Справа № 487/3893/22
Провадження № 1-кс/487/2636/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2022 м.Миколаїв Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання старшого слідчого СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001694 від 21.11.2022 за ч. 4 ст. 186 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, капітан поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001694 від 21.11.2022 за ч. 4 ст. 186 України звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів з встановленням застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри за ч. 4 ст. 186 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 , знаючи міру покарання у разі доведення його вини, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, відсутність у підозрюваного утриманців та міцних соціальних зв`язків також свідчать про наявність зазначеного вище ризику. Крім того, на думку, слідчого наявний ризики, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: підозрюваний, не маючи постійного та стабільного доходу, може продовжити злочинну діяльність.

Слідчий вважає недоцільним застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки зникнуть перешкоди для вчинення підозрюваним нових злочинів.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні погодився з обставинами, викладеними в повідомленні про підозру, зазначив, що вчинив злочин з корисливих мотивів, наміру переховуватися не має.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що слідчим не доведено наявність зазначених у клопотанні ризиків, оскільки підозрюваний, будучи внутрішньо переміщеною особою, отримує соціальну допомогу, має постійне місце проживання у м. Миколаєві.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що слідчим відділом Миколаївського районного управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001694 від 21.11.2022 за ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено введення в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Період дії воєнного стану, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації, відповідно до указу Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15 березня 2022 № 2119-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"» продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, відповідно до указу Президента України № 259/2022 від 18 квітня 2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України 21 квітня 2022 прийняла Закон України № 2212-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку діївоєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Після цього, відповідно до указу Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України 22 травня 2022 прийняла Закон України № 2263-ІХ «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Після цього, відповідно до указу Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року « Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Верховна Рада України прийняла Закон України № 2500-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Так, 07.10.2022 приблизно о 19:00 годині, більш точного часу під час проведеного досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, будучи обізнаним про введення на території України воєнного стану, перебував біля будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Знаходячись у вказаний час у вказаному місці, ОСОБА_5 , побачив потерпілу ОСОБА_8 , яка в той час тримала в руках мобільний телефон марки «Oukitel» моделі «C2 Pro 2/16 GB Gold», та у нього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на повторне відкрите викрадення вказаного мобільного телефону. Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на повторне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, вихопив з рук ОСОБА_8 мобільний телефон та усвідомлюючи, що його злочинні дії є явними для потерпілої, утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим своїми умисними протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 940 гривень.

01.12.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , це, зокрема, дані рапорту старшого інспектора-чергового Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 21.11.2022; заяви від ОСОБА_8 від 21.11.2022 р. про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) та протоколами її допиту як потерпілої від 21.11.2022, 28.11.2022; витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001694 від 21.11.2022 за ч. 4 ст. 186 України; протоколу пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілої ОСОБА_8 від 21.11.2022 та довідки до протоколу; протоколів допиту свідка ОСОБА_9 від 21.11.2022 та 22.11.2022; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 22.11.2022 та протоколу пред`явлення особи для впізнання за його участю, довідки до протоколу; повідомлення представника ПТ «Климчук і компанія «Ломбард Капитал» від 25.11.2022 вих. №1007/22-сб; заяви ОСОБА_8 та видаткової накладної від 31.10.2019 №343; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 30.11.2022 та протоколу пред`явлення особи для впізнання за його участю, довідки до протоколу від 30.11.2022; рапорту о/у Миколаївського РУП ГУНП Миколаївській області ОСОБА_12 від 15.12.2022; протоколу затримання ОСОБА_5 як особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Злочин за ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

А за такого, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі доведеності його вини, суд переконаний, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, існує і є обґрунтованим.

Хоча тяжкість покарання і не є визначеним елементом при продовженні щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.

Крім того, слідчий суддя враховує поведінку підозрюваного, який, після отримання клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухилявся від органу досудового розслідування та суду, був оголошений у розшук та затриманий співробітниками поліції на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2022 про дозвіл на затримання з метою приводу.

Слідчий суддя вважає, що існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, а тому вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до вчинення нових злочинів, у тому числі корисливих.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який не має постійного місця проживання в м. Миколаєві, мешкає, зі слів підозрюваного, як внутрішньо переміщена особа, в родини в АДРЕСА_2 , не працює; не одружений, утриманців не має; раніше судимий за вчинення злочинів, в тому числі корисних; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Слідчий суддя вважає необхідним при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити останньому розмір застави.

При визначенні розміру застави суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим фактором, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, а також, враховуючи обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про доцільність визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, як альтернативу запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, яка буде співмірною з існуючими у кримінальному провадженні ризиками, та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

А за такого, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 12.02.2023 включно, з утриманням підозрюваного в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 19.12.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_13 ОСОБА_14