Справа №760/9425/22 1-кс/760/365/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України в порядку статті 303 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України (далі ГПД НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

У поданій скарзі ОСОБА_3 просить зобов`язати керівника ГПД НАБУ внести до ЄРДР відомості його заяви за вих. № 4756/15 від 15 липня 2022 року про вчинені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень за кваліфікацією частина друга статті 366, частина перша статті 396, частина друга статті 256, частина перша статті 111, стаття 170, частина друга статті 15, частина п`ята статті 27 КК України; зобов`язати керівника ГПД НАБУ надати йому належним чином завірені витяги з ЄРДР та Пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях, що відповідають зазначеній ним кваліфікації вчиненого злочину - частина друга статті 366, частина перша статті 396, частина друга статті 256, частина перша статті 111, стаття 170, частина друга статті 15, частина п`ята статті 27 КК України; зобов`язати керівника ГПД НАБУ повідомити суд про виконання ухвали суду; зазначити в резолютивній частині ухвали вказані ним в заяві усі кваліфікаційні статті вчиненого злочину - частина друга статті 366, частина перша статті 396, частина друга статті 256, частина перша статті 111, стаття 170, частина друга статті 15, частина п`ята статті 27 КК України.

Скарга мотивована тим, що 15 липня 2022 року, через приймальну НАБУ, він подав на ім`я керівника ГПД НАБУ заяву за вих. № 4756/15 про вчинені ОСОБА_4 , ОСОБА_7 і ОСОБА_6 кримінальні правопорушення, в якій зазначив всі елементи вчиненого злочину, яка була того ж дня зареєстрована в НАБУ, однак у порушення вимог чинного законодавства станом на 23 липня 2022 року, керівником ГПД НАБУ ОСОБА_8 у жодний із способів так і не було повідомлено про внесення до ЄРДР відомостей його заяви, що суперечить засадам кримінального судочинства, КПК України, Конституції України та практики ЄСПЛ.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД НАБУ, в порядку статті 303 КПК України, повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 01 серпня 2022 року скасовано, матеріали повернуто до Солом`янського районного суду міста Києва на новий розгляд слідчим суддею, оскільки відсутні підстави вважати, що скарга ОСОБА_3 підсудна Вищому антикорупційному суду.

Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. 14 лютого 2022 року до суду подав заяву, в якій просить розгляд скарги проводити у його відсутність, скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Уповноважена особа НАБУ в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. 10 лютого 2022 року до слідчого судді надійшли пояснення представника Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , в яких зазначено, що до Національного антикорупційного бюро України надійшла заява ОСОБА_3 від 15 липня 2022 року № 4756/15, зареєстрована 15 липня 2022 за № В-5078 щодо можливих неправомірних дій суддів Шостого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 . При цьому вказано, що заяви ОСОБА_3 від 25 листопада 2020 року № 4065/25, від 26 березня 2021 року № 4302/26 та від 23 грудня 2021 року № 4680/23, у тому числі, із аналогічних питань раніше надходили до Національного бюро, зареєстровані 25 листопада 2020 року за № В?17794, 26 березня 2021 року за № В-3887, 24 грудня 2021 року за № В-16752, та вже були предметом розгляду. Про результати розгляду вищевказаних заяв ОСОБА_3 поінформовано листами НАБУ із наданням відповідних роз`яснень. При цьому, у поточній заяві ОСОБА_3 не наведено нових даних чи обставин, які б потребували додаткового розгляду. Також, ОСОБА_3 поінформовано листом від Національного бюро від 20 липня 2022 року № 11-188/12275, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішене по суті. Крім того, ОСОБА_3 було оскаржено бездіяльність уповноважених осіб Національного бюро, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявами від 26 березня 2021 року № 4302/26 та від 23 грудня 2021 року № 4680/23. Ухвалами слідчих суддів у задоволенні скарг ОСОБА_3 було відмовлено. Таким чином, бездіяльність з боку службових осіб Національнгого бюро, що може бути оскаржена до слідчого судді в порядку, передбаченому статтею 303 КПК України, відсутня. З огляду на викладене, просить відмовити в задоволенні скарги та розглянути справу у відсутність представника НАБУ.

У зв`язку з неявкою в судове засідання особи, яка подала скаргу та уповноваженої особи НАБУ, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Згідно з частиною третьою статті 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Статтею 26КПКУкраїни передбачено, що, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд вважає за можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу та дослідивши додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Положеннями частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Виходячи з пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення статті 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з частиною першою статті 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (пункт частини п`ятої статті 214 КПК України).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це є гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Судом встановлено, що 15 липня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Національного антикорупційного бюро України з заявою про вчинення кримінальних правопорушень суддями Шостого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за вих. № 4756/15 від 15 липня 2022 року.

15 липня 2022 року НАБУ було отримано заяву ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення та зареєстровано загальною канцелярією за № В?5078.

З копії заяви про вчинене кримінальне правопорушення, на думку заявника, в діях суддів Шостого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень з такими кваліфікаціями: частина друга статті 366, частина третя статті 157, частина друга статті 256, частина перша статті 111, стаття 170, частина друга статті 15, частина п`ята статті 27 КК України.

У заяві від 15 липня 2022 року ОСОБА_3 зазначає, що при винесенні рішення у справі № 855/83/20 від 02 листопада 2020 року судді ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 припустилися порушень норм матеріального і процесуального права.

Зі змісту скарги та заяви слідчий суддя встановив, що всі доводи ОСОБА_3 пов`язані з його незгодою із рішенням, ухваленим суддями Шостого апеляційного адміністративного суду за результатами розгляду його позову.

Проте ухвалення судового рішення, з яким не погодився ОСОБА_3 , не може автоматично свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами першою та другою статті 126, частиною першою статті 129 Конституції України, статтею 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

На забезпеченні відповідних гарантій незалежності суддів з урахуванням міжнародних стандартів неодноразово наголошував у своїх рішеннях Конституційний Суд України, який, зокрема у рішенні по справі за конституційним поданням Верховного Суду України про офіційне тлумачення положень частини першої, частини другої статті 126 Конституції України та частини другої статті 13 Закону України «Про статус суддів» (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) від 1 грудня 2004 року №19-рп/2004 зазначив, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

За висновками Пленуму Верховного Суду України у постанові № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим законом порядком у справі не допускається.

Крім того, відповідно до пунктів 66, 68, 69 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року: тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності, крім випадків злочинного наміру.

Відповідно до пункту 57 Висновку 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень, сутність окремих судових рішень контролюється насамперед шляхом процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та шляхом звернення до Європейського суду з прав людини.

Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права не може бути безумовною підставою для притягнення судді до кримінальної відповідальності та кваліфікуватись як кримінальне правопорушення.

Так, з матеріалів скарги, слідчим суддею встановлено, що заява ОСОБА_3 не містить об`єктивних даних про вчинення вказаними суддями зазначених кримінальних правопорушень, оскільки за своїм змістом і суттю ця заява є висловленням незгоди із процесуальним рішенням суддів у конкретній судовій справі, а також діями суддів, вчиненими при здійсненні правосуддя, за процедурою адміністративного судочинства, отже не є повідомленням про кримінальні правопорушення, що в свою чергу, на переконання слідчого судді, дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження відповідно до положень статті 214 КПК України.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що у випадку порушення суддею, під час розгляду справи, вимог законодавства України, особа має право звернутися з відповідною скаргою до Вищої ради правосуддя (частина перша статті 108 Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Враховуючи вищевикладене, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення є необґрунтованою та відсутні правові підстави для внесення відомостей в ЄРДР за заявою про вчинення кримінальних правопорушень.

З огляду на вищевикладене, скарга підлягає залишенню без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 24, 36, 220, 303, 304, 306, 307, 309КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність керівника Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України в порядку статті 303 КПК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1