Справа № 946/7667/22
Провадження № 1-кс/946/2586/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Котовка, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, працюючого водієм у ПП «Ацман», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 305 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні ВП № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0001054 від 06.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно 06.11.2022, більш точної дати та часу встановити не надалося можливим, громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи за межами с. Орлівка, Ренійської ОТГ, Ізмаїльського району, Одеської області, знайшов паперовий згорток у поліетиленовому пакеті в якому знаходилась речовина роду коноплі та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання особливо небезпечного наркотичного засобу канабіс. Діючи умисно, незаконно, з метою особистого вживання наркотичного засобу - канабісу, забрав та у подальшому зберігав при собі, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне переміщення через митний кордон України особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу

У подальшому, ОСОБА_5 06.11.2022, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне контрабандне переміщення наркотичного засобу через державний кордон України, слідуючи в якості водія вантажного автомобіля марки «Freightliner» реєстраційний номер НОМЕР_1 через пункт «Орлівка-Ісакча», в зоні діяльності Одеської митниці Держмитслужби у напрямку «виїзд з України», приховав в кабіні зазначеного вантажного автомобіля від митного контрою згорток, в якому містився наркотичний засіб канабіс, та не повідомив представникам правоохоронних органів про наявність у нього наркотичного засобу, тим самим заявив про відсутність товарів, які під час переміщення через митний кордон України підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження, не задекларувавши зазначену речовину у встановленому порядку при здійсненні митного контролю.

Проте, злочинний умисел ОСОБА_5 на контрабандне переміщення наркотичного засобу з України до Румунії, не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки 06.11.2022 приблизно о 01:00 год., під час здійснення митного контролю та проведення митного огляду, співробітниками Одеської митниці Держмитслужби виявлено та вилучено приховану у зазначеної вище способи наркотичний засіб, який ОСОБА_5 незаконно намагався перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 305 КК України, за ознаками: контрабанда наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

06.11.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України, за ознаками: закінчений замах на контрабанду наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Як посилається слідчий у своєму клопотанні, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання від 5 до 8 років позбавлення волі дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків, вчиняти інші правопорушення, тобто наявні ризики передбачені ст.177 КПК України. Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий вважає, що застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання ним покладених обов`язків. Зокрема, не підлягають до застосування щодо ОСОБА_5 запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання через можливість останнього ухилитись від слідства та суду; у виді особистої поруки у зв`язку з відсутністю поручителів, які заслуговують на довіру. Неможливо застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що останній може впливати на свідків та залякувати їх, для зміни показів останніми, які можуть вплинути на подальший хід досудового розслідування та уникнення підозрюваного від кримінальної відповідальності.

Слідчий у клопотанні зазначає, що з метою попередження можливості ОСОБА_5 переховуватись від слідства та суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, забезпечення виконання процесуальних дій, а тому вважаємо необхідним обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити. Прокурор зазначив, що наявні всі підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків.

Підозрюваний в судовому засіданні себе винним визнав частково. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт. Зазначив, що працівник прикордонної служби спитав чи є у нього щось і він добровільно видав їм речовину, що перебувала у нього. Пояснив, що у нього проблеми зі здоров`ям, має язву шлунку. Розкаюється.

Захисник підозрюваного проти клопотання слідчого заперечував, просив відмовити у його задоволенні та застосувати нічний домашній арешт. Зазначив, що він добровільно видав речовини, які знайшов біля порому та взяв з метою того, щоб здати. Підозрюваний позитивно характеризується, має медичні показання для лікування.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, приймаючи до уваги мету та підстави застосування запобіжного заходу, передбачені ст.177 КПК України, а також оцінивши в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні ВП № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за № 0001054 від 06.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.305 КК України

06.11.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 305 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінуємому йому діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 06.11.2022, в ході якого було виявлено та вилучено згорток з речовиною рослинного походження, зовні схожу на канабіс, експрес-тест який показав що вказана речовина є канабісом; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 06.11.2022 , який пояснив що він є співробітником прикордонної служби та 06.11.2022 в ході огляду вантажного транспортного засобу водієм якого був ОСОБА_5 який прямував на виїзд з України у кабіні під матрацом було виявлено пакунок з речовиною рослинного походження, зовні схожу на канабіс; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 06.11.2022 який є працівником прикордонної служби, який підтвердив слова ОСОБА_7 ; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення у порядку ст. 208 КПК України від 06.11.2022 та іншими доказами в сукупності.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у тому числі, приймаються до уваги, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, наявність судимості, тощо.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини справа "Нечипорук і Йонкало проти України" термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя приходить до висновку, що за даних обставин, на даній стадії кримінального провадження достатньо доказів, що свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Як зазначено слідчим та прокурором, підставою для обрання до підозрюваного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, у вказаному кримінальному провадженні, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Проте, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

При цьому, частина 1 ст.183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Слідчий суддя вважає, що слідчим, прокурором доведено ризиків того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знаючи про міру покарання, яка може бути застосована до нього, оскільки у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, враховуючи тяжкість покарання що йому загрожує, він може спробувати переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення відповідальності.

Ризик незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні, слідчим та прокурором не доведений, відсутні будь-які докази намагань такого впливу.

При цьому, виходячи з вказаного, враховуючи, обґрунтованість підозри в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, оцінюючи в сукупності обставини визначені ч.1 ст.178 КПК України, враховуючи пояснення, позицію слідчого та прокурора, а також, вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік підозрюваного, міцні соціальні зв`язки підозрюваного, те, що ОСОБА_5 винним визнав себе, розкаюється, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, наявне постійне місця проживання на протязі багатьох років, працює водієм у ПП «Ацман», на думку слідчого судді, достатнім буде застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, домашнього арешту з забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 20:00 години по 07:00 годину наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора, або суду, строком до 04 січня 2023 року.

Таким чином, слідчим та прокурором не доведено у даному випадку, з урахуванням зазначених вище обставин у сукупності, необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не обґрунтовано неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, а саме - запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, слідчий суддя наголошує, що обрання запобіжного заходу не має на меті покарання підозрюваного, а обраний запобіжний захід має слугувати забезпеченням виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, встановленим статтею 177 КПК України.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати строків досудового слідства, в зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділення №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною йому залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 20:00 години по 07:00 годину наступної доби, без дозволу слідчого, прокурора, або суду, строком до 04 січня 2023 року.

Крім цього, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою в залежності від стадії кримінального провадження, якщо в цьому виникне необхідність, пов`язана із здійсненням кримінального провадження; не відлучатися за межі Біляївського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 04 січня 2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 09.11.2022р. о 15:40 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1