УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 754/6403/21

провадження № 51-2548 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_5.,

суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000545,

встановив:

За вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_1 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання 2 березня 2021 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_1 , у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 2 березня 2021 року до дня набрання даним вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Застосований до ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_2 ухвалено обчислювати з моменту його фактичного затримання 2 березня 2021 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_2 , у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 2 березня 2021 року до дня набрання даним вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Застосований до ОСОБА_2 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні

Згідно з вироком суду, ОСОБА_2 1 березня 2021 року приблизно о 19 годині 40 хвилин, перебуваючи разом із ОСОБА_1 по вул. Каштановій, 15 в м. Києві, побачили магазин «КиївХліб», після чого у них виник умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_2 разом з ОСОБА_1 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, заздалегідь розподіливши ролі, зайшли до приміщення магазину «КиївХліб» по вул. Каштановій, 15 в м. Києві, де ОСОБА_1 перестрибнув торговий прилавок та з метою подолання опору продавця ОСОБА_4 , дістав предмет, схожий на ніж, яким почав погрожувати останній, вимагаючи наявні грошові кошти. Потерпіла ОСОБА_4 , усвідомлюючи загрозу своєму життю як реальну, не перешкоджала злочинним діям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Після цього, ОСОБА_1 дістав з-під прилавку грошові кошти в сумі 2 940,00 грн., тим самим заволодів майном ТОВ «Фірмова мережа «КиївХліб». В цей час ОСОБА_2 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, згідно розподілених ролей, знаходився у приміщенні магазину «КиївХліб» та спостерігав за навколишньою обстановкою з метою попередження ОСОБА_1 про появу сторонніх осіб та своєю присутністю підтримував дії останнього.

В подальшому, ОСОБА_1 , тримаючи при собі грошові кошти, разом із ОСОБА_2 , з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, а майном, яким заволоділи шляхом нападу, розпорядились на власний розсуд, чим завдали ТОВ «Фірмова мережа «КиївХліб» матеріальну шкоду в розмирі 2 940,00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 травня 2022 року апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишено без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року - залишено без змін.

Рішення суду щодо ОСОБА_2 в касаційній скарзі не оскаржується.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої через суворість, просить судове рішення щодо нього змінити, пом`якшивши йому покарання.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається із доданих до касаційної скарги копій судових рішень, вказаних вимог суд дотримався.

З аналогічними вимогами, які викладені в касаційній скарзі, ОСОБА_1 звертався й до суду апеляційної інстанції. Вказує, що судом першої інстанції при призначенні їм покарання належним чином не було враховано всі обставини, які пом`якшують покарання, недостатньо враховані позитивні характеристики та тяжкі життєві обставини, а також те, що представники потерпілої сторони відмовились від матеріальної та моральної шкоди.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 , суд у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу засудженого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, за останнім відомим місцем роботи у ТОВ «Бівіол» характеризується з позитивної сторони, наявність у ОСОБА_1 на утриманні малолітньої доньки, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої щодо міри покарання, і вважає, що його виправлення і перевиховання неможливі без ізоляції від суспільства, тому обирає йому покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна. При цьому суд вважає, що призначення обвинуваченому даного виду покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень.

Засуджений ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі також зазначає, що судом не було враховано його щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, однак суд апеляційної інстанції дослідивши матеріали кримінального провадження вказує, що дані обставини не знайшли свого відображення в матеріалах кримінального провадження, оскільки ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 самостійно до правоохоронних органів із заявою про вчинений злочин не з`явились, їх дії були викриті співробітниками поліції самостійно, усі факти та обставини вчиненого злочину були встановлені правоохоронними органами, жодних нових фактів по справі, ніж ті, що були встановлені слідством самостійно, засуджені не повідомили, а тому суд апеляційної інстанції мотивовано визнав зазначені доводи засудженого необґрунтованими.

Таким чином, повною мірою врахувавши вказані обставини, зокрема і ті, на які засуджений послався у касаційній скарзі, суд дійшов обґрунтованого висновку про призначення йому покарання за ч. 2 ст. 187 КК у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю, яке не є максимальним у межах санкції вказаної норми.

Призначене ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав вважати, що таке покарання є явно несправедливим через його суворість, колегія суддів не вбачає. У касаційній скарзі засудженого відсутні доводи щодо явної несправедливості призначеного йому покарання.

Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляційної скарги засудженого ОСОБА_1 та з зазначенням докладних мотивів ухваленого рішення обґрунтовано залишив вирок без змін.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що посилання апелянтів на неврахування судом першої інстанції таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на те, що вказані обставини не встановлені ні органом досудового розслідування, ні судом.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_6 ОСОБА_7