Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/7519/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.12.2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 квітня 2018 року за №0001519 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, офіційно непрацевлаштованого, із неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-16.10.1995 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч.1 ст.117 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки, звільнений 06.08.1997 року згідно із законом України «Про амністію»;

-16.04.1998 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ст. 17, 117 ч.2,17, ст.118 ч. 2, 141 ч.1,42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років, звільнений 04.12.2003 року умовно-достроково з невідбутим строком 8 місяців 13 днів;

-25.05.2004 року вироком Оболонського районного суду м.Києва за ч. 1 ст.187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 років 6 місяців, звільнений 14.04.2010 року умовно-достроково з невідбутим покаранням строком 4 місяці;

-03.11.2011 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією майна, звільнений 05.01.2017 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

16.04.2018 року, приблизно о 00 год. 50 хв., ОСОБА_3 перебував біля приватного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив раніше незнайому йому неповнолітню потерпілу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в цей момент у нього виник умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечного для життя неповнолітньої потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_3 ззаду підійшов до ОСОБА_6 та своєю правою рукою обхопив останню за шию, стиснувши її, чим застосував до останньої насильство, небезпечне для життя потерпілої в момент заподіяння, та висловив вимогу негайної передачі йому мобільного телефону, який остання тримала в руці, на що вона не відреагувала, та не віддала телефон ОСОБА_7 .

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_3 висловив погрозу зґвалтування потерпілої, яку остання не сприйняла як реальну та продовжив застосовувати насильство, небезпечне для життя потерпілої в момент заподіяння, а саме продовжував стискати ОСОБА_6 за шию, внаслідок чого остання не могла нормально дихати, а також покликати на допомогу сторонніх осіб.

Після цього ОСОБА_3 вихопив з рук ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «4-Х», золотистого кольору IMEI 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який знаходився в захисному силіконовому чохлі загальною вартістю 3107 грн. 32 коп. Заволодівши вказаним мобільним телефоном ОСОБА_3 відштовхнув ОСОБА_6 та втік з місця вчинення злочину, заподіявши останній матеріальну шкоду на суму 3107 грн. 32 коп.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України.

В ході розгляду справи обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнавав.

В подальшому допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 показав, що 16.04.2018 року по пр. Свободи в м. Київ, приблизно о 00 год. 45 хв. він побачив дівчину, яка ішла і розмовляла по мобільному телефону. В нього виник умисел забрати в неї мобільний телефон. Тоді він пішов за нею, обхватив позаду за одежу і шию, притиснув до себе, щоб вона віддала телефон. Вона не віддавала, тоді він притиснув її до себе, вона викрутилась і він телефон забрав. Коли вона виривалась, вона перекрутилась і подряпала йому шию, стояла при цьому до нього обличчям, намагалась викрутитись. Вона побігла за ним, наздогнала, казала щоб він віддав телефон. Він її відштовхнув і побіг далі. Однак вона побігла за ним, кричала щоб віддав телефон, однак він не реагував і побіг.

Вину визнає, при цьому зазначає що не згоден із кваліфікацією його дій за ст. 187 КК України, оскільки потерпілій тілесних ушкоджень, які б несли шкоду для її здоров`я не наносив і насильства не застосовував, при собі холодної зброї ніякої не мав, не погрожував.

Він за шию потерпілу не тримав і не стискав, передпліччям торкався її шиї, коли потерпіла виривалась, рукою не повністю схопив за шию. А коли вона відмовилась віддавати телефон, він її притиснув до себе, щоб вона не виривалась.

Зазначає, що коли схопив потерпілу, вона могла кликати на допомогу, зґвалтуванням не погрожував.

Мобільний телефон хотів продати, залишив його вдома, в подальшому телефон вилучили.

Обвинувачений ОСОБА_3 вважає, що його дії слід кваліфікувати як грабіж, а не розбій.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 показала, що 16.04.2018 року, повертаючись з роботи, приблизно о 00 год. 20 хв., на станції метро «Мінська», Оболонського району, сіла в тролейбус №24, з якого зійшла близько 00 год. 45 хв., подзвонивши мамі, повідомила що вийшла з тролейбусу і йде додому, іти десь хвилин 10. Помітила як паралельно з нею ішов невідомий чоловік, який приблизно через хвилину відстав. Цей чоловік вийшов з нею із тролейбуса. На це вона не звернула увагу, відправляючи по телефону голосове повідомлення. Приблизно о 00 год. 50 хв. біля будинку №70 згаданий вище чоловік раптово схопив її правою рукою, обхвативши шию, а лівою рукою схопив телефон. Правою рукою вона тримала телефон, а лівою завернула руку, поклавши на його спину та затримавши руку на його шиї, намагаючись йому завдати шкоди. Вона хотіла забрати телефон, але він придушив ще сильніше, через що їй було важко дихати. Коли він виривав телефон кричав щоб вона йому його віддала, а після того як зрозумів що не віддасть, сказав що зґвалтує і придушив ще сильніше. При цьому він повністю охопив рукою її шию. Цей чоловік вихватив телефон, вдарив по голові, через що вона впала. Вона піднялась і побігла за ним. Вона зрозуміла що він погано знає місцевість, оскільки на повороті впав. Він обернувся, там було освітлення погане, але вона побачила риси обличчя, він побіг далі. На перехресті він знов впав, вона його наздогнала, він обернувся і відштовхнув її. Далі була темрява і вона побоялась бігти за ним. Він їй крикнув щоб ішла. Телефон який в неї цей чоловік забрав був білого кольору із золотою покришкою, в чохлі, в якому була ID картка. Прийшовши додому розповіла все батькам, викликали поліцію. Цим невідомим чоловіком був обвинувачений ОСОБА_3 , присутній в залі судових засідань, вона бачила його обличчя, він падав декілька разів як біг.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, судом встановлено, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України підтверджується дослідженими в ході судового розгляду наступними доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.04.2018 року, згідно якого о 03 год. 20 хв. від ОСОБА_8 отримано усну заяву про те, що 16.04.2018 року, приблизно о 00 год. 50 хв., за адресою АДРЕСА_2 невідомий чоловік з рук доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi», модель «4Х» золотистого кольору IMEI 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та паспортом громадянина України ( а.с.74, т.1);

- протоколом попередження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення від 16.04.2022 року, попередня кваліфікація ч. 1 ст.186 КК України (а.с.75, т.1);

- протоколом огляду місця події від 16.04.2018 року, розпочатого о 03 год. 30 хв. - закінчено 04 год. 00 хв., складеного слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , згідно якого оглядом місця події є асфальтована ділянка місцевості, а саме пішохідна доріжка за адресою АДРЕСА_2, із планом схемою з позначення місця події (а.с.76-77, 78 т.1);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.04.2018 року, розпочатого о 12 год. 00 хв. - закінчено о 12 год. 35 хв., слідчий СВ Подільського УП ГУНП ОСОБА_9 , у присутності понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , потерпіла ОСОБА_6 впізнала на фотознімку №3 особу за наступних обставин : 16.04.2018 року, приблизно о 00 год. 50 хв., за адресою АДРЕСА_2 , з її рук відкрито для неї чоловік заволодів її мобільним телефоном марки «Xiaomi», модель «4Х» IMEI 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 золотистого кольору та Довідкою до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, під № 3- гр. ОСОБА_3 (а.с.79-81, 82 т.1);

- протоколом огляду місця події від 17.04.2018 року, складеним слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 у присутності понятих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , згідно якого оглядом є службовий кабінет №14, який знаходиться на 2 поверсі Подільського УП за адресою АДРЕСА_3 . В даному кабінеті знаходиться чоловік, який назвався на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , одягнений в чорну куртку, джинсові штани світло-синього кольору та взуття світло-коричневого кольору. В ході огляду в присутності понятих ОСОБА_3 за добровільною згодою надав мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «4Х» IMEI 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 золотистого кольору. Пояснив, що даний телефон йому не належить, так як 16.04.2018 року, приблизно о 00 год. 50 хв., за адресою АДРЕСА_2 відкрито викрав (заволодів) у неповнолітньої дівчини, яким користувався до 17.04.2018 року. Під час огляду вищевказаний телефон вилучено та поміщено до файлу прозорого кольору. В учасників під час огляду скарг не надходило (а.с. 83-84, т.1);

- протоколом огляду речей від 20.04.2018 року, складеним слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 від 20.04.2018 року, за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , її законного представника ОСОБА_15 та психолога, оглядом встановлено паперову коробку білого кольору, позаду якої знаходиться повна інформація мобільного телефону, а саме марки «Xiaomi», модель «4Х» IMEI 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , товарний чек №150, складений 02.09.2017 року о 16 год. 02 хв., найменування купленого товару 3335 грн., З/ч moc 4X White вартістю 250 грн., З/ч IPAKY 4X Gold вартістю 250 грн., загальна вартість 3835 грн. 00 коп. ( а.с.87-88, 89-91, т.1);

- протоколом огляду речей від 18.05.2018 року, складеним слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 , згідно якого перед оглядом потерпіла ОСОБА_6 повідомила про те, що мобільний телефон, який належить їй та був в неї викрадений 16.04.2018 року за адресою АДРЕСА_2, є марки «Xiaomi», модель «4Х» IMEI 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , відповідно до документів знаходився в захисному силіконовому чохлі білого кольору з зображенням єнота чорного кольору та надписами чорного кольору навколо нього. Оглядом встановлено : у файлі прозорого кольору, який скріплений печаткою «Для пакетів №2» Подільського УП ГУНП у м. Києві знаходиться мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «4Х» та додатком до протоколу (фото телефону та чохла до нього) (а.с.92-93, 94 т.1);

- протоколом затримання від 17.04.2018 року, складеним слідчим СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 , час фактичного затримання ОСОБА_3 - о 14 год. 25 хв., підозра за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, а саме 16.04.2018, приблизно о 00 год. 50 хв., в АДРЕСА_2 , повторно, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi», модель «4Х» (а.с.105-107, т.1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.05.2018 року, розпочатого о 16 год. 20 хв., закінченого о 16 год. 40 хв., прокурор ОСОБА_4 , за участю потерпілої ОСОБА_6 , законного представника ОСОБА_15 , психолога та стажиста, у присутності понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , який записаний на відео за допомогою мобільного телефону із подальшим записом на електронний носій - DVD-диск (а.с.97-98,99,т.1).

Так, під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що близько 00 год. 30 хв. вийшла на зупинці громадського транспорту та ішла додому, паралельно з нею ішов чоловік, який відстав. Навколо людей не було. По дорозі обернулась, побачивши чоловіка, пришвидшила крок, а коли обернулась вдруге цей чоловік вже був поряд, схопив її за шию, через що вона не могла нормально говорити, хрипіла, тоді придушив, щоб не могла кричати. В її лівій руці був напій «Pepsi», який вона вронила, і почала дряпати його шию, а лівою ногою намагалась вдарити, але в неї нічого не вийшло. Коли стискав за шию, були утруднення в диханні. Він їй казав віддати телефон, а якщо не віддасть, то її зґвалтує, але вона не повірила. Він схопив телефон, штовхнув її правою рукою та вдарив рукою у район її скроні, вона впала на асфальт. Він втікав, однак вона побігла за ним, кричала йому віддати телефон. Від падав і біг далі, вона чітко бачила його риси обличчя, коли обертався і коли падав, бачила його обличчя. В подальшому коли він вже забіг в ліс, крикнув їй : давай, біжи за мною. Там людей не було, їй було страшно і вона далі за ним не побігла.

Тому суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Суд відхиляє доводи сторони захисту адвоката ОСОБА_5 про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_3 та необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого з ч. 2 ст. 187 КК України на ст. 186 КК України.

За загальним визначенням розбій, як злочин проти власності, це напад із метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій відноситься до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту вчинення самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт - право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, - життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу. Наявність додаткового безпосереднього об`єкту дає підстави для розмежування складів злочину, як у цьому випадку - розбою та грабежу. Однією з ознак, що характеризують розбій, є саме насильство, метою якого є намір одразу подолати опір потерпілого й упередити його протидію нападу. Агресивність, раптовість, небезпечність й спрямованість таких дій на подолання опору по відношенню до особи, яка зазнала нападу, є відмінною ознакою від грабежу. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винних осіб, що й суд враховує при кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 187 КК України.

Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим. При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози, як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоров`я, а при грабежі така небезпека відсутня.

Так, під час слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що обвинувачений ОСОБА_3 рукою схопив її за шию, їй було важко дихати. Після того, як на вимогу ОСОБА_3 відмовилася віддати йому мобільний телефон, ОСОБА_3 її придушив, щоб не могла кричати, а потім штовхнув і вдарив, після чого вона впала. Коли намагався забрати телефон кричав щоб вона йому його віддала, а після того як зрозумів що не віддасть, сказав що зґвалтує.

В судовому засіданні потерпіла підтвердила покази, які були надані нею під час слідчого експерименту.

Підстав не довіряти показанням потерпілої ОСОБА_6 у суду не має, покази є логічними та послідовними, оскільки вона переконливо повідомила про обставини вчиненого кримінального правопорушення, її пояснення повністю узгоджуються із дослідженими судом письмовими доказами.

Суд зважає також на той факт, що фізично здоровий дорослий чоловік 42 років з метою незаконного заволодіння майном, здійснив напад на неповнолітню потерпілу ОСОБА_6 , 2001 року народження (17 років), вночі, коли навколо відсутні сторонні особи, та яка в силу свого віку та статі фізично не здатна чинити опір нападнику та протистояти насильству.

Також при розмежуванні грабежу та розбою визначальним є не тільки наслідки, що настали в результаті застосування насильства до потерпілого, але й сам спосіб дії винної особи.

Посилання обвинуваченого на відсутність небезпеки для життя потерпілої в момент заподіяння насильства спростовується зібраними у справі доказами, які в сукупності вказують на винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 .

Так, до фізичного насильства, що є ознакою розбою, також належить насильство, яке реально не спричинило шкоду життю, але було небезпечним для життя потерпілого в момент заподіяння, тобто в момент застосування створювало реальну загрозу для життя потерпілого. Такою реальною загрозою для життя потерпілої було здушування її шиї.

При цьому оцінка небезпечності насильства проводиться з урахуванням дійсності, реальності й характеру можливого насильства, коли така загроза не викликає сумніву щодо небезпечності дій винної особи.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 неочікувано вчинив напад, при цьому вдарив потерпілу і відштовхнув, в результаті чого остання впала на асфальт.

Так, суд звертає увагу на той факт, що обвинувачений схопив потерпілу за шию, і коли зрозумів що вона телефон не віддає придушив ще сильніше, через що їй було важко дихати. При цього погрожував зґвалтуванням.

Безпосередньо під час надання пояснень потерпіла в судовому засіданні суду чітко зазначила про це.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» регламентовано, що небезпечним для життя чи здоров`я насильством є умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Вина ОСОБА_3 , яка полягає у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя (розбій), вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій, є доведеною і тому суд знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 187 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, суд відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, який на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває, неодружений, не працевлаштований, має постійне місце проживання в м. Київ, раніше неодноразово судимий.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.

Так, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, відсутність обставин, які б пом`якшували покарання та обставини, яка обтяжує покарання, тяжкості вчиненого, виходячи з критерію та виду і розміру покарання та фактичних обставин, при яких було вчинено злочин, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч.2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Суд вважає, що перевиховання й виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 неможливо без ізоляції від суспільства, а також не знаходить підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Речові докази вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як встановлено судом, витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №10495/18-53 від 07.06.2018 року складають 1430 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 .

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Накладений за ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 26.04.2018 року арешт на мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «4Х» золотистого кольору IMEI 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який знаходиться в захисному силіконовому чохлі - скасувати.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_18 дане кримінальне провадження 21.04.2021 року було розподілено судді ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 319 КПК України 14.05.2021 року розгляд справи було розпочато спочатку.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 , у вигляді тримання під вартою, суд залишає без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 термін його попереднього ув`язнення - з 17.04.2018 року по день набрання вироком законної сили, зарахувавши попереднє ув`язнення в строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк покарання термін перебування під вартою з :

-з часу фактичного затримання, тобто з 17 квітня 2018 року по день проголошення вироку суду із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «Xiaomi», модель «4Х» золотистого кольору IMEI 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 - залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 .

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1430 грн. 00 коп. (одна тисяча чотириста тридцять грн. 00 коп.).

Арешт з майна, а саме з мобільного телефону марки «Xiaomi», модель «4Х» золотистого кольору IMEI 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який знаходиться в захисному силіконовому чохлі - скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним Кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1