судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_3
Так, 14 червня 2022 року в рамках цього кримінального провадження складено повідомлення про підозру ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 384 та ч. 4 ст. 358 КК України. Отже, одним із підозрюваних у цьому кримінальному провадженні був ОСОБА_2 . Однак, відповідно до матеріалів кримінального провадження він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто за більш ніж один рік і чотири місяці до повідомлення про підозру.
Сторона захисту вважає, що КПК України не наділяє орган досудового розслідування або прокурора правом повідомлення про підозру особі, яка померла. На думку сторони захисту, єдиний можливий варіант складання такого повідомлення про підозру та направлення його до суду є обставина, якщо близький родич померлої особи заперечує проти закриття кримінального провадження із вказаних підстав, тобто бажає реабілітувати померлого.
Через три дні після цього, 15.08.2022 в рамках цього ж кримінального провадження ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України. 01.11.2022 закрито кримінальне провадження в частині повідомленої ОСОБА_2 підозри. Відносно ОСОБА_1 обвинувальний акт був складений 15.11.2022 і направлений до суду наступного дня, 16.11.2022. З урахуванням вимог статті 290 КПК України ОСОБА_1 та його захисникам 04.11.2022 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до його матеріалів, ознайомлення з якими тривало до 08.11.2022.
Сторона захисту вважає, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Будь-яких винятків КПК України не містить і не має значення чи повідомлялось у цьому кримінальному провадженні про підозру іншим особам.
Та обставина, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 11.08.2022 строк досудового розслідування за підозрою ОСОБА_2 був продовжений до 14.11.2022 жодним чином не продовжує двомісячний строк досудового розслідування кримінальних правопорушень, про підозру у вчиненні яких ОСОБА_1 було повідомлено 15.08.2022.
Відтак, за позицією сторони захисту, строк досудового розслідування кримінальних правопорушень після оголошеної підозри ОСОБА_1 продовженим не був, а двомісячний строк досудового розслідування з дня повідомлення ОСОБА_1 про підозру закінчився 15.10.2022 і поновленню не підлягає. Обвинувальний акт був складений 15.11.2022 і направлений до суду 16.11.2022 поза межами строку досудового розслідування.
В ухвалі про закриття кримінального провадження більшістю суддів сформовано позицію, що двомісячний строк досудового розслідування слід обчислювати саме від дати повідомлення про підозру ОСОБА_1 , оскільки ухвала від слідчого судді про продовження строку досудового розслідування не може породжувати жодних правових наслідків. Суд зазначив, що у кримінальному провадженні сторона обвинувачення, використовуючи правила КПК України, що підлягають застосуванню до живих людей, склала письмове повідомлення про підозру щодо особи, яка на той час вже померла - ОСОБА_2 . У подальшому ці обставини були використанні нею для продовження строку досудового розслідування.
Такі факти безпосередньо вплинули на права підозрюваного ОСОБА_1 , адже він поставлений у ситуацію, коли вже був штучно продовжений строк досудового розслідування для сторони обвинувачення фактично до трьох місяців (до 14.11.2022) із дня повідомлення йому про підозру 15.08.2022, хоча за правилами п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України мав становити два місяці (до 15.10.2022).
Вважаю за необхідне висловити окрему думку щодо постановленого судового рішення, виходячи з таких мотивів.
Чинний КПК України не передбачає «відкриття» кримінального провадження щодо конкретної особи. Аналіз ст. 214 КПК України дає підстави стверджувати, що всі провадження, що відкриваються за його правилами, є так званими «фактовими», а можливість встановити особу, щодо якої є певні дані щодо вчинення саме нею кримінального правопорушення, на етапі внесення даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є неможливим.
Можливість вручити підозру особі виникає на тому етапі досудового розслідування, коли стороною обвинувачення зібрані достатні фактичні дані для пред`явлення такої підозри у вчиненні певного кримінального провадження.
Статтею 36 КПК України встановлено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а п. 11 ч. 2 ст. 36 КПК України передбачено його право повідомляти особі про підозру. В цій справі основним питанням є обрахування строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, якщо така підозра була вручена особі, яка вже померла.
На мою думку, сторона обвинувачення в цьому випадку діяла правомірно, оскільки тільки після вручення особі повідомлення про підозру в родичів такої особи виникає право на його реабілітацію. Сторона обвинувачення зобов`язана пред`явити особі повідомлення про підзору, у разі наявності достатніх фактичних даних для цього, для надання можливості родичам померлого наполягати на його реабілітації, і саме з моменту пред`явлення підозри у близьких родичів померлого виникає таке право.
Близькі родичі зможуть, отримавши повідомлення про підозру, вирішувати питання про вибір представника, який в подальшому буде здійснювати певну доказову діяльність. Не зважаючи на те, що відповідно до елементів презумпції невинуватості, підозрюваний (його родичі в разі смерті особи) не зобов`язаний доводити свою невинуватість, їм, все ж, повинне бути надано право здійснювати доказову діяльність за їх бажанням. Очевидно, що за умов непред`явлення підозри гіпотетичне бажання або небажання здійснювати таку діяльність залишиться нез`ясованим.
При наявності достатніх фактичних обставин, зібраних стороною обвинувачення, саме пред`явлення підозри ОСОБА_2 стало підставою для виникнення в його родичів підстав для реабілітації.
У разі ж непред`явлення особі, яка померла, повідомлення про підозру для можливості продовжувати кримінальне провадження з метою реабілітації такої особи, але за наявності достатніх фактів, які свідчать про можливе вчинення такою особою кримінального правопорушення це може поставити особу в ситуацію, при якій у держави залишатимуться кримінально-правові претензії до такої особи.
Таким чином, в разі пред`явлення підозри орган, що здійснює кримінальне провадження, наділяє підозрюваного та його родичів правами у частині реабілітації, яка є «можливістю доведення невинуватості» померлого підозрюваного (навіть з урахуванням принципу покладення тягаря доведення вини саме на сторону обвинувачення).
Верховний Суд в постанові від 25.02.2020 у справі № 599/593/18 вказав, що коли йдеться про реабілітуючі підстави закриття кримінального провадження, слід виходити з того, що особа не вчинила протиправного діяння, передбаченого кримінальним законом, i, як результат, має право на реабілітацію. До реабілітуючих підстав належать ті, які свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується, і тягнуть за собою зняття підозри, відновлення доброго імені, гідності та репутації.
В цій справі Верховний Суд залишив в силі ухвалу суду апеляційної інстанції про закриття кримінального провадження, де апеляційний суд зазначив про відсутність підстав для реабілітації особи. При чому, як випливає зі змісту судових рішень, в цій справі особі було пред`явлено повідомлення про підозру вже після його смерті, а Верховний Суд вказав на відсутність процесуальних порушень для скасування рішення суду нижчої інстанції.
Щодо питання обчислення строку досудового розслідування, після повідомлення особі про підозру, вважаю, що чинним кримінальним процесуальним законом не передбачено окремого порядку здійснення кримінального провадження для реабілітації померлої особи, щодо якої існує обґрунтована підозра про вчинення нею злочину.
Вважаю за необхідне також звернути увагу на наступне.
Пунктом 5 частини 2 статті 284 КПК України передбачалось, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.
Із 25.08.2022 на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану» № 2462-IX від 27.07.2022 редакція цієї норми встановлює, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, особа, стосовно якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, але не повідомлено про підозру у зв`язку з її смертю, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.
Тож, законодавець, розуміючи неврегульованість процесуального статусу особи, щодо якої зібрано достатньо доказів для повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вніс відповідні зміни до процесуального закону, а постанова про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 була прийнята вже під час дії цієї норми, 01 листопада 2022 року.
До цього моменту вказане питання було недостатньою мірою врегульоване КПК України, однак, на мою думку, тут слід керуватися тим принципом, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження (ч. 6 ст. 9 КПК України). В цьому випадку слід звернутися до принципу публічності (ex officio), який закріплений в статті 25 КПК України і відповідно до якого прокурор зобов`язаний вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. Тому офіційно не встановлювати особу, яка, на думку обвинувачення, вчинила вказане кримінальне правопорушення, навіть за наявності вищенаведених обставин щодо інформації про його смерть, у прокурора можливості не було.
Матір`ю ОСОБА_2 написана заява, в якій вона повідомила, що не наполягає на провадженні з метою реабілітації померлого сина та не заперечує проти закриття кримінального провадження. Така заява близьким родичем померлого написана після повідомлення йому про підозру 14.06.2022. Кримінальне ж провадження в частині ОСОБА_2 закрито 01.11.2022. Водночас, кримінальний процесуальний закон не встановлював жодного строку, протягом якого, у разі відсутності підстав для продовження кримінального провадження для реабілтації, воно повинно бути закрито прокурором.
Навіть за наявності заяви матері підозрюваного про можливість закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_2 , факт продовження здійснення досудового розслідування і винесення постанови про закриття провадження через декілька місяців після такої заяви автоматично не свідчить про незаконність такого розслідування. Сторона кримінального провадження є вільною у використанні своїх прав у межах, встановлених КПК України і має право як реалізовувати, так і не реалізовувати надані їй процесуальним законом права. Вказане є тактикою органу досудового розслідування та дискрецією прокурора, яка не свідчить про незаконність його дій.
Крім того, я не погоджуюсь з викладеною позицією більшості суддів, що факт продовження строку досудового розслідування в момент прийняття рішення слідчим суддею про продовження такого строку безпосередньо вплинули на права підозрюваного ОСОБА_1 та мало місце очевидне погіршення його становища, оскільки він був позбавлений права на участь у вирішенні питання про продовження двомісячного строку досудового розслідування, який закінчився 15.10.2022, після пред`явлення йому підозри.
Розгляд клопотання про продовження строку досудового розслідування відбувався до набуття ОСОБА_1 процесуального статусу підозрюваного та до набуття ним прав, які випливають із цього статусу, тому він на той час не мав права на участь у вирішенні питання про продовження строку досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні.
Звертаю увагу, що ухвала слідчого судді прийнята 11 серпня 2022 року, а здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_1 відбулось після цього - 15 серпня 2022 року.
Суддя ОСОБА_3