справа № 619/380/23
провадження № 1-кп/619/32/23
ВИРОК

іменем України

24 березня 2023 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001275 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Охтирка Сумської області, громадянин України, українця, з середньою-спеціальною освітою, який проходить військову службу за мобілізацією на посаді командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні: «молодший сержант», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що солдат ОСОБА_6 , який проходить військову службу за мобілізацією на посаді командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 22.08.2022 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно вирішив ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_6 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 22.08.2022 самовільно залишив місця тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка на той момент розташовувалась в АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, солдат ОСОБА_6 в період з 22.08.2022 по 04.09.2022, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами розташування особового складу військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі солдат ОСОБА_6 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд до 04.09.2022.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, пояснивши суду про обставини викладені вище.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. Таким чином, суд обмежився дослідженням доказів, поясненнями обвинуваченого та вивченням даних про його особу, без дослідження інших письмових доказів, які стосуються фактичних обставин справи.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 є доведеною, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України - тобто самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану, особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

Суд, вивчивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановив, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , також батьків похилого віку, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Крім того, згідно листа командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 від 24.12.2022 №24104, вбачається позитивна характеристика ОСОБА_6 та прохання призначити йому покарання не пов?язане з позбавленням та обмеженням волі.

При призначенні покарання суд, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире розкаяння у скоєному злочині, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини та батьків похилого віку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в України діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно ст.46 Конвенції та ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме те, що ОСОБА_9 раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину та батьків похилого віку, є військовослужбовцем, активно сприяв розкриттю злочину, бажає продовжувати службу, тобто ставлення винного до вчиненого, і конкретні обставини справи, суд вважає можливим при призначенні ОСОБА_9 за ч.5 ст.407 КК України застосувати ст.69 КК України.

Суд, з підстав, зазначених раніше, вважає можливим застосування у відношенні ОСОБА_9 ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.5 ст.407 КК України.

При цьому суд зазначає наступне.

27 січня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022 (далі Закон № 2839-IX).

Законом № 2839-IX внесені зміни до ст. 69 КК України, якими встановлено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Частиною другою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Стаття 69 КК України у попередній редакції передбачала можливість застосування її до засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене статтею 407 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

У новій редакції статті 69 КК України заборонено застосовувати її до кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 КК України, вчиненого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Отже, суд застосовує статтю 69 КК України в редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

З урахуванням вимог статей 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, у зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання за ч.5 ст.407 КК України з застосуванням ст.69 КК України (у редакції, що діяла на час вчинення кримінального правопорушення) у виді позбавлення волі на строк 1 (одного) року 6 (шести) місяців.

На підставі ст.62 КК України, враховуючи обставини справи та особу засудженого, замінити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (одного) року 6 (шести) місяців на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 1 (одного) року 6 (шести) місяців та з урахуванням вказаного призначити покарання ОСОБА_6 за ч.5 ст.407 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 1 (одного) року 6 (шести).

Строк відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , у вигляді застави до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили - припинити.

Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_11 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , заставу в сумі 74 430 грн., яка була внесена згідно квитанції код 9292-7587-5600-6510 від 06.01.2023 (надавач платіжних послуг отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, отримувач: Ленінський р-ний суду м. Харкова, код отримувача: 26281249) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Харківській області, згідно ухвали суду від 23 грудня 2022 року.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк тримання під вартою в період з 23 грудня 2022 року по 09.01.2023 року з розрахунку відповідно положень ст.72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.349 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим який знаходиться під вартою, в той же строк, з дня отримання копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1