У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2022 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003015, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 листопада 2022 року за ознаками вчинення злочину, передбаченому ч. 3 ст. 286-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно із клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просив: застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, без можливості внесення застави.

Як на підставу, для вказаного, зазначав, що ОСОБА_4 вручено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Установлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, одружений, пенсіонер, із вищою освітою, зі слів раніше не судимий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Вважав, що вона відповідає вимогам обґрунтованості, оскільки підтверджується зібраними доказами, а саме: результатами огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, відомостями, що містяться у рапортах про реєстрацію повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення, протоколі затримання ОСОБА_4 від 18 листопада 2022 року, результатами медичного огляду ОСОБА_4 на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, показаннями підозрюваного ОСОБА_4 , результатами слідчого експерименту від 19 листопада 2022 року, а також іншими зібраними в ході досудового розслідування матеріалами.

На його думку, у разі, якщо слідча суддя не застосує до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід є ризик, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, про які зазначено у п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

До висновку про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, він дійшов, з огляду на суворість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

До висновку про існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, він дійшов, зважаючи на наявність у підозрюваного ОСОБА_4 зв`язків і знайомств, використовуючи які він може приховати або спотворити докази, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, речей та документів, які містять інформацію щодо дорожньо-транспортної пригоди. Він є реальним, оскільки під час досудового розслідування транспортного засобу на даний час не проведені експертизи і підозрюваний ОСОБА_4 може впливати на зроблені ними висновки.

До висновку про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, він дійшов, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_4 , має тісні соціальні зв`язки, у тому числі із працівниками органів державної влади та правоохоронних органів, обізнаний, що свідки проживають на території Київської області, а, наразі, здобуті покази свідка, який підтверджує факт перебування саме ОСОБА_4 за кермом, які є важливими і зміна яких може негативно вплинути на результат досудового розслідування.

До висновку про існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, він дійшов, зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжке кримінальне правопорушення.

Вважав, що запобігти зазначеним ним ризикам, буде можливим, виключно, за допомогою тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, оскільки про це свідчить вище викладене та аналіз у сукупності зібраних доказів.

Зазначав, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, застава може не визначатися у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Додатково вказував, щоб слідча суддя урахувала, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у період воєнного стану та на час його вчинення перебував у стані алкогольного сп`яніння та повинен був усвідомлювати, що така поведінка є явно неприйнятною, а вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України формує у суспільстві думку щодо безкарності депутатів, а також викликає негативне ставлення до них.

У судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання слідчого ОСОБА_6 , за обставин та підстав, які співпадають із викладеними у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив не брати його під варту, а обмежитись застосуванням до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного, посилаючись на те, що на даний час слідством не установлено, чи мав технічну можливість ОСОБА_4 уникнути дорожньо-транспортної пригоди, а матеріалах зібраних на досудовому розслідуванні немає результату медичного огляду на стан сп`яніння ОСОБА_4 , що може вплинути на кваліфікацію та вину останнього, а також ризики, передбачені п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені.

Таким чином, слідча заслухавши прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_5 , дослідивши надані матеріали, дійшла до таких висновків.

Частина перша статті 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування.

Слідча суддя зазначає, що частиною п`ятою статті 194 КПК України, передбачені такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Таким чином, вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя спочатку має установити чи обґрунтована підозра, у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, потім, чи є достатні підстави вважати, що існує один з ризиків, передбачений у ч. 1 ст. 177 КПК України і на які указав слідчий чи прокурор, і в останню чергу, чому більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання ризикам на які указав слідчий чи прокурор.

Слідча суддя зазначає, що у пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, за заявою № 42310/04, зазначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Слідчою суддею установлено, що 19 листопада 2022 року ОСОБА_4 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Фактичні обставини, вказаного кримінального правопорушення, викладені таким чином.

18 листопада 2022 року, близько 17:20 год., водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху, відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», керуючи автомобілем марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вишнева, с. Брилівка, Білоцерківського району, Київської області, зі сторони с. Попружна в напрямку смт. Ставище, де неподалік будинку № 32, вул. Вишнева, в порушення вимог п. 1.7 Правил дорожнього руху, згідно із яким «водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в колісних кріслах та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності», в порушення вимог п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху, згідно із яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, згідно із яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», в порушення вимог п. 12.2 Правил дорожнього руху, згідно із яким «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб в межах видимості дороги», в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, згідно із яким «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», проявив злочинну самовпевненість, не був уважним, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух, у темну пору доби не вибрав безпечну швидкість у межах видимості дороги, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого, допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду автомобіля марки «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 в попутному напрямку, по правому краю проїзної частини дороги.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 , пунктів 1.7, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті малолітньому потерпілому ОСОБА_9 .

Слідча суддя, дослідивши текст вказаної підозри, перевіривши матеріали надані на її підтвердження, вважає доведеною її обґрунтованість.

На думку слідчого судді, про це свідчать результати огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18 листопада 2022 року, за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Брилівка, вул. Вишнева, поблизу буд. № 32, в ході якого вилучено автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з механічними пошкодженнями передньої частини кузова, змиви з керма останнього, сліди папілярних візерунків з водійських дверей, частину лакофарбового покриття з узбіччя дороги та куртку загиблого пішохода ОСОБА_9 , результати огляду ОСОБА_4 на стан алкогольного сп`яніння, які становлять 1,6 проміле, 0,92 проміле, 0,72 проміле, показаннями свідка ОСОБА_10 , які зафіксовані у протоколі допиту від 19 листопада 2022 року, яка вказала на те, що за кермом автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебував ОСОБА_11 , детально розповіла про події, які відбувалися після дорожньо-транспортної пригоди, а також результатами слідчого експерименту, які зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту від 18 листопада 2022 року, де перевірено видимість із автомобіля за наявних погодних умов, на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Слідча суддя відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 , відносно недопустимості довідки, якою установлено стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_11 , оскільки відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК України, право оцінювати докази надано лише суду під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, а не слідчій судді під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Слідча суддя відхиляє доводи захисника ОСОБА_5 відносно того, що на даний час слідством не установлено, чи мав технічну можливість ОСОБА_4 уникнути дорожньо-транспортної пригоди, що може спростувати вину останнього, оскільки від моменту події кримінального правопорушення пройшов незначний час, який недостатній для проведення необхідних для цього експертиз, а наявні матеріали дозволяють слідчому судді установити обґрунтованість підозри ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

В свою чергу, слідча суддя, на виконання п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, перевіривши, чи існують достатні підстави вважати, що існують ризики, на які вказує сторона обвинувачення, вважає доведеним, що у разі незастосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

До вказаного висновку, слідча суддя дійшла, зважаючи на те, що з дня події кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 пройшов незначний час, наразі усі свідки не виявлені та не допитані, наявний один свідок, який вказує, що ОСОБА_4 був за кермом, в свою чергу ОСОБА_4 проживає поряд, у минулому був сільським головою, що ним підтверджено у судовому засіданні, тобто може мати зв`язки, використовуючи які, під загрозою понести відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі, може здійснювати незаконний вплив на свідків, аби уникнути відповідальності.

Щодо доведеності ризиків, передбачених п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України слідча суддя зазначає про таке.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Згідно із ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Слідча суддя зазначає, що обґрунтовуючи ризик втечі слідчий та прокурор посилалися лише на суворість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , будь-яких інших обставин не зазначали.

За таких обставин, установлення ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, з посиланням тільки на вказану обставину, буде суперечити усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка сформована з цього питання.

У зв`язку із цим, зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_4 з місця дорожньо-транспортної пригоди не втік, слідча суддя, згідно із ч. 1 ст. 22 КПК України, не може виходити за межі доводів і обставин зазначених у клопотанні, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України слід визнати недоведеним.

Слідча суддя зазначає, що посилаючись на ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий та прокурор не вказали, які саме це можуть бути речі чи документи, окрім цього, слідча суддя зазначає, що наразі, автомобіль, яким керував ОСОБА_4 та відповідні зразки з нього та інших речей на місці події кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній, уже вилучені в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18 листопада 2022 року, доказів про призначення будь-яких експертиз слідчій судді не надано.

За таких обставин, слідча суддя вважає, що прокурором не доведено, що має місце ризик, що без запобіжного заходу ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідча суддя зазначає, що слідчим чи прокурором, у ході розгляду клопотання не зазначено, яким іншим чином ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню.

За таких обставин, слідча суддя відхиляє посилання прокурора та слідчого на ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, оскільки установлена наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідча суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід.

Згідно із ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є особисте зобов`язання, особиста порука, застав, домашній арешт, тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, … найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Слідча суддя зазначає, що обґрунтування необхідності застосувати до ОСОБА_4 тримання під вартою, у клопотанні слідчого ОСОБА_6 , зводиться до тяжкості покарання, віку підозрюваного ОСОБА_4 , вагомості зібраних доказів, які підтверджують вину останнього, а також неприйнятність його поведінки та формування суспільної думки щодо безкарності депутатів.

Однак, доказів наявності у ОСОБА_4 статусу депутату не надано.

За таких обставин слідча суддя вважає дану обставину не встановленою.

Отже, слідча суддя зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , вагомість зібраних доказів, які підтверджують вину останнього, наявність у нього місця проживання, наявність міцних соціальних зв`язків, які підтверджені слідчим ОСОБА_6 у його клопотанні, вважає, що відповідно до правил ч. 4 ст. 194 КПК України, оскільки прокурор не довів, обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що запобігти установленим ризикам неможливо без тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , до підозрюваного ОСОБА_4 належить застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем його реєстрації та проживання.

Слідча суддя вважає, що вказаного запобіжного заходу буде достатнім для досягнення мети, визначеної у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно із ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Слідча суддя, вважає, що для досягнення задекларованої мети запобіжних заходів у ч. 1 ст. 177 КПК України, на підозрюваного ОСОБА_4 належить покласти обов`язки, передбачені у п. 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися із с. Брилівка Білоцерківського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Згідно із ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись ст. 177, 178, 179, 194, 309-310 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003015, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 листопада 2022 року за ознаками вчинення злочину, передбаченому ч. 3 ст. 286-1 КК України залишити без задоволення.

Обрати запобіжний захід у вигляді - домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Брилівка Білоцерківського району Київської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який полягатиме в забороні залишати місце проживання цілодобово до закінчення строку досудового розслідування, строком на 60 днів з моменту винесення ухвали, із зобов`язанням у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду, та з покладенням на ОСОБА_4 обов`язків передбачених п. 2, п. 3, ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1. не відлучатися із с.Брилівка Білоцерківського району Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ст. 139 КПК України, якщо підозрюваний, щодо якого здійснюється провадження, який був у встановленому цим Кодексом порядку викликаний (зокрема, наявне підтвердження отримання ним повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом), не з`явився без поважних причин або не повідомив про причини свого неприбуття, на нього накладається грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виконання ухвали доручити органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, відповідно до ст.181 КПК України.

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу покласти на органи внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Строк дії ухвали до 18 січня 2023 року та вона підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошений 24 листопада 2022 року о16:45 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1