Справа № 463/771/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1 Провадження № 11-сс/811/153/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 03 лютого 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Старший слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львів) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_10 звернувся до Личаківського районного суду м.Львова з зклопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 03 лютого 2023 року дане клопотання задоволено.

Обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави. Строк дії ухвали становить шістдесят днів. Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановлено рахувати з часу фактичного затримання - 17 год. 58 хв. 01 лютого 2023 року.

Судове рішення мотивоване тим, що є всі підстави вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Врахувавши суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 кримінального правопорушення, поведінку підозрюваного пов`язану із залишенням місця розташування військової частини в районі виконання бойових завдань та обставини кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до переконання, що розмір застави підозрюваному визначати не слід,

На ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою й ґрунтується на неповному з`ясуванні обставин справи.

Вважає, що зазначений судом ризик переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду спростовується тим, що останній має місце постійного проживання, допомагає своїм дітям, ніс військову службу в зоні бойових дій.

Захисник стверджує, що констатування слідчим суддею наявності ризику перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином, як підстави для застосування тримання під вартою та ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень є неспроможним, оскільки не підкріпленого жодними доводами та суперечать висновку, викладеному у рішенні ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», відповідно до якого наявність кожного ризику має носити конкретний, а не абстрактний характер,

Щодо покликання суду на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення вказує, що згідно практики ЄСПЛ сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

Вважає, що слідчий не обґрунтував належним чином кожен з зазначених в клопотанні ризиків з точки зору конкретності та достатності, не навів жодного доводу, чому щодо підозрюваного слід застосувати найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, чому саме цей запобіжний захід, а не (як наглядно показано в запереченні) більш м`який захід - такий як домашній арешт або застава не зможе запобігти описаним ним ризикам.

На думку апелянта, реальних доказів, які підтверджують ризики протиправної поведінки слідчому судді не надано, існують лише припущення.

Заслухавши доповідь судді, виступ захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про законність ухвали слідчого судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя дотримався вище вказаних вимог Кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 внесені відомості за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КПК України.

02 лютого 2023 року ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КПК України.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 18 січня 2023 року задоволено клопотання слідчого та обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком дії на шістдесят днів з часу фактичного затримання - 17 год. 58 хв. 01 лютого 2023 року.

Слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, підтверджується: протоколом затримання; витягом з наказу про призов за мобілізацією та призначення на посаду; витягом з бойового наказу про відрядження до зони бойових дій; відеозаписом зачитування бойового наказу про відрядження ОСОБА_7 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 01.02.2023.

Оцінка слідчим суддею обґрунтованості підозри здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення наявності чи відсутності вини особи у вчиненні злочину, а з метою, визначення вірогідності та достатності підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria), слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення».

Водночас, у рішенні по справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom) ЄСПЛ зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до переконання, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, підтверджується сукупністю наданих стороною обвинувачення доказів, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України та зумовлює достатність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Так, при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею належним чином враховано, що підозрюваний може переховуватись від досудового слідства і суду, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 належить до тяжких й передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Також слідчий суддя правильно встановив, що перебування на волі підозрюваного не виключає можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється й у випадку не обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній може продовжити свою протиправну поведінку чи вчинити самовільне залишення військової частини або дезертирство.

Провівши системний аналіз матеріалів справи, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та не унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню та продовжити злочинну діяльність, а відтак запобігти зазначеним вище ризикам.

Доводи сторони захисту, що зазначені в ухвалі ризики слідчий суддя жодним чином не обґрунтував, не зазначив обставини, які свідчать про існування цих ризиків, а також не навів відповідних доказів, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 03 лютого 2023 року відносно ОСОБА_7 , постановлена з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 03 лютого 2023 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3