Справа № 234/8806/21
Провадження № 1-кп/202/384/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська кримінальне провадження, відомості про яке внесені 06.06.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000452 у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, громадянина України, із середньою технічною освітою, працює на посаді водія-механіка експлуатаційного взводу військової частини НОМЕР_1 у званні старший солдат, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в порядку ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший солдат ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_2 , 06.06.2021 близько 19 годин 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи справним транспортним засобом «Daewoo Lanos», р/н НОМЕР_3 . який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 - ОСОБА_8 , рухаючись по проїжджій частині автодороги, яка має по одній смузі для руху в обох напрямках, по вулиці Українській з боку вулиці Жовтневої у напрямку вул. Першотравневої у м. Краматорськ Донецької області, проїжджаючи ділянку вказаної автодороги у районі будинку № 6 вулиці Українській, з порушення вимог ст.ст. 9, 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п.12.4, 12.9 (б), 12.1, 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявляючи злочинну самовпевненість, маючи об`єктивну можливість в умовах необмеженої видимості спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни, проїжджаючи заокруглення дороги вліво, не обрав безпечну швидкість руху керованого автомобіля, рухаючись з перевищенням на вказаній ділянці максимальної швидкості, а саме не менш ніж 70 км/годину, втратив контроль в правлінні автомобілем, допустив виникнення заносу та неконтрольований виїзд на праве узбіччя по ходу руху автомобіля, після чого в некерованому стані виїхав за межі приїжджої частини вліво, де сталося перекидання транспортного засобу, після чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який в цей час знаходився поруч з велосипедом на лівому узбіччі біля сміттєвого контейнера за межами проїжджої частини вул. Українська.В результаті зазначеної дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, від яких останній 06.06.2021 загинув у кареті швидкої медичної допомоги.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину визнав у повному обсязі надав докладні свідчення щодо обставин вчинення ним вказаного кримінального правопорушення, які не протирічать обвинуваченню та не викликають у суду сумнів щодо їх добровільності і об`єктивності, кається у скоєному. Вказав, що 06.06.2021 близько 19 годин 00 хвилин, він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував справним транспортним засобом «Daewoo Lanos», р/н НОМЕР_3 . Рухаючись по проїжджій частині автодороги по вулиці Українській з боку вулиці Жовтневої у напрямку вул. Першотравневої у м. Краматорськ Донецької області, проїжджаючи заокруглення дороги вліво, не обрав безпечну швидкість руху не менш ніж 70 км/годину, він втратив контроль в правлінні автомобілем, допустив занос та перекидання транспортного засобу, після чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , в наслідок чого останній помер. Цивільний позов в частині стягнення матеріальної шкоди визнав повністю, в частині стягнення моральної шкоди визнав частково у сумі 100 000 гривень.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 вказала, що обставини ДТП їй не відомі, оскільки вона не знаходилась на місці події в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, про смерть батька їй стало відомо від працівників швидкої. Цивільний позов до обвинуваченого підтримує в повному обсязі, оскільки шкода, як моральна так і матеріальна не відшкодовані.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що потерпілий та прокурор також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_6 і потерпіла ОСОБА_4 правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, враховуючи специфіку вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення вважає за доцільне встановити скорочений порядок дослідження доказів по справі в такому порядку: допитати обвинуваченого, потерпілу, дослідити письмові докази по справі щодо наявності та обсягу судових витрат (а.с. 130, 234), акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції ( т.1 а.с. 192), висновок судово-медичної експертизи (т.1 а.с. 167-170), судової авто-технічної експертизи (т.1 а.с.235-237), судової експертизи технічного стану транспортного засобу (а.с. т.1 а.с. 213-224), матеріали, що характеризують особу ( т.1 а.с. 98-100, 142-146, 193-204). Дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, суд вважає недоцільним.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 199 від 24.06.2022 встановлено що при дослідженні трупа виявлено: поєднана тупа травма голови грудної клітки, живота, лівого стегна: садна лобової області голови зліва, лівої тім`яної області, крововиливу лобно-тім`яної області голови, осередковий крововилив під м`якими мозковими оболонками лівої тім`яної області голови, кінцівки лівої половини грудної клітки, живота зліва, синці лівого плеча, лівої кисті, множинні двосторонні переломи ребер (праворуч 1-3 ребра, зліва1-8 ребер з розривами реберної плеври та лівостороннім гемотораксом - наявність у лівій плевральній порожнині 900 мл крові), закритий перелом грудини, забій легень, закритий перелом тіла 3-го грудного хребця; розриви капсули та тканини селезінки ( наявність у черевній порожнині 150 мл крові); множинні садна нижніх кінцівок. синець одного пальця правої стопи, забита рана лівого стегна по передній поверхні в нижній третині, відкритий перелом лівої стегнової кістки в нижній третині. крововиливу в м`яких тканинах лівого стегна та лівої гомілки по передньо-зовнішній поверхні, набряк легень та головного мозку, недокрів`я і нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів, атеросклеротичний коронарокардіосклероз. Виявлені тілесні пошкодження утворилися від дії тупих предметів, можливо у зазначений термін, за зазначених обставин прижиттєвого характеру. щодо живої людини мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя у момент заподіяння. Виходячи з характеру тілесних ушкоджень, потерпілий був звернений лівою половиною тіла до транспортного засобу. Смерть гр-на ОСОБА_9 , згідно з даними карти виїзду швидкої медичної допомоги настала о 19.30 год 07.06.21 в результаті отриманої поєднаної травми голови, грудної клітки, живота, кінцівок, що супроводжувалася двосторонніми переломами ребер з лівостороннім гемотораксом, переломом 3-го грудного хребця. відкритим переломом лівої стегнової кістки, розривами капсули та тканини селезінки, забиттям легень та головного мозку, ускладненою розвитком крововтрати та шоку і знаходиться у прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями. При судово-токсикологічному дослідженні крові та сечі з трупа гр-на ОСОБА_9 спирт етиловий не виявлено( згідно з актом № 2960 від 10.06.21 судово-токсикологічного дослідження) (т.1 а.с. 167-170).

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи від 25.06.2021 № СЕ-19/105-21/4685-ІТ встановлено, що з технічної точки зору в даній дорожній ситуації, водій автомобіля Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_5 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.4: п.12.9.6: п.10.1 і п.12.1 Правил дорожнього руху, тобто, він повинен був рухатися з такою безпечною швидкістю, але не більше максимально дозволеної ПДР швидкістю руху транспортних засобів на даній ділянці дороги, тобто, не більше ніж 50 км/год. щоб була можливість контролювати рух автомобіля і не допускати некерований виїзд за межі проїжджої частини дороги. 3 технічної точки зору, в даній дорожньо-транспортній обстановці, при виконанні вимог п.10.1 і п.12.1 Правил дорожнього руху, водій автомобіля Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 , мав технічну можливість запобігання даної дорожньо-транспортної події. З технічної точки зору, в даній дорожньо-транспортній ситуації, в діях водія автомобіля Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п.12.4: п. 12.9.6: п.10.1 і п.12.1 Правил дорожнього руху. 3 технічної точки зору. в розглянутій дорожній ситуації, дії водія автомобіля Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_6 , які не відповідали вимогам п.10.1 і п.12.1 Правил дорожнього руху, знаходилися у причинному зв`язку з розглянутою дорожньо-транспортною подією (а.с. т.1 а.с. 213-224).

Відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу 23.06.2021 № СЕ-19/105-21/4630-ІТ встановлено, що рульове управління автомобіля Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_6 , у момент виникнення події ДТП, знаходилося в працездатному стані і виконувало покладені на нього функції. Гальмівна система автомобіля Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_3 , у момент виникнення події ДТП, знаходилася в працездатному стані і виконувала покладені на неї функції. Ходова частина автомобіля Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_3 , у момент виникнення події ДТП, знаходилася в працездатному стані і виконувала покладені на неї функції. З технічної точки зору, до моменту виникнення даної дорожньо-транспортної події, технічні системи автомобіля Daewoo Lanos реєстраційний номер НОМЕР_3 та їх елементи, які могли вплинути на керованість та курсову стійкість автомобіля Daewoo Lanos, знаходилися в працездатному стані і виконували покладені на них функції (а.с. т.1 а.с. 213-224),

Відповідно до акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №99 від 06.06.2021 встановлено, що ОСОБА_6 перебував у стані гострої інтоксикації в наслідок вживання алкоголю, результат лабораторного дослідження від 10.06.2021 1,006 %о ( т.1 а.с. 192).

Всі перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_11 та дослідивши письмові докази по справі щодо наявності та обсягу судових витрат, висновки судово-медичної експертизи, судової авто-технічної експертизи, судової експертизи технічного стану транспортного засобу, матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке слід призначити ОСОБА_6 за даним кримінальним провадженням, суд, виходить із наступного.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який одружений (т.1 а.с. 98), має на утримання малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 100), має постійне місце проживання (т.1 а.с. 99) та місце роботи, проходячи військову службу на посаді водія-механіка експлуатаційного взводу військової частини НОМЕР_1 Збройних силах України у званні старший солдат (т.1 а.с. 107-108, 193-194,197-204), задовільно характеризується за місцем роботи (т.1 а.с. 195), на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.1 а.с.142, 196), раніше не судимий в порядку вимог ст.89 КК України, вину визнав, щиро розкаявся.

У якості обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 у відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_6 суд не вбачає, оскільки перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння у момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення врахуванню у якості обтяжуючої не підлягає у відповідності до вимог ч.4 ст.67 КК України.

Суттєве значення задля обґрунтованого висновку щодо розміру покарання, яке слід призначити ОСОБА_6 має та обставина, що він у минулому притягувався до кримінальної відповідальності ст. 291 КК України за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 27.06.2013, тобто має схильність до вчинення правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами, що свідчить про те, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не став, не зробив для себе належних висновків, тому суд менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років та шість місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк на дев`ять років.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 69 -1 КК України, суд не вбачає.

Розглядаючи заявлений цивільний ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про стягнення суми матеріальної та суми моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з наступного.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками визнаються: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушено, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

У відповідності до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим, як вбачається з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.95 із подальшими змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В п.п. 5, 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, вказано, що суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Крім того, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги щодо стягнення суми матеріальної шкоди визнав повністю, щодо стягнення суми моральної шкоди визнав частково.

Відповідно до наданих суду копій квитанцій, а саме: рахунку №55 від 08.09.2021, наданого ПП « ОСОБА_12 «Ритуальні послуги» на суму 3 500 гривень; накладної від 09.06.2021, наданої фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_13 » на суму 4 370 гривень; товарного чеку №38 від 15.06.2021, наданого фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_14 » на суму 9 910 гривень, а також товарного чеку №21 від 08.06.2021 на суму 1 092 гривні 50 копійок встановлено, що загальна сума матеріальних витрат ОСОБА_4 на поховання батька ОСОБА_9 складає 18 872 гривні 50 копійок (т.1 а.с. 66-67).

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_4 була завдана моральна шкода, що полягає у перенесених нею моральних стражданнях та фізичному болі у зв`язку зі смертю її батька, а також у вимушених змінах звичного для неї способу життя, пов`язаного з втратою батька, який надавав їй матеріальну та фізичну допомогу по господарству.

Суд приймає визнання обвинуваченим ОСОБА_6 цивільного позову в частині стягнення на користь ОСОБА_4 суми матеріальної шкоди, однак наданими суду належними письмовими доказами по справі вбачається наявність фактичних витрат на поховання у сумі 18 872 (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні 50 копійок.

Вказана сума витрат є сумою спричиненою ОСОБА_4 матеріальної шкоди у контексті положень ст.1201 ЦК України й підлягає стягненню з ОСОБА_6 . У іншій частині позову про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити у зв`язку із відсутністю доказів по обґрунтуванню його розміру.

Виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, згідно з яким у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає вимоги ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого суми матеріальної шкоди в розмірі 23 000 гривень такими, що підлягають частковому задоволенню та суми моральної шкоди в розмірі 540 000 гривень такими що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

З огляду на наведене, оскільки у застосуванні арешту майна відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецького області від 09.06.2022 на транспортний засіб «Daewoo Lanos», р/н НОМЕР_3 . який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_8 та перебуває у володінні ОСОБА_6 та, накладений ухвалою слідчого судді ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецького області від 08.06.2021 на велосипед дорожній з закритою рамою марки «ВОДАН» синього кольору, який на праві приватної власності належав ОСОБА_9 .

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого суд вважає за необіжне запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді триманні під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Крім того, відповідно до ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 07.06.2021.

Долю судових витрат суд вирішує на підставі ст.ст. 118-124 КПК України. Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 7, ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців (сім років шість місяців) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 9 (дев`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його затримання 07.06.2021.
Відповідно до ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 07.06.2021.

Додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, виконувати самостійно.

Запобіжний захід у вигляді триманні під вартою відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 в частині стягнення суми матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 суму матеріальної шкоди у розмірі 18 872 (вісімнадцять тисяч вісімсот сімдесят дві) гривні 50 копійок.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 в частині стягнення суми моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 суму моральної шкоди у розмірі 540 000 (п`ятсот сорок тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на залучення експертів Донецького НДЕКЦ МВС України у зв`язку з проведенням судової експертизи технічного стану транспортного засобу№ СЕ-19/105-21/4630-ІТ від 23.06.2021 у сумі 1 029 (одна тисяча двадцять дев`ять гривень) 72 копійки, а також судової авто-технічної експертизи № СЕ-19/105-21/4685-ІТ від 25.06.2021 у сумі 1 029 (одна тисяча двадцять дев`ять гривень) 72 копійки в дохід держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецького області від 08.06.2021 на велосипед дорожній з закритою рамою марки «ВОДАН» синього кольору, який на праві приватної власності належав ОСОБА_9 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецького області від 09.06.2021 на транспортний засіб «Daewoo Lanos», р/н НОМЕР_3 . який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 ОСОБА_8 та перебуває у володінні ОСОБА_6 .

Речові докази:
-автомобіль марки «транспортний засіб «Daewoo Lanos», р/н НОМЕР_3 ., який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Краматорськ, бульв. Краматорський, 48-у повернути власнику ОСОБА_8 .

-велосипед дорожній з закритою рамою марки «ВОДАН» синього кольору, який зберігається на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресою: м. Краматорськ, бульв. Краматорський, 48-у повернути потерпілій ОСОБА_4 .

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1