Справа № 708/881/22
Провадження № 1-кп/708/65/22
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

19 грудня 2022 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисниці адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області у режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 21.07.2022 за № 0001473, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді у Чигиринському районному суді Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурор ОСОБА_7 подав суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 60 днів без визначенням розміру застави.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 подане клопотання підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити. Додатково зазначила, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачені законом ризики продовжують існувати, відповідно інший більш м`який запобіжний захід не буде дієвим. На спростування доводів захисту зазначила, що за мамою обвинуваченого доглядає ОСОБА_8 , зміна запобіжного заходу на домашній арешт у даному випадку неможлива.

Захисниця адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечувала, у обґрунтування власних заперечень зазначила, що її підзахисний не має наміру ухилятися від суду. Наразі його мати потребує стороннього догляду та допомоги у домашньому господарстві, він сам за станом здоров`я потребує медичної допомоги, яку в умовах тримання під вартою надати не має можливості, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працював, проживав у цивільному шлюбі, тому просила суд застосувати до її підзахисного інший більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний період доби.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час розгляду вказаного клопотання проти його задоволення заперечував, суду пояснив, що він лише хоче допомогти своїй матері, тому просив суд за наявності такої можливості дозволити йому поїхати додому. Обіцяв нічого не порушувати та виконувати всі обов`язки суду.

Потерпіла ОСОБА_6 під час розгляду клопотання підтримала сторону захисту та пояснила, що наразі вони дійсно проживають усі разом, зокрема вона, її мама ОСОБА_8 та мати обвинуваченого. Їм наразі дуже складно та наявна нагальна потреба допомоги чоловіка у господарстві.

Заслухавши думку учасників, дослідивши доводи клопотання, суд приходить до таких висновків.

Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. (ст. 331 КПК України).

Відповідно до статті 199 КПК України клопотання про продовження запобіжного заходу підлягає розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали, оскільки в силу статті 203 ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу.

Тримання під вартою відповідно до ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: впливати на свідків, які не допитані під час судового розгляду; враховує відсутність належних гарантій та підтверджень соціальних зв`язків, які б переважали наявні ризики ухилення обвинуваченого від суду або вчинення іншого кримінального правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, регламентовані статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України.

Розглядаючи заявлене клопотання, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Вирішуючи дане питання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у забезпеченні розслідування злочину, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п.79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011.

Аналізуючи доводи учасників суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не має постійного місця роботи, на момент можливого вчинення інкримінованого йому злочину проживав у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , яка є свідком у даному кримінальному провадженні, була колишньою дружиною загиблого, і на даний час за вказаною адресою також проживає потерпіла ОСОБА_6 . За таких обставин суд приходить до висновку, що ризики, визначені статтею 177 КПК України, зокрема можливість переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, ризик незаконного впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, продовжують існувати і станом на сьогоднішній день, відповідно наявні підстави для продовження застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого суд ураховує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності, при оцінці необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд ураховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський Суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Підставою продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, встановлено наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (без оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною у вчиненні злочину чи її виправдання), а також наявність ризиків, які дають підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність продовження запобіжного заходу.

Аналізуючи дані про особу обвинуваченого суд приходить до висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам, які зазначені у клопотанні прокурора та доведені в суді на даній стадії судового розгляду кримінального провадження.

За таких обставин суд приходить до висновку, що мета і підстави продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою і надалі є актуальними.

Розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених підстав, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам. Зокрема виходячи із того, що у випадку обрання іншого менш тяжкого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту судом буде зобов`язано перебувати обвинуваченого за однією адресою разом зі свідком колишньою дружиною потерпілого, яка є цивільною дружиною обвинуваченого, а також потерпілою у даному провадженні. У свою чергу твердження сторони захисту суд оцінює критично, оскільки на їх обґрунтування не надано достатніх доказів, у зв`язку із чим суд позбавлений можливості визначити та перевірити наявність усіх обставин, на які посилається сторона захисту.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі, не встановлено.

Зі змісту п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України вбачається, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Таким чином, ураховуючи характер пред`явленого обвинувачення щодо можливого вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, мету та підстави прийняття судом рішення про продовження запобіжного заходу, враховані при цьому обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-186, 199, 331, 350, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Чигиринського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, а саме до 16.02.2023 включно, з утриманням в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити для виконання до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому і захисниці направити засобами електронного зв`язку.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя А.О. Попельнюх