У Х В А Л А

23.01.2023 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0001263 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

Заступник начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором звернувся до суду із клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді домашнього арешту та покласти на підозрюваного такі обов`язки: заборонити залишати житло з 19 години 00 хвилин до 05 години 00 хвилин наступного дня.

В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що слідчим відділом Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001263 від 17.10.2022 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. За твердженням слідчого, у ході досудового розслідування встановлені такі обставини.

16.10.2022, близько 16 години 30 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ВАЗ 211540», н. з. НОМЕР_1 , рухаючись по вулиці Шевченка (поблизу перехрестя з вулицею Річна) міста Яготин Київської області, в напрямку центру міста, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України

№ 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» проявив злочинну недбалість, не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також, порушуючи вимоги пункту 18.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати йому дорогу, внаслідок чого допустив наїзд на пішоходам малолітнього ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід малолітній ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді ВЧМТ, перелому лівої скроневої, тім`яної та клиноподібної кісток склепіння черепа з наявністю гемморагічного забою паренхіми лівої тім`яно-скроневої ділянки та правої лобно-скроневої ділянки, субарахноїдального крововиливу, забою паренхіми лівої легені, перелому остистого відростку 4-го поперекового хребця, саден та гематоми обличчя, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння. Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3 б), д), 18.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

Ґрунтуючись на цих обставинах, слідчий зазначає про наявність у діях підозрюваного складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий у клопотанні зазначає про наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема про ризики переховування від органів досудового розслідування, а також може впливати на потерпілих, свідків. Неможливість запобігання зазначеним вище ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів обґрунтовує тяжкістю інкримінованого злочину. Зазначає, що враховуючи встановлені обставини кримінального правопорушення та поведінку підозрюваного, застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та не гарантує можливості запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав доводи клопотання та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, вказав на наявність ризиків кримінального провадження. В свою чергу, підозрюваний та захисник в судовому засіданні просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що 19.01.2023 р. ОСОБА_4 повідо млено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а тому, виходячи із кваліфікації кримінального правопорушення застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту є законодавчо передбаченим.

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Крім того, стаття 178 КПК України закріплює перелік обставин, які на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, повинні бути враховані при обранні запобіжного заходу. За таких умов слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практика ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Описана в клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Для визначення причетності ОСОБА_4 до подій вказаного кримінального правопорушення слідчим суддею досліджено докази, надані сторонами, зокрема протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, показання законного представника потерпілого та свідків, висновки експертиз. Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. З урахуванням долучених до клопотання матеріалів, суд погоджується із доводами прокурора про можливість переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, суду. Отже, слідчий суддя вважає, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування (у тому числі щодо належного виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків) і руху кримінального провадження. Відсутність у підозрюваного чи близьких йому осіб грошових коштів унеможливлюють застосування запобіжного заходу у виді застави. Про обрання відносно підозрюваного особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру. Застосування до підозрюваного особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації. Отже, слідчий суддя погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 з 22.00год. до 05.00год. наступного дня.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 193, 181 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою АДРЕСА_1 з 22.00год. до 05.00год. наступного дня.

Ухвала діє до 01.03.2023 року.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 24.01.2023 об 08.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1