Справа № 487/1990/21
Провадження № 1-кп/487/230/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду м. Миколаєва кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0002417 від 27.06.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Миколаєва, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13.03.2008 Заводським районним судом м. Миколаїв за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 185, 304, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 13.10.2011 через відбуття строку покарання;

- 06.11.2012 Заводським районним судом м. Миколаїв за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 16.01.2013р. Заводським районним судом м. Миколаїв за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- 02.04.2014 Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 2 ст. 289, ст. 71 КК України до позбавлення волі 5 років 1 місяць, звільнився 09.08.2018р. умовно-достроково з не відбутим строком 7 місяців 4 дня;

- 22,12.2020 Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 . ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі.

за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним:

27.06.2020, приблизно о 15.30 годині ОСОБА_3 , знаходячись на пляжі річки «Південний Буг», розташованого напроти будинку №36 по вул. Лазурна в місті Миколаєві, на пляжній підстилці побачив сумку чорного кольору з написом «POLO PAND» та в нього виник повторний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку сторонніх осіб та власника майна, здійснив крадіжку сумки чорного кольору з написом «POLO PAND» вартістю 126,67 гривень, в якій знаходились мобільний телефон марки «Samsung А 20» синього кольору, вартістю 5799 гривень, мобільний телефон марки «Samsung А50» синього кольору, вартістю 4533,33 гривень, гаманець чорного кольорумарки «Dr.BOND», вартістю 216,67 гривень та дві картки, видані AT КБ «Приват Банк» №775882 та №612247, які належать ОСОБА_5 .

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник

розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому

ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 10675,67 гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 27.06.2020, приблизно о 15.30 годині ОСОБА_3 , знаходячись на пляжі річки «Південний Буг», розташованого напроти будинку №36 по вул. Лазурна в місті Миколаєві, здійснив крадіжку сумки чорного кольору з написом «POLO PAND» в середині якої, крім іншого, знаходились дві картки, видані AT КБ «Приват Банк» №775882 та № НОМЕР_1 та в нього виник повторний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 підійшов до банкомату АТ КБ «Приват Банк», який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна, 13/2, та здійснив крадіжку грошових коштів шляхом зняття готівки з банківських карток, які належать ОСОБА_5 , а саме:

1.о 15.44 годині зняв грошові кошти у розмірі 1800 гривень з картки,

виданою АТ КБ «Приват Банк» №612247;

2.о 15.45 годині зняв грошові кошти у розмірі 900 гривень з картки,

виданою АТ КБ «Приват Банк» №775882.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 2700 гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 14.07.2020 приблизно о 11.00 годині ОСОБА_3 , знаходячись на пляжі річки «Південний Буг», розташованого напроти будинку №36 по вул. Лазурна в місті Миколаєві, на дерев`яній лавці побачив сумку чорного кольору та в нього виник повторний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку сторонніх осіб та власника майна, здійснив крадіжку сумки чорного кольору, в якій знаходились мобільний телефон марки «Huawei Y6 Prime» золотистого кольору, вартістю 5148 гривень та готівкові грошові кошти в сумі 110 гривень, які належать ОСОБА_6 .

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 5258 гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Крім того, 20.07.2020, приблизно о 18.30 годині ОСОБА_3 , знаходячись на пляжі річки «Південний Буг», розташованого поблизу кафе «Ковбой» по вулиці Лазурна, 1/7, в місті Миколаєві, на дерев`яній лавці побачив сумку світлого кольору та в нього виник повторний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку сторонніх осіб та власника майна, здійснив крадіжку майна, яке належить ОСОБА_7 , яке знаходилось у сумці світлого кольору, а саме: мобільного телефону марки «Realme RMX2030» бірюзового кольору, вартістю 5000 гривень, шкіряного гаманця помаранчевого кольору, вартістю 800 гривень та готівкові грошові кошти в сумі 300 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 6100 гривень.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Вказаних висновків суд дійшов, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 який безпосередньо при допиті під час судового розгляду вину в інкримінованому йому злочині визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

За згодою обвинуваченої та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 та наданими прокурором матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю, і дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно ст. 23 КК України, виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Частиною 2 ст. 24 КК України передбачено, що прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Відповідно до пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, предметом злочинів проти власності є майно,яке має певну вартість і є чужим для винної особи; крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 63 КК України, покарання увиді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу. Позбавлення волі встановлюється на строк від одного до п`ятнадцяти років, за винятком випадків, передбачених Загальною частиною КК України.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише уразі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів(ст.12КК України),а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікуваннявід суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено законом до категорії нетяжких злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, визнання провини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій, суд також враховує особу обвинуваченого то, що він раніше не судимий, на обліку у Комунальному некомерційному підприємстві "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради не перебуває.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.10.2021 року за ч.2 ст. 185, КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією належного йому на праві власності майна.

ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, ч.2 ст. 185, 27.06.2020 року, 14.07.2020, 20.07.2020 тобто до постановлення вироком суду.

Оскільки ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення до постановлення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 01.10.2021 року, тому при призначенні покарання суд керується вимогами ч.4 ст. 70 КК України.

За таких обставин, суд вважає, що остаточне призначене ОСОБА_3 покарання за даним вироком має бути тільки у виді позбавлення волі.

На думку суду застосування саме такого виду та міри основного покарання відповідатиме меті кримінального покарання, сприятиме виправленню обвинуваченої та запобігатиме вчиненню нових злочинів, як обвинуваченої, так і іншими особами.

З обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню судові витрати понесені на залучення експерта в сумі 3269,00 грн.

Долю речових доказів вирішити на підставі 100 КК України.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України , суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань і остаточне покарання призначити ОСОБА_3 у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 - не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмірі 3269,00 грн.

Речовий доказ, а саме чоловіча сумка чорного кольору виготовлена з матеріалу замінник шкіри, гаманець чорного кольору виготовлений по типу книжки з матеріалу замінник шкіри, мобільний телефон марки «Samsung А 20» синього кольору - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

На вирок учасниками кримінального провадження може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1