Справа № 638/5968/22
Провадження № 1-кп/638/1291/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 листопада 2022 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в режимі відео конференції судове провадження за матеріалами кримінального провадження №0001581 від 07.10.2022 року стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Харкова, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, відбуваючого покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)», раніше засудженого: 03.12.2004 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 190 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 02.03.2007 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст.ст. 190 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 29.07.2008 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст.ст. 391, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 21.08.2010 року по відбуттю строку покарання. 22.04.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.5, 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 03.03.2016 року по відбуттю строку покарання. 03.12.2018 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. 16.05.2019 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.ст. 162 ч.1, 185 ч.3, 186 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4, 72 ч.5 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.05.2019 року по відбуттю строку покарання. Засуджений 08 листопада 2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі.
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.391 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 29.10.2019, на цей час кінець строку відбуття ним покарання є 29.10.2023.
Засуджений ОСОБА_4 в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» перебував з 01.11.2019 року.
Рішенням міжрегіональної комісії з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі, їх направлення і переведення для відбування покарання Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (витяг № 1.1/27-2022 з протоколу засідання № 27 від 27.07.2022 року) засудженому ОСОБА_4 , 1985 року народження,
визначено відбувати покарання в виправній колонії середнього рівня безпеки для чоловіків, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі. Запит наряду до Центральної комісії.
Центральною комісією Департаменту з питань виконання кримінальних покарань з питань визначення засудженим до позбавлення волі виду установи виконання покарань, місця відбування покарання особам, засудженим до позбавлення волі на певний строк, довічного позбавлення волі, арешту та обмеження волі (витяг № 1.10./24-2022 з протоколу засідання від 02.08.2022 року) прийнято рішення про направлення для подальшого відбування покарання ОСОБА_4 , 1985 року народження, із державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».
В державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» з 12.08.2022 року (згідно наряду МЮУ № 3/1-6492/Кщ/Вс від 02.08.2022 року).
12.08.2022 по прибуттю до держаної установи «Олексіївської ВК (№25)» засудженому ОСОБА_4 начальником відділення соціально-психологічної служби (далі за текстом - СПС) старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 були роз`яснені права та обов`язки засуджених та вимоги режиму відбування покарання.
З моменту прибуття до зазначеної вище колонії засуджений ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою порушення режиму відбуття покарання, став на шлях злісної непокори законним вимогам адміністрації установи та станом на 05.10.2022 мав 12 (дванадцять) дисциплінарних стягнень в установі за різні порушення режиму відбуття покарання, а саме: 3 рази поміщався до дисциплінарного ізолятору, 1 раз поміщався до приміщення камерного типу, мав 6 суворих догани та 2 догани. За час відбування покарання не заохочувався.
Так, 03.10.2022 року, близько 09 години 00 хвилин начальник сектору - начальник відділення соціально психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , в присутності чергового помічника начальника колонії майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , чергового офіцера ДІЗО-ПКТ, ДПК майора внутрішньої служби ОСОБА_8 та молодшого інспектора ВНіБ приміщення ДІЗО-ПКТ, ДПК старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_9 , пред`явив засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ст. 185 ч.3 КК України до 4 позбавлення волі, початок строку: 29.10.2019 року, кінець строку: 29.10.2023 року, який утримується в дільниці посиленого контролю, законну вимогу, а саме приступити до чергування по камері ДПК №2, згідно графіку чергувань.
Однак, в присутності начальника сектору - начальник відділення соціально психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 , чергового помічника начальника колонії майора внутрішньої служби ОСОБА_7 , чергового офіцера ДІЗО-ПКТ, ДПК майора внутрішньої служби ОСОБА_8 та молодшого інспектора ВНіБ приміщення ДІЗО-ПКТ, ДПК старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_9 , засуджених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 засуджений ОСОБА_4 відкрито, демонстративно, в категоричній формі, вживаючи жаргонні слова, відмовився від виконання обов`язків чергового по камері ДПК №2, згідно графіку чергувань, з яким він був ознайомлений під підпис.
При цьому засуджений ОСОБА_4 був вдягнений та взутий по сезону, мав безперервний 8 годинний сон, скарг на стан свого здоров`я засуджений не висловлював, всім необхідним інвентарем був забезпечений.
Свою відмову засуджений ОСОБА_4 мотивував особистим переконанням, незгодою з режимом відбування покарання в установі, небажанням знаходитись в загальній масі засуджених, а також тим, що вважає розпорядок дня встановлений в установі та правила відбування покарання для себе неприйнятними. При цьому він вів себе гордовито, зухвало, демонстративно відмовлявся від виконання обов`язків чергового по камері ДПК №2.
Начальником сектору - начальником відділення соціально психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 засудженому ОСОБА_4 були роз`яснені положення ст.ст. 9, 94, 107, 133 Кримінально-виконавчого кодексу України, розділ 2 п. 3 Правил внутрішнього розпорядку, ст. 391 Кримінального кодексу України, що його відмова від виконання вимог адміністрації установи, передбачених діючим законодавством, тягне за собою кримінальну відповідальність згідно законодавства України. При цьому в разі відмови від виконання законних вимог адміністрації, згідно ст. 103 Кримінально-виконавчого кодексу України, адміністрація установи має право фіксувати це на аудіо-відео носії. Потім начальник сектору - начальник відділення соціально психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 пред`явив засудженому ОСОБА_4 повторну вимогу, згідно діючого законодавства приступити до виконання обов`язків чергового по житловому приміщенню дільниці посиленого контролю, однак і після цього, в присутності вказаних осіб, він в категоричній формі відмовився виконати дані дії.
Начальник сектору - начальник відділення соціально психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 запропонував засудженому ОСОБА_4 час подумати і вищевказані представники установи вийшли з розташування камери №2 ДПК.
04.10.2022 року, близько 09 години 10 хвилин начальник сектору - начальник відділення соціально психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , в присутності чергового помічника начальника колонії старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_13 , чергового офіцера ДІЗО-ПКТ, ДПК старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_14 та молодшого інспектора ВНіБ приміщення ДІЗО-ПКТ, ДПК старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_15 , пред`явив засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ст. 185 ч.3 КК України до 4 позбавлення волі, початок строку: 29.10.2019 року, кінець строку: 29.10.2023 року, який утримується в дільниці посиленого контролю, законну вимогу, а саме приступити до чергування по камері ДПК №2, згідно графіку чергувань.
Однак, в присутності начальника сектору - начальник відділення соціально психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 , чергового помічника начальника колонії старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_13 , чергового офіцера ДІЗО-ПКТ, ДПК старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_14 та молодшого інспектора ВНіБ приміщення ДІЗО-ПКТ, ДПК старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_15 , засуджених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 засуджений ОСОБА_4 відкрито, демонстративно, в категоричній формі, вживаючи жаргонні слова, відмовився від виконання обов`язків чергового по камері ДПК №2, згідно графіку чергувань, з яким він був ознайомлений під підпис.
При цьому засуджений ОСОБА_4 був вдягнений та взутий по сезону, мав безперервний 8 годинний сон, скарг на стан свого здоров`я засуджений не висловлював, всім необхідним інвентарем був забезпечений.
Свою відмову засуджений ОСОБА_4 мотивував особистим переконанням, незгодою з режимом відбування покарання в установі, небажанням знаходитись в загальній масі засуджених, а також тим, що вважає розпорядок дня встановлений в установі та правила відбування покарання для себе неприйнятними. При цьому він вів себе гордовито, зухвало, демонстративно відмовлявся від виконання обов`язків чергового по камері ДПК №2.
Начальником сектору - начальником відділення соціально психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 засудженому ОСОБА_4 були роз`яснені положення ст.ст. 9, 94, 107, 133 Кримінально-виконавчого кодексу України, розділ 2 п. 3 Правил внутрішнього розпорядку, ст. 391 Кримінального кодексу України, що його відмова від виконання вимог адміністрації установи, передбачених діючим законодавством, тягне за собою кримінальну відповідальність згідно законодавства України. При цьому в разі відмови від виконання законних вимог адміністрації, згідно ст. 103 Кримінально-виконавчого кодексу України, адміністрація установи має право фіксувати це на аудіо-відео носії. Потім начальник сектору - начальник відділення соціально
психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 пред`явив засудженому ОСОБА_4 повторну вимогу, згідно діючого законодавства приступити до виконання обов`язків чергового по житловому приміщенню дільниці посиленого контролю, однак і після цього, в присутності вказаних осіб, він в категоричній формі відмовився виконати дані дії.
Начальник сектору - начальник відділення соціально психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 запропонував засудженому ОСОБА_4 час подумати і вищевказані представники установи вийшли з розташування камери №2 ДПК.
05.10.2022 року, близько 09 години 20 хвилин начальник сектору - начальник відділення соціально психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 , в присутності чергового помічника начальника колонії майора внутрішньої служби ОСОБА_16 , та молодшого інспектора ВНіБ приміщення ДІЗО-ПКТ, ДПК
старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_17 , пред`явив засудженому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ст. 185 ч.3 КК України до 4 позбавлення волі, початок строку: 29.10.2019 року, кінець строку: 29.10.2023 року, який утримується в дільниці посиленого контролю, законну вимогу, а саме приступити до чергування по камері ДПК №2, згідно графіку чергувань.
Однак, в присутності начальника сектору - начальник відділення соціально психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_6 , чергового помічника начальника колонії майора внутрішньої служби ОСОБА_16 та молодшого інспектора ВНіБ приміщення ДІЗО-ПКТ, ДПК старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_17 , засуджених: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 засуджений ОСОБА_4 відкрито, демонстративно, в категоричній формі, вживаючи жаргонні слова, відмовився від виконання обов`язків чергового по камері ДПК №2, згідно графіку чергувань, з яким він був ознайомлений під підпис.
При цьому засуджений ОСОБА_4 був вдягнений та взутий по сезону, мав безперервний 8 годинний сон, скарг на стан свого здоров`я засуджений не висловлював, всім необхідним інвентарем був забезпечений.
Свою відмову засуджений ОСОБА_4 мотивував особистим переконанням, незгодою з режимом відбування покарання в установі, небажанням знаходитись в загальній масі засуджених, а також тим, що вважає розпорядок дня встановлений в установі та правила відбування покарання для себе неприйнятними. При цьому він вів себе гордовито, зухвало, демонстративно відмовлявся від виконання обов`язків чергового по камері ДПК №2.
Начальник сектору - начальник відділення соціально психологічної служби сектору для тримання осіб узятих під варту старший лейтенант внутрішньої служби ОСОБА_6 повідомив засудженого ОСОБА_4 , що про його дії буде поінформовано Харківське районне управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області, посадовими особами якого буде вирішено питання про внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 391 КК України, після чого вищевказані представники колонії вийшли з камери №2 ДПК, а засуджений ОСОБА_4 так і не приступив до виконання обов`язків чергового по камері №2 ДПК.
У вищевказані періоди часу засуджений ОСОБА_4 оглядався черговими лікарями: фельдшером ОСОБА_18 , фельдшером ОСОБА_19 .. Скарг на поганий стан здоров`я не висловлював, вищевказані лікарі засвідчили, що останній за станом здоров`я може виконувати роботу з прибирання камери дільниці посиленого контролю.
Засудженому ОСОБА_4 в період відбування покарання в державній установі «Олексіївська виправній колонії (№ 25)» неодноразово раніше доводилися вимоги режиму відбування покарання, правила поведінки засуджених, правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, норми дисциплінарної та кримінальної відповідальності за вчинення засудженими протиправних дій, у тому числі і ст. 391 КК України.
Вказані дії засудженого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 391 КК України, тобто злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
18 листопада 2022 року між прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001581 від 07.10.2022 з одного боку та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у цьому провадженні з іншого боку, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 391 КК України, а саме: Обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:
а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;
б)сприяти виявленню та припиненню інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 391 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, за ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2021 року за ст. 185 ч.3 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 5 місяців позбавлення волі.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст.470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження, характер і тяжкість обвинувачення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 чинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, а тому його дії суд кваліфікує за ст.391 КК України.
Дослідженими в судовому засіданні даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий: 03.12.2004 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 190 ч.1 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; 02.03.2007 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ст.ст. 190 ч.2, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 29.07.2008 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ст.ст. 391, 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 21.08.2010 року по відбуттю строку покарання. 22.04.2013 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст.ст. 185 ч.3, 185 ч.5, 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 03.03.2016 року по відбуттю строку покарання. 03.12.2018 року Дергачівським районним судом Харківської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. 16.05.2019 року Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.ст. 162 ч.1, 185 ч.3, 186 ч.3, 70 ч.1, 70 ч.4, 72 ч.5 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.05.2019 року по відбуттю строку покарання. Засуджений 08 листопада 2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ст. 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі.
Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що скоєний ним злочин у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
При цьому, щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю злочину, визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому суд, вважає можливим призначити йому узгоджене сторонами покарання за ст.391 КК України.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 469, 472-475 КПК України, суд, -
ухвалив:
Затвердити угоду від 18.11.2022 року між прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання винуватості.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого, ст. 391 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 18.11.2022 року покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 листопада 2021 року за ст. 185 ч.3 КК України та призначити покарання у вигляді 1 (одного) року 5 місяців позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя: