Справа № 396/1663/22
Провадження № 1-кп/392/143/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.09.2022 за № 0000290 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

У провадженні Маловисківського районного суду Кіровоградської області на розгляді перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Прокурор в судове засідання подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання мотивував тим, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків та потерпілу, оскільки обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я із застосуванням насильства та внаслідок скоєння вказаного кримінального правопорушення настали тяжкі та невідворотні наслідки у вигляді смерті людини. Крім того, фактичне місце проживання обвинуваченого співпадає із місцем проживання свідків, які ще не допитувалися в судовому засіданні. Крім того, існує ризик вчиненню нового кримінального правопорушення обвинуваченим, оскільки будучи раніше неодноразово засудженим, в період іспитового строку ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нового особливо тяжкого злочину. Наголосив, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою не зможуть запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Оскільки станом на дату призначення підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні суддя зі складу колегії суддів - ОСОБА_6 перебуває на лікарняному, що унеможливлює її участь в судовому провадженні, суддя ОСОБА_7 зайнятий у розгляді інших судових проваджень, відтак, враховуючи вимоги п. 20-5 Перехідних положень КПК України, зокрема абзацу 1 та абзацу 5, суд дійшов висновку про необхідність розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому - головуючим суддею зі складу колегії суддів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та зазначив, що вказані ризики не зменшилися та продовжують існувати, а тому запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно продовжити на строк 60 днів.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вказав, що згідно практики ЄСПЛ, зокрема справи «Калашников проти Росії», незалежно від тяжкості обвинувачення, пріоритетним має бути залишення обвинуваченого на свободі. Вважав за можливе визначити розмір застави, передбачений законом. Просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби з 23.00 до 6.00 год., з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які брали участь у підготовчому судовому засіданні, надавши оцінку доводам прокурора, викладеним у клопотанні та запереченням сторони захисту щодо заявленого прокурором клопотання, суд приходить до таких висновків.

Встановлено, що наразі відносно обвинуваченого ОСОБА_3 діє продовжений ухвалою колегії суддів Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 07.02.2023 року запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 16:00 години 07.04.2023 року.

Мета застосування запобіжного заходу визначена ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу судом перевіряється факт того, що ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились та продовжують існувати.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Вирішуючи питання продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 р. у справі «Воляник проти України»).

Обвинувачений ОСОБА_3 може переховуватися від суду з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину та відповідно з мірою можливого покарання, в тому числі виїхати за межі Кіровоградської області та потрапити на непідконтрольні даний час Україні території (п.1.ч.1 ст.177 КПК України);

Крім того, обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу та свідків, з метою зміни їх показань, які ще не допитані в судовому засіданні, з метою уникнення покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим (п.3 ч.1 ст.177 КПК України);

Обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити нові кримінальні правопорушення, оскільки, будучи раніше засудженим 27.07.2022 року вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого з іспитовим строком на 1 рік, тобто в період іспитового строку обвинувачується у вчиненні нового особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Отже, ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати.

Інших ризиків судом не встановлено, прокурором в судовому засіданні не доведено.

Крім того, при вирішенні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме: що він обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи із застосуванням насильства, внаслідок скоєння якого настали невідворотні наслідки у вигляді смерті людини, ОСОБА_3 не працює, не одружений, утриманців не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово засуджений.

Більше того, суд враховує, що у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на території України з 24.02.2022 року діє воєнний стан. Тлумачення Листа ВС №1/0/2 - 2022 від 03.03.2022 року «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» дає підстави стверджувати, що запровадження воєнного стану одночасно із проявами збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, також по суті є ризиками, які у разі будь-яких непередбачуваних дій на території України, під час яких контроль органів досудового розслідування чи процесуального керівництва може бути зменшений, як наслідок вказані обставини будуть сприяти обвинуваченому у спробах ухилитись від суду та/або прокуратури.

Наведене свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України (домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава), не зможуть забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, та запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

За сукупності наведених обставин та даних, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів.

Доводи сторони захисту на користь обвинуваченого, зокрема про те, що обвинувачений не погоджується із кваліфікацією його дій стороною обвинувачення, не має наміру ухилятися від суду, у даному випадку не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпеченні виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобіганні встановлених процесуальних ризиків, а тому у задоволенні клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби слід відмовити.

Крім цього, суд на підставі п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України вважає за можливе не визначати обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Керуючись ст.ст.315, 369-372,392 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто з 03.04.2023 року до 01 червня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в певний час доби - відмовити.

Строк дії ухвали визначити до 01 червня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали суду складено 04.04.2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_9