У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/523/22, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2022 року задоволено клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 , погоджене прокурором на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000193 від 06 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.402 КК України, про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Обрано відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати ОСОБА_6 з 14 год. 02 хв. 06 жовтня 2022 року по 03 грудня 2022 року включно.

Визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124 050 грн. (сто двадцять чотири тисячі п`ятдесят гривень).

Роз`яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:
-прибувати до слідчого, прокурора або суду за вимогою;
-утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків - два місяці.

З матеріалів вбачається, що 07 жовтня 2022 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся старший слідчий Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_8 , погоджене прокурором з клопотанням про обрання запобіжного заходу вигляді тримання відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
Відповідно до клопотання, - 13.03.2022 року Наказом № 54 начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_9 , громадянина ОСОБА_6 , призначено на посаду номера обслуги 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти 5 окремого стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , який призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до мобілізаційного плану на військову службу з 12.03.2022.
Під час проходження служби, військовослужбовець, солдат ОСОБА_6 зобов`язаний був дотримуватися вимог Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закону України «Про Збройні Сили України», Закону України «Про оборону України», Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного Статуту України,
Незважаючи на викладене, військовослужбовець Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 , номером обслуги 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти 5 окремого стрілецького батальйону, солдат ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.
Так, 29 вересня 2022 року, у пункті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , заступником командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення підполковником ОСОБА_10 , який є начальником за військовим званням відносно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , останньому доведено для виконання письмовий наказ командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_11 за № 224 від 29.09.2022, про вибуття ОСОБА_6 з розташування військової частини у населеному пункті Невицьке до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , а саме: до населеного пункту АДРЕСА_2 для підвищення боєздатності військової частини НОМЕР_1 та подальшого виконання обов`язків військової служби.
3 жовтня 2022 року ОСОБА_6 отримав від заступника командира військової частини НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_10 припис, який виданий відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 224 від 29.09.2022, про необхідність 04.10.2022 вибути до військової частини НОМЕР_1 , а саме: до населеного пункту АДРЕСА_2 , із зазначеним строком прибуття 05.10.2022 до 22.00 год.
Однак, солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, обізнаним із порядком проходження, несення внутрішньої служби, порядком віддання, виконання наказів військовослужбовцями, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 11, 29, 35, 37, 49, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 11, 17 Закону України «Про оборону України», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, свідомо бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, до 22.00 год. 05.10.2022 не прибув до військової частини НОМЕР_1 , а саме: до населеного пункту АДРЕСА_2 , та 06.10.2022 перебував у пункті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , маючи об`єктивну можливість виконати вказаний наказ, без поважних причин, умисно не виконав наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 224 від 29.09.2022 про вибуття до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , а саме до населеного пункту АДРЕСА_2 для підвищення боєздатності військової частини НОМЕР_1 та виконання обов`язків військової служби.
За таких обставин, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, непокорі, тобто інше умисне невиконання наказу, вчиненій в умовах воєнного стану.
Клопотання мотивоване тим, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин, який інкримінується ОСОБА_6 є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, знаходячись на волі, підозрюваний може використати свої зв`язки, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.
В ухвалі слідчий суддя зазначив, що слідчим у клопотанні та у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України, який відноситься до категорії тяжкого злочину і за який їй може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказується у клопотанні про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу. При цьому, взявши до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як більш м`які запобіжні заходи не будуть достатніми для запобігання вищезгаданих ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Разом із тим, взявши до уваги положення ч. 3 ст. 183 та ч. 4 ст. 182 КПК України, слідчий суддя визначив розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 124050 гривень, який на переконання слідчого судді, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків. Тому, клопотання слідчого задоволено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає приписам ст. ст. 177, 183, 184, 615 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що надані органом досудового розслідування докази доводять обставини, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України кримінального правопорушення. Вказаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання матеріалами (доказами).

Дослідивши вищевказані докази, колегія суддів вважає, що у них містяться відомості про вчинені ОСОБА_6 діяння, які підпадають під ознаки передбаченого ч. 4 ст. 402КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182).

При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують на даному етапі досудового розслідування обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний має відношення до вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є й висновок слідчого судді про існування передбачених ст.177 КПК України ризиків, зокрема можливого переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілого чи свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень.
Погоджуючись з вказаним висновком, колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення та фактичні обставини його вчинення, у своїй сукупності з його тяжкістю (передбачене ч. 4 ст. 402 КК України кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років) та даними про особу підозрюваного, повністю підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання також вбачається, що слідчий та прокурор під час розгляду клопотання посилалися на вищенаведені обставини, і що слідчим суддею таким дана належна оцінка.

Вищенаведені обставини свідчать і про обґрунтованість висновку слідчого судді про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання вищенаведеним ризикам.

При цьому, відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від органу досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахував і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, тяжкість та обставини кримінального правопорушення, характер та спосіб його вчинення, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, і дійшов належного висновку про визначення йому розміру застави, який, у разі його внесення, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 як підозрюваного у кримінальному провадженні.

Тому, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що визначений розмір застави, передбачений ст. 182 КПК України, гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, і у свою чергу обґрунтовано визначив розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

При цьому, апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі й про майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , які б свідчили про те, що визначений слідчим суддею розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, що в свою чергу свідчить про те, що підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного ОСОБА_6 апеляційним судом не встановлено. Також, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, так як існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, а інший, менш суворий, запобіжний захід чи застава в меншому розмірі, не зможуть запобігти вищевказаним ризикам перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів також вважає, що строк тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою слідчий суддя встановив відповідно до приписів ч. 1 ст. 197 КПК України.
На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, а ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст. 370 КПК.
Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 жовтня 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді