потерпілий, доставлений обвинувачений.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Клопотання обґрунтовано тим, що ризики зазначені в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на разі продовжують існувати, обраний запобіжний захід закінчується 20.01.2023, до того часу відсутня об`єктивна можливість розглянути кримінальне провадження, а тому є необхідність у продовженні строку запобіжного заходу на 60 діб.

Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжні заходи у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого та потерпілого, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, судом встановлено наступне.

Враховуючи вимоги ст. 331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема, з дня застосування судом до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження стаття 194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

На даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які зазначені в клопотанні прокурора, продовжують існувати, зокрема:

-переховування від суду.

Так, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за вчинення якого, передбачене покарання у вигляді виключно позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Тобто, тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому у разі визнання судом його винуватим, вже обґрунтовує ризик і того, що з метою уникнення покарання він може вчинити спробу переховування.

Обвинувачений під час надання показів суду, зазначив, що вбивство ним вчинено неумисно, що свідчить про його незгоду з пред`явленим обвинуваченням, і можливу спробу ухилятися від суду на цій підставі.

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання, так у параграфі 76 рішення ЄСПЧ «Пунцельт протии Чехії» №31315/96 від 25.04.2000 суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що у свою чергу прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що обвинуваченому загрожувало відносно суворе покарання.

При продовженні міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд звертає особливу увагу, що обвинуваченим злочин було вчинено в період дії воєнного стану, що на думку суду свідчить про особливу небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та вкрай низьку соціальну свідомість обвинуваченого. Крім того, на час продовження запобіжного заходу воєнний стан на території України продовжено, що посилює небезпеку того, що обвинувачений зможе ухилятися від явки до суду у разі застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Посилання захисника на необхідність доведення прокурором фінансової спроможності обвинуваченого забезпечити собі переховування від правоохоронних органів і суду є надуманими, оскільки виходячи з реалій військового часу існує великий масив способів переховування без значних чи будь-яких фінансових видатків для обвинуваченого.

- вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, що може свідчити про схильність обвинуваченого до вчинення дій насильницького характеру, зокрема, і до інших учасників кримінального провадження, чим обґрунтовується можливість вчинення обвинуваченим інших злочинів.

Крім того, ОСОБА_7 є військовослужбовцем військової служби за призовом на час мобілізації, на особливий період, що обумовлює ймовірність вчинення ним військового кримінального правопорушення пов`язаного з ухиленням від виконання обов`язків військової служби, у разі переховування ним від органу досудового розслідування та/або суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Встановлені фактичні дані дозволять на основі закону та внутрішнього переконання зробити висновок про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Характер вчинених обвинуваченим дій та наявні ризики обґрунтовують доцільність та правомірність обмеження прав обвинуваченого у кримінальному провадженні та виправдовують застосування запобіжного заходу саме такого виду, оскільки існує ймовірність порушення важливого суспільного інтересу у вигляді протидії правосуддю шляхом продовження злочинної діяльності та переховування від суду.

Метою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання існуючим ризикам.

При розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1, 2, частини першої статті 194 КПК України.

Судом встановлено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та не буде запобігати ризикам переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Клопотання захисника про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не підлягає задоволенню, з тих підстав, що більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам зазначеним вище, а також стороною захисту не надано переконливих та документально підтверджених доказів, які б на теперішній час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги також і стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого у матеріалах провадження відсутні об`єктивні медичні застереження, дані про його особу, сімейний стан, соціальні зв`язки, які суд оцінює виключно у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що клопотання прокурора підлягає до задоволення, а строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на підстави його застосування підлягає продовженню на 60 днів.

Разом з тим, у відповідності до положень п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 27, 31, 34, 128, 177, 178, 183, 194, 197, 201, 205, 314-316, 369-372, 384 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому - задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, до 19.03.2023.

У задоволенні клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Для утримання обвинувачений ОСОБА_3 , підлягають направленню до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1