Провадження №11-кп/801/413/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участі учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2023 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.05.2018 за №0001845,

якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора, обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період доби з 23:00 по 06:00 строком на 60 днів відносно :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацюючого, на утриманні має малолітнього сина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2022 ОСОБА_8 оголошено в розшук, надано дозвіл на його затримання і доставку до Вінницького міського суду Вінницької області, для вирішення питання про обрання йому запобіжного заходу. Судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 зупинено, у зв`язку з розшуком обвинуваченого.

Ухвалою від 01.03.2023 судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 відновлено, оскільки 01.03.2023 до суду з`явився обвинувачений ОСОБА_8 .

Прокурор в судовому засіданні подав письмове клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, неодноразово не з`являвся до суду, чим перешкоджав розгляду кримінального провадження, неодноразові ухвали суду про привід обвинуваченого, належним чином також не виконувались, в зв`язку з чим обвинуваченого було оголошено в розшук. В подальшому ОСОБА_8 може переховуватись від суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження в суді.

Також зазначив, що у ОСОБА_8 відсутні соціальні зв`язки, він ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, постійного місця проживання в м. Вінниці та Вінницькій області не має.

Захисник обвинуваченого заперечив проти обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначив, що підстави для обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні. Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, прокурором недоведені. Намірів ухилятися від суду та перешкоджати встановленню істини по справі ОСОБА_8 не має. У ОСОБА_8 є постійне місце проживання в м. Чернігів, на його утриманні перебуває хвора матір та малолітня дитина, також обвинувачений хворіє на гепатит С. Намір ухилятися від суду не має. Просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_8 щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив та зазначив, що він знав, що в Вінницькому міському суді Вінницької області розглядається кримінальне провадження відносно нього, від суду не ухилявся, з`являвся до суду, але просто запізнювався в судові засідання через затримки транспорту. Також зазначив, що у 2018 році у нього померла дружина та на його утриманні залишився малолітній син та хвора матір. Зобов`язується з`являтися до судових засідань та не перешкоджати розгляду кримінального провадження.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2023 року в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_6 про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовлено.

Обрано відносно ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту в період доби з 23.00 год. по 06.00 год. строком на 60 днів.

Покладено на обвинуваченого ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки:

1)заборонено ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати своє житло за місцем реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , в період доби з 23.00 год. по 06.00 год.;

2)з`являтися на виклик суду, а вразі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це суд;

3)не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

4)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

5)утримуватися від спілкування із свідками.

Строк дії ухвали суду визначено 60 днів до 04.05.2023 включно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06.03.2023 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не врахував усі обставини справи в сукупності, що призвело до прийняття помилкового рішення, а саме те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, будь-яких матеріальних претензій потерпіла особа до нього не має, позитивно характеризується за місцем роботи, має постійне місце проживання та місце роботи, хворіє на хронічний вірусний гепатит «С», має на утриманні восьмирічного сина ОСОБА_9 , мати якого померла. Також починаючи з 2018 року його підзахисний ніяких кримінальних правопорушень не вчиняв, від суду не переховувався, причиною запізнення в судові засідання була затримка руху поїздів, про що ним було одразу подано відповідні заяви до суду. Факт прибуття обвинуваченого до Вінницького міського суду також було зафіксовано в журналі обліку відвідувачів у приміщенні суду який ведеться працівниками судової охорони.

Звернув увагу на те, що після оголошення ОСОБА_8 у розшук, останній на виклик співробітників УКР Національної поліції прибув 21.10.2022, де надав відповідні пояснення, а також в цей день з`явився до Вінницького міського суду Вінницької області, однак провадження у справі відновлено не було, також не було відновлено судом провадження 30.11.2022. Лише 01.03.2023 суд відновив провадження у даній справі. Судовий розгляд вказаного кримінального провадження триває з 2018 року, обвинувачений повідомляв суд, що за відсутності постійної роботи в м. Чернігів, вимушений постійно працювати у м. Києві, тому обраний судом запобіжний захід забороняє йому забезпечувати свого малолітнього сина, у зв`язку з чим захисник вважає за необхідне змінити його підзахисному запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вважає її законною та обґрунтованою.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання до апеляційного суду не прибув, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розглянути апеляційну скаргу захисника у його відсутність, у зв`язку неможливістю прибути з м. Чернігова до м. Вінниці через відсутність у нього коштів на проїзд. Зазначив, що апеляційну скаргу свого захисника підтримує і просить її задовольнити, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби позбавило його та його сина засобів для існування.

Захисник в своїй апеляційній скарзі не просив суд забезпечити особисту участь обвинуваченого у розгляді апеляційної скарги поданої в його інтересах. Також учасники судового провадження за таких підстав не заперечували проти розгляду апеляційної скарги у відсутність ОСОБА_8 , а тому судовий розгляд відбувся у відсутність обвинуваченого, оскільки відповідно до ч.4 ст.405 КПК України зазначене не перешкоджає проведенню даного розгляду.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, заперечення прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п.9 ч.2 ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Згідно ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховування від органів слідства та суду, знищення чи спотворення речей чи документів, незаконного впливу на інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню, вчиненню інших правопорушень. Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Вирішуючи питання щодо відмови в задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції встановив та виходив з того, що у відповідності до положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків утримання під вартою» № 4 від 25.04.2003, взяття під варту - є найбільш суровим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявних підстав вважати, що інші (менш сурові) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, має постійне місце проживання в м. Чернігів, де зареєстрований та проживає разом зі своєю матір`ю та малолітнім сином, зобов`язується з`являтися в судові засідання та не перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, а тому прокурором не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у разі не обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим, суд вважав, що застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в певний період доби, з покладанням на обвинуваченого певних обов`язків, зможе забезпечити запобіганню ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Також застосовуючи такий вид міри запобіжного заходу суд виходив з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Також не залишилось поза увагою суду те, що ОСОБА_8 неодноразово не з`являвся до суду, чим перешкоджав розгляду кримінального провадження, в зв`язку з чим обвинуваченого було оголошено в розшук, а тому на думку суду, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, у виді особистого зобов`язання не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положеннями ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Частиною 7 ст.194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

На думку колегії суддів, з урахуванням особи обвинуваченого, який має постійне місце проживання в м. Чернігові, з урахуванням віку та стану здоров`я останнього, характер вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, те, що він є особою раніше не судимою, позитивно характеризується, відсутність матеріальних претензій потерпілого, наявність та міцність соціальних зв`язків, на утриманні має малолітнього сина, є одиноким батьком, не є безумовною підставою для скасування застосованого судом запобіжного заходу, про що клопоче його захисник, також інші більш м`які запобіжні заходи, визначені ч.1 ст.176 КПК України, зокрема застава, особиста порука та особисте зобов`язання в даному випадку не мають такого ступеню довіри, які можуть бути враховані судом, як такі, що мають запобіжний вплив на поведінку обвинуваченого, та не є такими, що спростовують встановлені судом та доведені в судовому засіданні прокурором ризики.

Вказані захисником обставини існували і на момент вчинення обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, проте не стали стримуючим фактором в його поведінці.

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування ОСОБА_8 в умовах нічного домашнього арешту та в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Своїми діями обвинувачений показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи інкриміноване йому кримінальне правопорушення проявив самовпевненість у безкарності за свій вчинок.

Статтями 19, 68 Конституції України визначено, що громадяни зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Тому, враховуючи запровадження на території України воєнного стану, перебування в розшуку обвинуваченого, обраний судом запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби в сукупності з обов`язками, передбаченими ч.5 ст.194 КПК України в межах заявленого прокурором клопотання, на думку колегії суддів зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та не буде порушувати його права, передбачені ст.43 Конституції України чи обмежувати його у виконанні своїх батьківський обов`язків у відношенні малолітнього сина.

Також застосований запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у вказаному кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти суд.

При цьому апеляційний суд звертає увагу суду першої інстанції щодо тривалого судового розгляду вказаного кримінального провадження, якому необхідно вжити всіх заходів щодо недопущення затягування судового розгляду та розглянути справу у розумні строки і постановити відповідне законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а доводи апеляційної скарги захисника викладених в ній висновків суду не спростовують.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні апеляційним судом не виявлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 березня 2023 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4