Справа № 455/1544/19
Провадження № 1-кп/455/29/2022
ВИРОК

Іменем України

16 грудня 2022 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 24.10.2019 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Турка Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , розлученого, інваліда ІІІ групи, непрацюючого, військовозобов`язаного, має судимість останній раз:

- за вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2016 року за ч.2 ст.185 КК України на 3 (три) роки позбавлення волі, та якому згідно ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 27.02.2017 року, приведено вирок у відповідність до ч.4 ст.70 КК України та визначено остаточну міру покарання за сукупністю злочинів у виді трьох років та семи місяців позбавлення волі (покарання відбуте повністю),

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

за участю: сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, останній раз 22.04.2016 року вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі та якому, згідно ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 27.02.2017 року, приведено вирок у відповідність до ст. 70 ч. 4 КК України та визначено остаточну міру покарання за сукупністю злочинів у виді трьох років та семи місяців позбавлення волі, 28.07.2019 року будучи звільненим з місць позбавлення волі у зв`язку із закінченням терміну відбування покарання, на шлях виправлення не став та повторно вчинив крадіжку.

Так, 24.10.2019, приблизно о 12 годині 13 хвилин, ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу, зайшов у приміщення магазину «Єва», що за адресою: вул. Л.Галицького, 1-3, м. Старий Самбір, Львівська область, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, в період часу із 12 години 18 хвилин до 12 години 26 хвилин таємно викрав із торгової вітрини три флакони туалетної води, з яких один флакон чоловічої туалетної води торгової марки «Versace.Man» об`єм 100 мл, один флакон жіночої туалетної води торгової марки «Versace.Bright cristal» об`єм 50 мл. та один флакон жіночої туалетної води торгової марки «Versace.Bright cristal» об`єм 30 мл., заховавши їх у кишені свого одягу, після чого не розрахувавшись, вийшов із приміщення вказаного магазину, у зв`язку з чим заподіяв Товариству з Обмеженою відповідальністю «РУШ», яке являється власником мережі магазинів «Єва», матеріальну шкоду на загальну суму 2402,00 гривні.

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Допитаний ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні - у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, визнав повністю, надав пояснення, аналогічні, викладеним обставинам в обвинувальному акті, та пояснив, що повністю погоджується із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, оголошеному прокурором з обвинувального акту. Додатково пояснив, що 24.10.2019 року він, близько 12 години 00 хвилин, зайшов в магазин « EVA », який знаходиться в м.Старий Самбір. Побачивши, що ніхто не бачить, він вирішив викрасти парфуми, а саме три флакоти туалетної води, марки «Versace», вартістю 2402,00 гривні. Туалетну воду він потім продав в м.Самборі, однак за скільки не пам`ятає.

Обвинувачений ОСОБА_3 винність свою в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. 26.01.2021 року подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутності, сума завданих збитків ОСОБА_3 не відшкодована. Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, просить визнати недоцільним дослідження доказів доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. Наслідки прийняття фактичних обставин справи йому роз`яснено (а.с.54).

З врахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченим, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу), вчиненого обвинуваченим, винуватості в цьому обвинуваченого, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченого, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого, як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку провинуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21 квітня 2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 6 грудня 1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь - яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вказаний злочин є нетяжким, особу винного, який з місця проживання характеризується добре, в психіатричному чи наркологічному кабінетах не перебуває, стан здоров`я обвинуваченого, неодноразово притягається до кримінальної відповідальності.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.

Суд не вбачає підстав для визнання обтяжуючою обставиною рецидив злочину, оскільки, як роз`яснено в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про повторність, сукупність та рецидив злочину та їх правові наслідки» № 7 від 04.06.2010, якщо рецидив злочину утворює одночасно і повторність, що передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на кваліфікацію, то за ч.4 ст. 67 КК України суд не може при призначенні покарання ще раз враховувати повторність або рецидив злочину як обставину, що обтяжує покарання.

Аналізуючи вимоги ст. ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також особу винного.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.

А тому, при таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого слід обрати міру покарання, передбачену санкцією ч.2 ст.185 КК України, - у виді арешту, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрат на залучення експерта немає. Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази, а саме:

одну порожню картонну коробку від чоловічих парфумів торгової марки «Versace.Man», об`єм флакона із парфумами 100 мілілітрів;

одну порожню картонну коробку від жіночих парфумів торгової марки «Versace.Bright cristal», об`єм флакона із парфумами 50 мілілітрів;

одну порожню картонну коробку від жіночих парфумів торгової марки «Versace.Bright cristal», об`єм флакона із парфумами 30 мілілітрів, які здані в камеру зберігання речових доказів Старосамбірського відділення поліції, що за адресою: м.Старий Самбір, вул.Л.Галицького, №41, Самбірського району Львівської області- повернути ТзОВ «РУШ» за належністю;

CD-диск, на якому збережено відеозаписи із камер внутрішнього відеоспостереження в приміщенні Магазину ;Єва», розташованого в м.Старий Самбір, вул.Л.Галицького, №1-3, Самбірського району Львівської області, та який приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000407 - залишити при матеріалах справи №455/1544/19, провадження 1-кп/455/29/2022.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1