Справа № 481/897/22
Провадж.№ 1-кп/481/49/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новий Буг Миколаївської області клопотання прокурора ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000225 від 04 липня 2022 року відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 звернувся з клопотанням, у якому просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки вважає, що на даний час ризики, передбачені п. 1, 3, 5, ч.1 ст.177 КПК України (можливість переховуватись від суду, можливість незаконно впливати на неповнолітню потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення), які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати. Прокурор, як на обставини наявності вказаних ризиків посилається на те, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який, відповідно до санкції ч.3 ст.152 КК України карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років, може залишити місце свого проживання, з метою ухилитись від суду та виконання процесуальних рішень. Крім того, ОСОБА_4 проживає за однією адресою з потерпілою ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_8 , що свідчить про те, що останній, перебуваючи на волі, може незаконно впливати, шляхом умовлянь, підкупу та залякування потерпілого та свідка в кримінальному провадженні не давати свідчення відносно нього. Також, ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, вчинив нове кримінальне правопорушення, що може свідчити про те, що останній, перебуваючи на волі, може вчинити інші злочини. Такі можливі дії обвинуваченого, виходячи з встановлених обставин, на думку прокурора, вказують на ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконного впливу на потерпілу та свідка, та можливість ухилення від суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 , його захисник, адвокат ОСОБА_5 , потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили відмовити в його задоволенні та застосувати менш суворий запобіжний захід, зокрема, домашній арешт або особисте зобов`язання, мотивуючи його необгрунтованістю та тим, що доказів причетності ОСОБА_4 , до вчинення кримінального правопорушення судом не здобуто, свідків та потерпілу в судовому засіданні допитано, а тому він не має наміру ухилятись від суду та здійснювати вплив на свідків та потерпілу. Вчинення обвинуваченим раніше кримінальних правопорушень, за якими він покарання відбув, на думку захисника не є доказом ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 підтримала клопотання прокурора, мотивуючи тим, що воно обгрунтоване та законне.

Суд, заслухавши обгрунтування прокурора ОСОБА_3 , думку потерпілої ОСОБА_6 , її законного представника ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , вважає, що клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою слід підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з вимогами частин 1, 2, 3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст.199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Як вбачається з клопотання, ОСОБА_4 затриманий 04.07.2022 року в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 06 липня 2022 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03 вересня 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 29 серпня 2022 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05 жовтня 2022 року.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 30.09.2022 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28 листопада 2022 року.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 22.11.2022 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 січня 2023 року.

Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 18.01.2023 року відносно ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 березня 2023 року.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

З моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_4 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання частково змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, але не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід, або його скасування.

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, на даний час, не змінилися, крім ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід вважати: те, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки, усвідомлюючи, що обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, може залишити місце свого тимчасового проживання в АДРЕСА_1 , яке, також, не збігається з місцем його реєстрації ( АДРЕСА_2 ), з метою ухилитись від суду та виконання процесуальних рішень, може уникати кримінального переслідування та може вчинити інший злочин, на що вказує наявність непогашеної судимості.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу, з метою зміни ними показань, на теперішній час перестали існувати, оскільки усі свідки та потерпіла допитані в даному кримінальному провадженні, їх показання зафіксовані.

Посилання захисника ОСОБА_5 на певні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , як на підставу застосування до нього менш суворого запобіжного заходу, не є визначальними обставинами, які давали б можливість відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки, такі обставини існували на час обрання та продовження строку запобіжного заходу і на теперішній час не змінились.

Щодо доводів захисника про необґрунтованість обвинувачення, виходячи з доказів, вже досліджених, суд вважає необхідним зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обставини здійснення ОСОБА_4 конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, що не виключає можливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішенні ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи тяжкість вчиненого злочину, який інкримінуються обвинуваченому, суд враховує ступінь його суспільної небезпечності у конкретних умовах місця і часу та враховує, що до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосовано за мотивом однієї лише небезпечності злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справі (зокрема рішення «Едуард Шабалін проти Росії» від 16 жовтня 2014 року) про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість ОСОБА_4 , з метою попередження ризику його переховування від суду та вчинення нового кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості інкримінованого йому діяння, віку та стану його здоров`я, відсутності жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 2 місяці (шістдесят днів), без визначення розміру застави на підставі ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 178, 183, 184, 197, 199, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою на 2 місяці (шістдесят днів) з 15 березня 2023 року до 13 травня 2023 року, включно.

Строк дії ухвали в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - 2 місяці.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити прокурору ОСОБА_3 , обвинуваченому ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_5 та скерувати начальнику Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали проголошений о 13:50 год. 17.03.2023 р. в залі судових засідань в приміщенні Новобузького районного суду Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1 .