Справа № 346/2844/21
Провадження № 1-кп/346/164/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.4 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у кримінальному провадженні подав клопотання про продовження щодо обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою та строк 60 днів, та які підтримав у судовому засіданні, посилаючись на те, що продовжують бути наявні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просили змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, зокрема домашній арешт. Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні просили змінити запобіжний захід, на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема домашній арешт. Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні просили змінити запобіжний захід на більш м`який запобіжний захід, зокрема на особисте зобов`язання або домашній арешт. Обвинувачений ОСОБА_6 подав клопотання, яке підтримав у судовому засіданні і просив змінити щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що клопотання прокурора про продовження строків запобіжних заходів у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , обвинуваченому ОСОБА_5 та обвинуваченому ОСОБА_6 слід задовольнити, а у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Згідно з положеннями п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про її матеріальний та соціальний стан, зв`язками з державою, у якій її переслідують. Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням зобов`язаний забезпечити не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів.

Суд, беручи до уваги те, що продовжують бути наявні ризики, зазначені у ст.177 КПК України, такі, як те, що обвинувачений ОСОБА_4 з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд вважає, що слід клопотання прокурора задовольнити та слід продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, оскільки інший запобіжний захід, зокрема більш м`який запобіжний захід, не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України та суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 на даній стадії кримінального провадження інших більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення виконанню обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків. Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою і продовження саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу. Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою. Одні лише доводи сторони захисту про необгрунтованість клопотання прокурора, не можуть бути єдиною беззаперечною підставою, для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

Суд, беручи до уваги, те, що продовжують бути наявні ризики, зазначені у ст.177 КПК України, такі, як те, що обвинувачений ОСОБА_5 з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд вважає, що слід клопотання прокурора задовольнити та слід продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, оскільки інший запобіжний захід, більш м`який запобіжний захід, не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 на даній стадії кримінального провадження інших більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення виконанню обвинуваченим ОСОБА_5 процесуальних обов`язків. Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою і продовження саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу. Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою. Одні лише доводи сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не можуть бути єдиною беззаперечною підставою, для зміни обвинуваченому запобіжного заходу.

Суд, беручи до уваги те, що продовжують бути наявні ризики, зазначені у ст.177 КПК України, такі, як те, що обвинувачений ОСОБА_6 з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд вважає, що слід клопотання прокурора задовольнити та слід продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, оскільки інший запобіжний захід, зокрема більш м`який запобіжний захід, не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 на даній стадії кримінального провадження інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі, оскільки вони будуть недостатніми для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення виконанню обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, тому у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу слід відмовити за необгрунтованістю та безпідставністю вимог. Суд вважає, що на даній стадії судового провадження, встановлені судом ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати, є реальними, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою і продовження саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу. Наявні наведені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою. Одні лише доводи сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, не можуть бути єдиною беззаперечною підставою, для зміни йому запобіжного заходу. На підставі наведеного, та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 333, 336, 369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - на 60 днів, тобто до 28 травня 2023 року. Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - на 60 днів, тобто до 28 травня 2023 року. Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - на 60 днів, тобто до 28 травня 2023 року. У письмовому клопотанні обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу - відмовити. Судовий розгляд відкласти на 05.04.2023 року на 13:00 год. Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення. На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1