Справа № 947/652/23
Провадження № 1-кс/947/577/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000233 відомості про яке 18.07.2022, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, 18.07.2022 до ЧЧ ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області надійшла заява про те, що 28.06.2022 невстановлена особа шахрайським шляхом, під виглядом надання послуги перевезення до Болгарії заволоділа грошовими коштами в сумі 2200 грн., які належать ОСОБА_5 , 1981 р.н, мешканці м. Тростянець.

В ході проведення допиту потерпілої ОСОБА_5 , остання пояснила, що під час свого планування виїзду за кордон, а саме до Болгарії, зі своїм сином ОСОБА_6 у соціальній мережі «Фейсбук» виявила оголошення про «здійснення пасажирських перевезень». Вказане оголошення розміщено невідомим громадянином - ОСОБА_7 , із зазначенням номеру мобільного телефону « НОМЕР_1 ». Потерпіла ОСОБА_5 подзвонила на вказаний у оголошенні номер мобільного телефону та в ході розмови забронювала два місця на мікроавтобус, який повинен був їхати 01.07.2022 о 09:00 годині. За бронювання двох місць на мікроавтобус, необхідно було внести завдаток у сумі 2200гривень. Для здійснення бронювання « ОСОБА_8 » надіслав через мобільний додаток «Телеграм» номер банківської картки № НОМЕР_2 , яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_9 . В подальшому потерпіла ОСОБА_5 надіслала власні грошові кошти у сумі 2200 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 , а квитанцію надіслала через мобільний додаток «Телеграм» « ОСОБА_10 » для підтвердження. Про те, 01.07.2022 року мікроавтобус у зазначений час не приїхав, грошові кошти не повернуті, тобто свої зобов`язання ОСОБА_8 не виконав.

На підставі постанови про тимчасовий доступ до речей і документів прокурора Тростянецького відділу Охтирської окружної прокуратури ОСОБА_11 проведено виїмку у АТ КБ «Приватбанк», в ході якої вилучено завірені копії документів, які надавалися ОСОБА_9 , для відкриття банківської картки, а також фотографії щодо зняття грошових коштів з банківської картки № НОМЕР_2 з банкомату АТ КБ «Приватбанк» за 2022-06-29 о 12:39:48, а також рух коштів по банківській картці.

Згідно отриманих відомостей, достовірно підтверджено, що потерпіла ОСОБА_5 надіслала грошові кошти у сумі 2200 гривень 28 червня 2022 року о 10:57 годині на номер банківської картки № НОМЕР_2 , а 29 червня 2022 року ОСОБА_9 знімає готівку з вищевказаної банківської картки через банкомат, що розташований у м. Одесі.

Таким чином, 10.01.2023 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси за місцем мешкання ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, під час якого ОСОБА_9 видала банківську картку «Приватбанку»№ НОМЕР_2 .

10.01.2023, відповідно до ст.ст.98, 100 КПК України вилучені в ході зазначених слідчих дій речі визнано речовими доказами.

У зв`язку з викладеним, у органа досудового розслідування виникла необхідність в арешті вищезазначеного майна, яке визнано речовим доказом та має суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій клопотання підтримав, просив розглянути у його відсутності та в якій зазначив, що власник вилученого майна ОСОБА_9 повідомлена належним чином про дату та час розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 10.01.2023 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000233 відомості про яке 18.07.2022, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 10.01.2023 в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме на: банківську картку «Приватбанку» № НОМЕР_2 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1