Справа № 1-1/11 Провадження № 11-кп/802/785/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання покарання,

В С Т А Н О В И В:

До Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення його від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання покарання обвинувального вироку Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 березня 2011 року.
Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 жовтня 2022 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.
Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник подала апеляційну скаргу. Посилається на те, що з моменту набрання вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 березня 2011 року (31.05.2011) до затримання ОСОБА_7 (06.09.2022) пройшло 11 років 3 місяці. Відповідно до довідки № 76/201/15-2022 від 09.09.2022, засуджений до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Стверджує, що на час розгляду справи Володимир-Волинським міським судом Волинської області у 2011 році ОСОБА_7 вже взяв шлюб із ОСОБА_9 (свідоцтво про шлюб від 23.03.2011). Щодо зміни засудженим місця свого проживання, зауважує, що її підзахисний до шлюбу, а саме: із січня 2011 року, проживали із ОСОБА_9 у житловому будинку АДРЕСА_1 (будинок подарували дружині батьки). ОСОБА_7 , будучи не місцевим, а з Івано-Франківської області (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), та на службі в органах МВС, тимчасово проживав у гуртожитку, який йому надали тимчасово ( АДРЕСА_3 ). Зазначає, що засуджений, здійснюючи активне соціальне життя, документи не змінював та не підробляв. З огляду на наведене, просить ухвалу місцевого суду скасувати та закрити провадження у справі.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, засудженого і його захисника, які підтримали подану апеляцію у повному обсязі та просили скасувати ухвалу суду першої інстанції, міркування прокурора, який подану апеляцію заперечив та просив судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Положення ст.370 КПК України регламентують, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при постановленні рішення місцевим судом дотримані.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.03.2011 ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, із призначенням йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю в правоохоронних органах строком на 3 (три) роки, на підставі ст.54 КК України також застосоване додаткове покарання у виді позбавлення спеціального звання старшого лейтенанта міліції. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишений попередній підписка про невиїзд, строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 31.05.2011 вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.03.2011 залишений без змін, отже вирок суду набрав законної сили.
17.01.2012 ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.03.2011 та ухвала Апеляційного суду Волинської області від 31.05.2011 щодо ОСОБА_7 залишені без змін.
Відповідно до постанови Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16.03.2012 ОСОБА_7 був оголошений у розшук для подальшого виконання вироку Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25.03.2011.
У поданій апеляційній скарзі захисник, посилаючись на зміну засудженим місця свого проживання, зауважує, що її підзахисний до шлюбу, а саме: із січня 2011 року, проживали із ОСОБА_9 у житловому будинку АДРЕСА_1 (будинок подарували дружині батьки). ОСОБА_7 , будучи не місцевим, а з Івано-Франківської області (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), та на службі в органах МВС, тимчасово проживав у гуртожитку, який йому надали тимчасово ( АДРЕСА_3 ).
Однак, апеляційним судом встановлено, що місцем проживання засудженого є АДРЕСА_3 .
До ухвалення вироку в січні 2011 року ОСОБА_7 змінив місце свого проживання на АДРЕСА_1 , про що не повідомив ні слідству, ні суду.
Згідно з листом РУП ГУНП в Рівненській області № 14191/200/03-22 від 28.07.2022 під час проведення оперативно-розшукових дій на виконання вироку суду засуджений ОСОБА_10 розшукувався за адресою: АДРЕСА_3 , тобто за адресою, вказаною у вироку та ухвалі суду.
Таким чином, доводи сторони захисту про те, що засуджений не змінював місце свого проживання з метою уникнення відбування покарання, не заслуговують на увагу.

В апеляційних вимогах захисник вказує на те, що з моменту набрання вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 25 березня 2011 року (31.05.2011) до затримання ОСОБА_7 (06.09.2022) пройшло 11 років 3 місяці.
Положення п.4 ч.1 ст.80 КК України регламентують, що особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: десять років у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин.

Проте, відповідно до ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

З матеріалів провадження вбачається, що постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 16.03.2012 ОСОБА_7 був оголошений у розшук для подальшого виконання вироку (а.п.81-82).
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що у зв`язку із оголошенням ОСОБА_7 у розшук, перебіг давності відновився з дня затримання засудженого, тобто з 06.09.2022, подвоївся (до 20 років) та на момент його затримання не минув.
Слід відмітити, що вирок Володимир-Волинського міського Волинської області від 25.03.2011 був ухвалений за участі обвинуваченого ОСОБА_7 (а.п.6-14), як і ухвала апеляційного суду Волинської області від 31.05.2011 (а.п.24-29).
Отже, ОСОБА_7 було відомо, що вирок відносно нього набрав законної сили.
Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, з урахуванням вищенаведених обставин, апеляційний суд доходить висновку, що підстави для скасування ухвали місцевого суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 10 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 щодо звільнення останнього від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання покарання без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той самий строк з моменту отримання копії даної ухвали.

Головуючий

Судді