Суворовський районний суд міста Одеси Справа № 523/8283/22
Провадження №1-кп/523/1393/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

31.10.2022р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001022 від 11.07.2019р. щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Р. Молдови, громадянина Молдови, із середньо-спеціальною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні дітей 2006 та 2013 років народження, працюючого різноробочим, не маючого місця реєстрації на території України, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12.11.2008р. Малиновським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4р. позбавлення волі, згідно зі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 3р.;

-23.06.2009р. Малиновським райсудом м. Одеси за ч.1 ст.309 КК України до 4р. 3м. позбавлення волі, звільнений 18.10.2012р. умовно-достроково;

-13.11.2013р. Біляївським райсудом Одеської області за ч.2 ст.15,ч.2 ст.186 КК України до 4р. позбавлення волі, звільнений 23.03.2016р. умовно-достроково,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

10.07.2019р., приблизно о 14год. 35хв., ОСОБА_6 знаходячись по вул. П. Івахненка (Бадаєва),31 в м. Одесі, побачив раніше невідому йому ОСОБА_7 , 1970 року народження, на шиї якої знаходились золоті прикраси, вартістю 15000грн., в той же час, у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужим майном. Далі, ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний намір, визначивши об`єкт свого злочинного посягання, переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи повторно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, що вони мають відкритий для потерпілої характер, передбачаючи шкідливі наслідки від своїх дій, знаходячись позаду потерпілої, скоротивши дистанцію між нею та собою, умисно схопив рукою золотий ланцюжок якірного плетіння, вагою 10,35гр., що знаходився на шиї потерпілої та шляхом ривку відкрито викрав вищевказане чуже майно. Після чого, ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд,, тим самим, завдавши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 15000гривень.

Крім того, повторно, 06.08.2019р., приблизно о 10год. 30хв., ОСОБА_8 знаходячись по вул. Балківській,30-б в м. Одесі, побачив раніше невідому йому ОСОБА_9 , 1953 року народження, на шиї якої знаходились золоті прикраси вартістю 15000грн., в той же час, у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужим майном. Далі, ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний намір, визначивши об`єкт свого злочинного посягання, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, що вони мають відкритий для потерпілої характер, передбачаючи шкідливі наслідки від своїх дій, знаходячись позаду потерпілої, скоротивши дистанцію між нею та собою, умисно схопив рукою золотий ланцюжок плетіння «Бісмарк», вагою 13,64гр., що знаходився на шиї потерпілої та шляхом ривку відкрито викрав вищевказане чуже майно. Після чого, ОСОБА_8 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, завдавши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 15000гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_8 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних ним кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_8 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив низку нових аналогічних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, маючого середньо-спеціальну освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні дітей 2006 та 2013 років народження, не офіційно працюючого різноробочим, громадянина Молдови, не маючого постійного місця реєстрації на території України, проживаючого в м. Одесі, де мешкає разом із родиною та де характеризується виключно позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілих до обвинуваченого, у зв`язку із відшкодуванням спричинених матеріальних збитків.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_8 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив низку нових аналогічних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, маючого середньо-спеціальну освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні дітей 2006 та 2013 років народження, не офіційно працюючого різноробочим, громадянина Молдови, не маючого постійного місця реєстрації на території України, проживаючого в м. Одесі, де мешкає разом із родиною та де характеризується виключно позитивно, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, повне визнання своєї вини, відсутність будь-яких претензій з боку потерпілих до обвинуваченого, у зв`язку із відшкодуванням спричинених матеріальних збитків та обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі, а саме найнижчої межі, встановленої в санкції частини 2 статті 186 КК України.
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією ч.2 ст.186 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_8 залишити тримання під вартою, строк відбуття покарання рахувати з 06.07.2022р.

Речові докази: компакт-диски зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1