Справа № 309/1088/23
Провадження № 1-кс/309/178/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000074 від 14 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000074 від 14 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна.

Клопотання вмотивоване тим, що 14.03.2023, близько 11 години 30 хвилин, надійшов рапорт від поліцейського СРПП Хустського РУП про те, що під час несення служби зупинено автомобіль марки «БМВ 528і», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 . Під час перевірки номерів кузова у працівників поліції виникли сумніви щодо їх справжності, а саме: символи та шрифт відрізняються від заводських.

В подальшому старшим слідчим СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 було проведено огляд місця події: відрізок автомобільної дороги біля будинку №30 по вулиці Львівській в м.Хуст Закарпатської області, де з місця вилучено автомобіль марки «БМВ 528і», 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , «VIN код НОМЕР_2 », який поміщено на арештмайданчик Хустського РУП.

В судове засідання дізнавач ОСОБА_3 не з`явився, в клопотанні /а.с.2/ просив розглянути його в суді без його участі.

ОСОБА_5 та її представник - адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву, в якій виклали свої письмові заперечення, просили відмовити в задоволені клопотання дізнавача та розглянути клопотання в їх відсутність.

Надане заперечення вмотивовано тим, що

-працівники поліції після зупинки транспортного засобу взагалі не перевіряли автомобіль, натомість пояснили, що надійшло анонімне повідомлення, згідно якого автомобіль, на якому рухалася ОСОБА_5 , має ознаки підробки VIN номеру;

-працівник поліції не володіє необхідними знаннями для здійснення такої перевірки, натомість тільки експерт може провести відповідну експертизу та виявити сліди зміни VIN номеру автомобіля;

-самий лише рапорт працівника поліції не може слугувати єдиним доказом можливого вчинення кримінального правопорушення, оскільки працівник поліції є заінтересованою особою;

-однак ОСОБА_5 все одно погоджується на проведення трасологічної експертизи, однак без накладення арешту на транспортний засіб, оскільки накладення арешту на останній суттєво ускладнить її повсякденне життя, оскільки вона працює та має на утриманні малолітню доньку.

Дослідивши клопотання та матеріали, надані до нього, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні дізнавача, слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод: будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України: арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення:

1)збереження речових доказів;

2)спеціальної конфіскації;

3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України: у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 98 КПК України: речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України: арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, як вбачається з наданих матеріалів, дізнавач, обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст.132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які посилався у клопотанні.

В наданих матеріалах не міститься жодного доказу того, що вказане у клопотанні майно, а саме транспортний засіб «БМВ 528і», д.н.з. НОМЕР_1 , відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а відповідна постанова органу досудового розслідування про визнання цього майна речовим доказом у матеріалах, наданих до клопотання, взагалі відсутня.

Таким чином, зазначене вище майно, а саме: автомобіль марки «БМВ 528і», 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , «VIN код НОМЕР_2 », на теперішній час:

1)не є речовим доказом по кримінальному провадженню;

2)не підлягає спеціальній конфіскації;

3)не підлягає конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4)не підлягає арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, оскільки цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений,

На підставі вищевикладеного слідчий суддя дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання.

Керуючись ст.2, 7, 16, 22, 26, 94, 98, 132, 170-174, 309, 369, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000074 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, погоджене прокурором Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно відмовити.

Зобов`язати дізнавача СД Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 повернути автомобіль марки «БМВ 528і», 2013 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1