Справа № 761/7233/23
Провадження № 1-кс/761/4952/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 20 лютого 2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000485 від 07.10.2022,

ВСТАНОВИЛА :

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 20 лютого 2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000485 від 07.10.2022, в якій заявник просить скасувати зазначену постанову про відмову у визнанні потерпілим.

В обґрунтування скарги заявник зазначає про те, що 20 лютого 2023 року слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000485 від 07.10.2022.

Однак, заявник ОСОБА_3 вважає, що таке рішення слідчого є немотивованим та незаконним, а у зв`язку з чим постанова про відмову у визнанні його потерпілим підлягає скасуванню.

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду скарги завчасно та належним чином. До початку судового розгляду подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд за його відсутності. До вказаної заяви долучив копію попередньої постанови про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні, яка була скасована ухвалою слідчого судді.

З урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, враховуючи позицію заявника про можливість розгляду скарги у його відсутність, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника ОСОБА_3 .

Слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 чи інша уповноважена особа у кримінальному провадженні №0000485 від 07.10.2022, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явились, будь-яких заяв або клопотань - не направляли, матеріали кримінального провадження - не надали.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у їх відсутність.

Проаналізувавши доводи скарги, дослідивши матеріали, які долучені до скарги, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Так, слідчий суддя при розгляді скарги вважає за необхідне першочергово розглянути питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва.

Разом з тим, згідно відомостей, які розміщені на офіційному сайті, ТУ ДБР у м. Києві наразі розташовано за адресою: м. Київ, вул. Олени Теліги, буд. 8, що знаходиться в Шевченківському районі м. Києва.

Крім того, висновок про підсудність скарг на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР у м. Києві Шевченківському районному суду м. Києва міститься також і в ухвалі Київського апеляційного суду від 18 травня 2022 року у справі 761/46065/21.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Однак, не зважаючи на те, що слідчого ТУ ДБР в м. Києві було викликано належним чином, завчасно, зокрема і з метою вирішення питання щодо підсудності даної скарги Шевченківському районному суду м. Києва, останній в судове засідання не з`явився, жодних відомостей, з урахуванням яких можна було б дійти висновку про непідсудність вказаної скарги Шевченківському районному суд м. Києва, не надав.

Отже, враховуючи наведене, слідчий суддя не вбачає підстав для висновку про непідсудність скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, Шевченківському районному суду м. Києва та вважає за можливе розглядати вказану скаргу по суті.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Як встановлено в судовому засіданні, у провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві перебуває кримінальне провадження №0000485 від 07.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

20 лютого 2023 слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000485 від 07.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000485 не отримано достатніх і об`єктивних даних та відповідно у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які очевидні та достатні підстави, які б свідчили про завдання кримінальним правопорушенням ОСОБА_3 будь-якої шкоди, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України. У зв`язку з цим слідчий приходить, в межах кримінального провадження повністю відсутні підстави для набуття ОСОБА_3 статусу потерпілого.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000485 від 07.10.2022.

Крім того, слідчий суддя враховує, що постанова слідчого від 20.02.2023 за своїм змістом та суттю повторює постанову слідчого від 06.01.2023 року, яка були скасована ухвалою слідчого судді як така, що не відповідає вимогам КПК України та є необгрунтованою.

При цьому, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить належного обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Не зважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів, викладених у заяві про кримінальне правопорушення, відносно заподіяння ОСОБА_3 шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000485 від 07.10.2022.

Разом з тим, слідчим, у порушення вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, обмежився посиланням на положення ст. 55 КПК України та посиланнями на відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про завдання ОСОБА_3 шкоди, разом з тим будь-якого висновку чи обґрунтування, тобто мотивів, за яких слідчий прийняв рішення про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, останнім у постанові не наведено, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, постанова слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 20 лютого 2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000485 від 07.10.2022, підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_5 задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 20 лютого 2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000485 від 07.10.2022, - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 20 лютого 2023 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000485 від 07.10.2022.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1