печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при секретарі судових засідань ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ "ДС ПРОМ ГРУП" про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000614 накладеного ухвалою слідчого судді від 23.08.2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

20.09.2022 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ "ДС ПРОМ ГРУП" про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000614 накладеного ухвалою слідчого судді від 23.08.2022 року, а саме на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках: ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» () НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкриті у АТ «Пумб» (МФО 334851, юридична адреса: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4), та арешт на видаткові операції по рахунках за виключенням операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), та виплат заробітної плати працівникам. В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що арешт грошових коштів Товариства не відповідає принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, порушує принцип правової держави, статтю 42 Конституції України, унеможливлює законну господарську діяльність Товариства та матиме наслідком неможливість своєчасного виконання своїх грошових зобов`язань (господарських, податкових, трудових тощо) та виникнення заборгованості. Так, на момент звернення з даним клопотанням лише сума господарських грошових зобов`язань Товариства становить 812 634 206,76 грн. У зв`язку з накладенням арешту на грошові кошти Товариство не може забезпечити своєчасне виконання господарських зобов`язань. Особливо зауважуємо, що у Товариства обліковується дебіторська заборгованість (зобов`язання контрагентів Товариства, строк виконання яких настав) в сумі 525 255 358,64 грн. Таким чином, всі суми сплачених контрагентами Товариства коштів на його користь після їх зарахування на рахунки будуть автоматично арештовані. На підтвердження існування кредиторських та дебіторських зобов`язань Товариства надає відповідні акти звіряння взаєморозрахунків та звертає увагу слідчого судді на те, що господарські договори/акти були вилучені під час обшуку 15.09.2022 року, який проводився на підприємстві в рамках кримінального провадження № 0000614 (копія протоколу обшуку додається). Накладення арешту на грошові кошти ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» як добросовісного учасника господарських відносин тягне за собою накладення на товариство додаткового тягаря у вигляді неустойок, штрафів та пені з боку контрагентів. ТОВ "ДС ПРОМ ГРУП" наголошує, що такі дії органів влади по відношенню до суб`єкта господарювання є абсолютно неприпустимими, оскільки суперечать основним принципам правової держави та політиці держави щодо створення її органами та структурами сприятливих умов для розвитку підприємницької діяльності суб`єктів господарювання на території України. У судове засідання представник ТОВ "ДС ПРОМ ГРУП" - адвокат ОСОБА_3 не з`явилась, надала заяву про розгляд клопотання за відсутності, вимоги клопотання підтримує у повному обсязі. Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином, в матеріалах клопотання містяться заперечення на клопотання. Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України. За вказаних обставин, слідчим суддею, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду клопотання, визнано можливим здійснити його розгляд у відсутність особи, яка його заявила та особи, за клопотанням якої було арештовано майно. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 26, 174 КПК України. Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку. Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000614 за ч. 4 ст. 191 КК України. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 23.08.2022 року у справі №757/21766/22-к накладено арешт на майно, а саме грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках: ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» () НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкриті у АТ «Пумб» (МФО 334851, юридична адреса: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4), та арешт на видаткові операції по рахунках за виключенням операцій зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), та виплат заробітної плати працівникам. У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна. Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності. Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98). Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що правова підстава для арешту грошових коштів, спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому нерухомим майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження. Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В АЛ И В :

Клопотання - задовольнити. Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2022 року (справа № 757/21766/22-к) у кримінальному провадженні №0000614 за ч. 4 ст. 191 КК України на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках: ТОВ «ДС ПРОМ ГРУП» () НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкриті у АТ «Пумб» (МФО 334851, юридична адреса: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4) та арешт на видаткові операції по даним рахункам.

Ухвала не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1