Справа № 460/3598/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1041/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу судді Яворівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою,
з участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)
в с т а н о в и л а :
вищевказаною ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 30 грудня 2022 року включно, з утриманням в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)».
На підставі частини 3 статті 183 КПК України визначено розмір застави, достатній для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченим ОСОБА_6 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок.
Роз`яснено ОСОБА_6 його право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали.
У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 такі обов`язки:
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до суду за першим викликом.
Роз`яснено ОСОБА_6 , що у випадку невиконання вищезазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі пункту 3 частини 4 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, суд матиме право не визначати розмір застави.
У задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді Яворівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2022 року та постановити ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на більш м`який не пов`язаний із триманням під вартою або зменшити заставу до 20 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що наміру перешкоджати встановленню фактичних обставин справи, переховуватися від органів досудового розслідування чи суду не має, а також не може знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи предметів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального про порушення, оскільки всі докази стороною обвинувачення вже зібрані.
Звертає увагу на те, що на даний час він фактично відбув більше 2/3 частини можливого максимального покарання, якщо таке буде призначено судом.
Наголошує, що визначений судом розмір застави є для нього завідомо не помірним, з врахуванням того, що його мама пенсіонер, а дружина та малолітня дитини не мають достатніх доходів для того щоб внести заставу у розмірі визначену судом.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
У провадженні Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України.
У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу (його продовження) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою з визначенням застави обвинуваченому ОСОБА_6 вищевказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.
Суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, вчиняти інші злочини, оскільки, ОСОБА_6 неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, а також впливати на свідків.
При цьому судом враховано те, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 2 ст. 317, ч. 2 ст. 307 КК України, які відносяться до категорії тяжких, за які передбачено максимальне покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, ніде не працює, будучи засудженим за ст. 286 КК України із звільненням від відбування покарання згідно з ст. 75 КК України, під час іспитового строку вчинив новий злочин, передбачений ст. 389 КК України, а саме ухилення від виконання призначеного покарання.
Відомостей, які б свідчили про зміну обставин, які стали підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також свідчили про зміну обстановки, що у своїй сукупності давало б суду підстави вважати, що обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, сторонами не надано.
При розгляді клопотання суд з`ясував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу, й виклав їх у своєму рішенні.
Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.
Щодо розміру визначеної застави, з якою не погоджується обвинувачений, то на думку колегії суддів, при його визначенні судом першої інстанції належним чином надано оцінку відповідним обставинам, враховано обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, у зв`язку з чим обґрунтовано визначено заставу, розмір якої, на думку колегії суддів, всупереч доводам апеляційної скарги не є завідомо непомірним для обвинуваченого, та зможе гарантувати належне виконання ним процесуальних обов`язків, й визначена в межах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, колегією суддів не встановлено.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо ОСОБА_6 не вбачає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
ухвалу судді Яворівського районного суду Львівської області від 01 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді