Справа № 624/483/22
провадження № 1-кп/624/70/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2022 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кегичівка, Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новолуганське, Артемівського району, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення: прокурора Кегичівського відділу Красноградської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5

- захисту: обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

На підставі судового наказу виданого Кегичівського районним судом Харківської області у справі № 624/379/20 від 29 травня 2020 року, про стягнення аліментів, ОСОБА_3 , зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітню дочку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері - ОСОБА_5 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідною віку щомісяця починаючи з дня пред`явлення позову, тобто 26 травня 2020 року, і до досягнення дитиною повноліття.

11.06.2020 на підставі судовою наказу виданого Кегичівського районні судом Харківської області у справі № 624/379/20 від 02 червня 2020 року Кегичівським відділом ДВС у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), відкрито виконавче провадження № 62283127 про примусове стягнення з ОСОБА_7 коштів на утримання неповнолітньої дитини.

Однак, ОСОБА_3 якому було відомо про обов`язковість виконання судового наказу Кегичівського районного суду Харківської області у справі 624/379/20 від 29 травня 2020 року, та який під час виконавчого провадження неодноразово попереджався працівниками Кегичівського відділу ДВС у Красноградському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про необхідність сплачувати кошти на утримання неповнолітньої дитини, а також про відповідальність за ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання неповнолітньої дитини, але будучи фізично здоровим та маючи реальну змогу працювати та виконувати рішення суду, маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання, систематично не сплачував аліменти.

Так, ОСОБА_3 не маючи наміру працювати задля заробітку коштів на утримання своєї неповнолітньої дитини, тобто маючи прямий злочинний умисел на злісне ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в Кегичівській районній філії Харківського обласного центру зайнятості на обліку як безробітній в період часу починаючи з 26.05.2020 року по теперішній час не перебуває.

Крім того, ОСОБА_3 обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я не має, інвалідом не являється, заходів щодо працевлаштування не вживав, однак отримував певний дохід від тимчасових заробітків, які жодним чином не легалізував, кошти на утримання дитини (аліменти) систематично не сплачував, участі в утриманні неповнолітньої дитини не приймав, будь-якої іншої допомоги не надавав.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний дія фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних дія розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України ( ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи га основним обов`язком батьків забезпечення інтересів своєї дитини (ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою. В свою чергу, статтею 15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Предметом кримінального правопорушення, яке аналізується є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.

Під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

При цьому діяння можуть виразитись як у прямій відмові від cплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку.

За змістом ст.27 Конвенції ООН та вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть основну відповідальність за забезпечені фінансових можливостей та умов життя, необхідних для розвитку дитини, яка потребує піклування кожного дня, а тому, навіть у випадку тимчасової втрати доходу, батьки зобов`язані невідкладно вжити всіх необхідних заходів для належного забезпечення, зокрема шляхом працевлаштування на іншу роботу звернення до центру зайнятості.

Враховуючи, що ОСОБА_3 не виконує судовий наказ Кегичівського районного суду Харківської області № 624/379/20 від 29 травня 2020 року про стягнення аліментів, і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання його неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим відповідно до розрахунку за АСВП 62283127 заборгованості зі сплати аліментів за період часу починаючи з 26.05.2020 по липень 2022 року, виникла заборгованість у сумі 41506,46 гривень, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні винним себе визнав повністю, пояснив, що дійсно вчинив інкримінований йому кримінальний проступок при вищезазначених обставинах. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала думку прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання.

Визнавальні свідчення обвинуваченого суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам кримінального провадження, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведеною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до кримінального проступку.

Дослідженням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, перебуває на обліку військовозобов`язаних запасу в ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на обліку сектору пробації на цей час не перебуває, офіційно непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується формально.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального проступку, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Із врахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, особи обвинуваченого, обставини, які пом`якшують, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставин скоєння кримінального проступку та відношення до скоєного, а також той факт, що потерпіла претензій до обвинуваченого не має, суд дійшов висновку про відсутність підстав для призначення покарання у виді громадських робіт, арешту, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, із застосуванням ст. 75 КК України, а саме звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладення на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення. Суд призначає покарання про яке просив прокурор.

На думку суду це покарання є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався.

Цивільний позов не заявлявся, арешт на майно не накладався.

Речові докази та судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Кегичівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1