ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/277/23 Справа № 227/1040/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , Рябчун

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Добропілського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Добропілля Донецької області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, працює гірником на ДТЕК ОДО «Шахта Білозерське», який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 08.02.2018 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області, за ч.1 ст.309, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки (05.02.2021 року відбув покарання);

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000175

Встановила:

Вироком Добропілського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбуття покарання ухвалено обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 на виконання вироку, який набрав законної сили.

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні наступного.

04.05.2022 року, близько 15:00 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 , разом з останнім та ОСОБА_9 , де вживали спиртні напої.

В ході вживання спиртних напоїв ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заснули, при цьому належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 5» випав з рук останнього на землю. В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , скориставшись тим, що ОСОБА_9 заснув на дивані у дворі вищевказаного домоволодіння, на ґрунті раптово виниклого умислу, спрямованого на викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи що телефон належить ОСОБА_9 , таємно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон торгової марки «Xiaomi», моделі «Redmi Note 5», який випав з рук ОСОБА_9 , вартістю 1649,70 грн.

Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду у вищевказаному розмірі.

Обвинувачений ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення він визнав повністю, розкаявся, потерпілий претензій не має та просив не карати його суворо.

Зазначає, що тривалий час працює на шахті, не перебуває на обліку і лікаря нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується задовільно. Вказує, що він є військовозобов`язаним, тому на фронті від нього буде більше користі, ніж в місцях позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_9 до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Даних про причини неявку суду не повідомив. Враховуючи думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого за відсутності потерпілого, відповідно до вимог ч.4 ст. 405 КПК України.

Під час апеляційного перегляду справи обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити, врахувати наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , а також те, що останній працевлаштований, має дитину, є військовозобов`язаним та призначити покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважав вирок суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції вказаних вимог дотримався у повному обсязі.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, а також правильність правової кваліфікації його дій, апеляційним судом не перевіряються, оскільки не були оскаржені учасниками судового розгляду.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого і особі обвинуваченого, колегія суддів виходить із наступного.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, випливає, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Також слід зазначити, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Колегія суддів не може погодитися з їх доводами про неналежну оцінку даних про особу обвинуваченого та всім обставинам, що пом`якшують його покарання та про необхідність застосування до ОСОБА_6 вимог ст. 75 КК України.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини, прийде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Із роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» вбачається, що суди визначаючи ступінь тяжкості скоєного злочину, зобов`язанні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину та обставин його скоєння (форма вини, мотив, спосіб скоєння, кількість епізодів, характер та ступінь тяжкості наслідків та інше).

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону щодо призначення покарання.

Як убачається з вироку, при обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував обставини, при яких скоєно злочин, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, не одружений, на даний час на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (перебував на обліку у лікаря нарколога з 2017 року по 2022 року з діагнозом: вживання канабіоїдів та алкоголю зі шкідливими наслідками), працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, перебуває на обліку як придатний до військової служби,

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом віднесено щире визнання вини.

Обставиною, що обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення особою у стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових правопорушень та узгоджується з правовими позиціями Конституційного Суду України про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Обговорюючи доводи захисту про можливість застосування підстав ст. 75 КК України, звертається увага на те, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання судом першої інстанції враховано обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до вчиненого, даних про його особу.

Тому суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, саме у виді позбавлення волі.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та відповідає вимогам ст. 65 67 КК України, а призначене судом першої покарання у відповідності до ст. 50 КК України є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Отже, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання є занадто суворим, та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину та щиро покаявся у скоєному - було взято до уваги судом в сукупності з іншими обставинами по справі та враховано при призначенні ОСОБА_6 виду та міри покарання.

Не заслуговують на увагу і твердження обвинуваченого в судовому засіданні про наявність у нього дитини, у свідоцтві про народження якої він батьком не записаний, та тяжких захворювань, оскільки ці доводи не підтверджені жодними доказами.

На думку колегії суддів, ані судом першої інстанції, ані апеляційним судом у ході розгляду скарги не встановлено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Тому підстав для застосування вимог, передбачених ст.75 КК України не встановлено.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений є військовозобов`язаним як на підставу для призначення ОСОБА_6 покарання з випробуванням, не заслуговують на увагу.

Процесуальні порушення, які б потягли за собою безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та зміни або скасування вироку суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити Без задоволення.

Вирок Добропілського міськрайонного суду Донецької області від 11 серпня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_10