Справа № 526/1363/18
Провадження № 1-кп/526/9/2022
У Х В А Л А
іменем України

09.11.2022 Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000872 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, громадянина України, не працюючого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Глибока Долина Гадяцького району Полтавської області, проживаючого АДРЕСА_2 , не працюючого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

встановив:

04 листопада 2017 року близько 23 год 15 хв ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , маючи між собою дружні стосунки, знаходились в громадському місці, а саме у приміщенні кафе-магазину АЗС №34 ТОВ "Надєжда" по АДРЕСА_3 . У вказаному приміщенні також перебували працівники цього АЗС ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , та інші особи, зокрема ОСОБА_10 з дружиною - ОСОБА_11 .

О 23 год 17 хв до приміщення кафе зайшли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які на той час не були знайомі ні з ким із присутніх у кафе.
Коли підійшли до прилавку закладу, ОСОБА_10 , який був у стані алкогольного сп`яніння, почав безпричинно чіплятися до ОСОБА_12 , поводячи себе зухвало та зверхньо стосовно останнього. При цьому, почувши від ОСОБА_12 відповідь, яка його не влаштовувала, ОСОБА_10 почав діяти стосовно нього агресивно, розмахувати руками та наближатисьдо ОСОБА_12 , своєю поведінкою вказуючи на те, що він готовий нанести йому удари по тілу.
У цей момент на шляху між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 стали ОСОБА_13 та ОСОБА_11 , які завадили йому наблизитись впритул до ОСОБА_12 .
Одночасно до прилавку закладу підійшов ОСОБА_6 а через близько дві хвилини також ОСОБА_5 , які, маючи товариські відносини з ОСОБА_10 , приєдналися до його протиправних дій із ознаками дрібного хуліганства. При цьому ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на відміну від ОСОБА_10 реально застосували до ОСОБА_12 фізичне насильство, у зв`язку з чим їх дії переросли з дрібного до кримінально караного хуліганства.
Так, зокрема ОСОБА_6 , проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності в громадському місці, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в побуті, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, незважаючи на те, що агресивно поводив себе саме ОСОБА_14 , підійшов не до останнього, а наблизився впритул до ОСОБА_12 , хоча у відповідний момент той стояв нерухомо та ніякої агресії своєю поведінкою не виявляв, нікому фізично не загрожував.
Коли ОСОБА_12 обгрунтовано оцінив такі дії ОСОБА_6 як посягання на нього, почав вивільняти свою руку та у відповідь схопив ОСОБА_6 за верхню частину його лівої руки, останній схопив ОСОБА_12 правою рукою за ліву руку ОСОБА_12 та проти його волі потягнув ОСОБА_12 на себе вглиб торговельної зали. Такими діями ОСОБА_6 безпричинно посягнув на свободу та особисту недоторканість ОСОБА_12 , внаслідок чого в останнього виникло право на необхідну оборону.
При цьому в цей момент ОСОБА_6 почав діяти у групі осіб, а саме разом з ОСОБА_5 . Останній приєднався до протиправних дій ОСОБА_15 та почав діяти стосовно ОСОБА_12 агресивно, застосовуючи до нього фізичне насильство, також посягаючи на його конституційні права: на свободу, безпеку, особисту недоторканість, здоров`я тощо.
Грубо порушуючи громадський порядок, діючи з прямим умислом, з особливою зухвалістю, ОСОБА_6 наніс удар лобною частиною голови в область носа ОСОБА_12 у той час, коли останній був у безпорадному стані й активних дій навіть теоретично чинити не міг.
При цьому ОСОБА_6 розумів та усвідомлював, що внаслідок такого сильного удару лобною частиною голови в ділянку носа може утворитися перелом його кістки, передбачав та свідомо допускав настання такого перелому. Такі наслідки передбачав, свідомо допускав і ОСОБА_5 .
Так, діючи у групі із ОСОБА_6 , ОСОБА_5 підійшов до потерпілого, та так само з метою безпричинного застосування до ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, проявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку, ігноруючи елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності в громадському місці, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в побуті, тобто грубо порушуючи громадський порядок із мотивів явної неповаги до суспільства, умисно наніс два удари кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_12 .
Після цього, продовжуючи діяти у групі осіб, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з мотивів явної неповаги до суспільства, продовжили наносити удари кулаками по голові потерпілого ОСОБА_12 , доки останній не зміг втекти від них за прилавок у цьому ж приміщенні.
Далі хуліганські дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були припинені.
Вищезазначеними хуліганськими діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що діяли в групі осіб безпричинно заподіяли ОСОБА_12 фізичного болю, фізичні та моральні страждання, а також спричинили потерпілому тілесні ушкодження відповідно до висновку експерта №58 від 17.01.2018 за результатами проведення судово-медичної експертизи: закритий перелом передньої стінки правої вилицевої кістки, гематоми м`яких тканин обличчя справа з розвитком міжтканьової емфіземи праворуч, закритий перелом кісток носа, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку. Вказані тілесні ушкодження у своїй сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Крім того, внаслідок зазначених вище протиправних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тимчасово була припинена нормальна робота АЗС №34 ТОВ "Надєжда".
Своїми умисними діями, що виразилися у хуліганстві відносно ОСОБА_12 тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супрводжувалося особливою зухвалістю, у групі осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України.
У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження за ч.2 ст.296 КК України у зв`язку з закінченням строку давності, оскільки з моменту вчинення кримінального правопорушення сплинуло понад 5 років, що тягне за собою закриття кримінального провадження в цій частині відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 проти закриття кримінального провадження за ч.2 ст.296 КК України не заперечував, оскільки строк давності за даним епізодом дійсно сплинув.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали клопотання свого захисника, наслідки закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами їм зрозумілі.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та з урахуванням обставин, встановлених під час судового розгляду кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

У ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Згідно з ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції, чинній за станом на час вчинення інкримінованого злочину) злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, належав до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, чинній за станом на час вчинення інкримінованого злочину) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минув строк п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 Постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, яке ставиться у провину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , було вчинене 04 листопада 2017 року, тобто, з моменту його вчинення минуло 5 років.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе звільнити обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно них закрити.
Керуючись ст.ст. 284,337 КПК України суд,-

ухвалив :

Кримінальне провадження №0000872 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України закрити на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1