Справа № 588/873/21
№ провадження 1-кп/588/19/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2022 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянці кримінальне провадження №0000307 від 26.12.2020 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Суми, громадянина України, який одружений, має вищу освіту, працює директором ТОВ «Євромаштрейд», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

У С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_6 26.12.2020 приблизно о 10 год. 50 хв., на 49 км автодороги Н-12 "Суми - Полтава" між населеними пунктами с.Боромля та м.Тростянець Охтирського району Сумської області, керуючи автомобілем марки Volkswagеn Тransporter з державним номером НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Євромаштрейд", рухався у напрямку від м.Суми до м.Тростянець. Попереду нього у попутному напрямку на автомобілі марки Honda-CRV з державним номером НОМЕР_2 рухався ОСОБА_9 , а у зустрічному до них напрямку, на автомобілі марки Mitsubishi Lancer з державним номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_10 , рухався водій ОСОБА_11 .

Водій ОСОБА_6 , грубо порушуючи вимоги підпунктів 14.2 «в» та 14.6 «г» Правил дорожнього руху, внаслідок протиправної самовпевненості, розпочавши виконувати маневр обгону попутного автомобіля марки Honda-CRV з державним номером НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_9 , на ділянці дороги із обмеженою оглядовістю, не впевнившись у тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, внаслідок чого створив умови небезпечні для руху зустрічному автомобіля марки Mitsubishi Lancer з державним номером НОМЕР_3 - під керуванням водія ОСОБА_11 , який з метою уникнення зіткнення вжив управлінських заходів, проте допустив виїзд поза межі протилежного краю проїзної частини.

Внаслідок виниклої дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_11 та його пасажир ОСОБА_10 , отримали тілесні ушкодження з приводу яких були госпіталізовані до Тростянецької міської лікарні.

ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, в області обличчя, волосяної частини голови садна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми живота, розриву селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, геморагічного шоку ІІ-ІІІ ст., які за ознакою небезпеки для життя кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження; закритої тупої травми грудної клітини, лінійного перелому тіла правої лопатки з незначним зміщенням, лінійних переломів 7-11 ребер справа по задній поверхні без істотного зміщення та незначним зміщенням уламків, лінійного перелому переднього кінця 2 ребра справа з незначним зміщенням, забою нижньої долі правої легені, правостороннього гемопневмотораксу, компресійного ателектазу нижньої долі правої легені, малого гемотораксу зліва, які по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани м`яких тканин правої тім`яної ділянки, гематом повік, субкон`юнктивального крововиливу правого ока, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допущені водієм ОСОБА_6 порушення вимог пунктів 14.2 "в", 14.6 "г" Правил дорожнього руху, знаходиться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та наслідками, що настали.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
За встановлених обставин діяння ОСОБА_6 суд кваліфікує за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, тобто як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

Позиція сторони захисту
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 2 статті 286 КК України винним себе не визнав, просив виправдати. Під час допиту обвинувачений пояснив, що 26.12.2020 вранці вирушив на автомобілі Volkswagеn Тransporter, який належить ТОВ «Євромаштрейд», директором якого є обвинувачений, з м.Суми до м.Охтирка до своїх братів. Приблизно о 10 год. ранку, проїхавши с.Боромля у напрямку м.Тростянець, ОСОБА_6 виявив транспортний засіб типу «кроссосвер» темного кольору, марки не пам`ятає. Рухаючись орієнтовно зі швидкістю 90-100 км/год за попутнім автомобілем-кроссовером, що рухався зі швидкістю 60-70 км/год., обвинувачений прийняв рішення здійснити обгін, перешкод не було для цього маневру, забороняючих обгін дорожніх знаків чи попереджаючих про небезпеку дорожніх знаків не було, розмітка дозволяла обгін, зустрічна смуга була вільна, відстань була достатньою для обгону. Завершивши обгін «кроссовера» та повернувшись у свою смугу руху, ОСОБА_6 поїхав далі у своїй смузі руху і лише потім виявив зустрічний автомобіль червоного кольору, якому не створював небезпек для руху, роз`їхавшись з ним, обвинувачений поїхав далі, що було потім з указаним червоним автомобілем обвинувачений не бачив. Опадів не було, видимість була нормальною, дорога мала асфальтове покриття, інших характеристик ділянки дороги дати не може. Доїхавши до с.Климентове, він був зупинений інспекторами поліції, які оглянули транспортний засіб, перевірили документи, після чого він поїхав далі. Коли обвинувачений заїхав у м.Охтирку, його знову зупинили працівники патрульної поліції, які спитали маршрут його руху, повідомили про те, що сталась дтп, і запропонували проїхати на це місце. Прибувши на місце події ОСОБА_6 побачив червоний автомобіль за межами проїзної частини. Обвинувачений під час допиту визнав, що він виконував маневр обгону кроссовера саме в тому місці, куди він прибув з працівниками поліції. Потім з власної ініціативи за порадами родичів він їздив у лікарню, щоб пройти огляд на стан сп`яніння, який не був виявлений.
Обвинувачений та його захисник ОСОБА_7 вважають, що досудове розслідування проведено неповно та необ`єктивно, не враховано дані з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди в частині характеристики геометричних параметрів місцевості, відсутності розмітки та дорожніх знаків, що забороняють обгін, не надано жодного доказу обмеженої оглядовості на ділянці, де був здійснений обгін та виїзд на зустрічну смугу обвинуваченим. Сторона захисту не погоджується з висновком судової автотехнічної експертизи від 25.05.2021 проведеної судовим експертом ОСОБА_13 по варіанту 1, на якому ґрунтується пред`явлене обвинувачення, оскільки експерт припустився викривлення фактів та показань, протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 та схеми до нього не підтверджується, що видимість з робочого місця водія керованого обвинуваченим автомобіля становила 126,3 м, як вказав експерт, яким також визначена необхідна для здійснення обгону відстань, що не є тотожним до поняття достатньої для обгону відстані, що передбачає пункт 14.2 Правил. Під час розслідування не надана оцінка діями водія ОСОБА_11 , який нібито для уникнення зіткнення чомусь виїхав на зустрічну смугу за межі проїзної частини, коли там рухались два транспортні засоби.
Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 вважали, що у діях обвинуваченого відсутні порушення вимог Правил дорожнього руху, а дії водія ОСОБА_11 не відповідали вимогам пунктів 12.1, 12.6г Правил дорожнього руху, і саме його дії перебувають у причинному зв`язку з наслідками пригоди, що підтверджується висновком судового експерта ННЦ «Інституту судових експертиз ім.М.С. Бокаріуса» ОСОБА_14 , який складений за заявою сторони захисту, невинуватість обвинуваченого також підтверджується висновком судового експерта ОСОБА_13 по варіанту 2, протоколом огляду місця події, протоколом слідчого експеримента за участі свідка ОСОБА_11
Докази на підтвердження встановлених судом обставин пред`явленого обвинувачення
Суд дослідивши надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності дійшов висновку, що показання обвинуваченого та його версія в частині того, що на момент виявлення ним зустрічного автомобіля червоного кольору, що рухався по зустрічній смузі, він вже завершив маневр обгону попутного автомобілю типу «кросовер» і рухався в межах своєї смуги руху і не створював небезпеки зустрічному автомобілю спростовуються дослідженими у ході судового розгляду кримінального провадження доказами.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що до дорожньої пригоди не була знайома з обвинуваченим. 26 грудня 2020 року в денний час доби до 12 год. з чоловіком та донькою їхали з м.Полтави до м.Суми на належному потерпілій червоному автомобілі Mitsubishi Lancer, яким керував її чоловік ОСОБА_11 , потерпіла була на передньому пасажирському сидінні, дитина була на задньому пасажирському у дитячому креслі. Їхали зі швидкістю 90 км/год. Видимість була нормальною, дорога була мокрою. Виїхавши з м.Тростянець та проїхавши близько 5 хв., раптом перед автомобілем, в якому була потерпіла, вона побачила, що на підйомі на смузі руху автомобіля Mitsubishi Lancer «виростає» зустрічний автомобіль на вигляд «бус» на відстані близько 50 м, якого за цим підйомом нереально було побачити. Чоловік потерпілої ніяких маневрів до цього моменту не виконував, їхав спокійно по своїй смузі руху, потерпіла не була пристебнута паском безпеки. На цій ділянці дороги обмежена видимість через заокруглення та є «возвишення» на дорозі, через що не видно хто рухається попереду за цими заокругленням та «возвишенням». Автомобіль, що виїхав назустріч, яким як встановлено керував обвинувачений, в момент коли потерпіла його побачила був не у своїй смузі руху і на думку потерпілої він мав можливість розуміти, що від його дій може, щось статись на дорозі, але він не повертався в свою смугу руху. Ще один автомобіль, який в цей момент був на дорозі, про який їй казав чоловік, потерпіла не пам`ятає. В цей момент автомобіль, в якому була потерпіла, рухався на підйомі по заокругленню дороги в лівий бік по відношенню до її напрямку руху. Розуміючи, що буде зіткнення лоб в лоб, ОСОБА_10 заплющила очі, чоловік тиснув на гальма, вона відчула, що машину «повело», далі нічого не пам`ятає. Причиною виїзду в кювет автомобіля Mitsubishi Lancer ліворуч по відношенню до напрямку його руху потерпіла вважає рух назустріч не по своїй смузі «буса». ОСОБА_10 прийшла до свідомості у Тростянецькій лікарні, де лікувалась з 26 по 30 грудня 2020 року, потім у лікарні у м.Суми близько 1 місяця, їй проводились операції з видалення селезінки через її розрив, була велика втрата крові, потім потерпіла захворіла на COVID. ОСОБА_10 вказала, що шви на тілі після операції мають жахливий вигляд, страшно та соромно роздягатись, радіє, що лікарі її врятували, але наслідки операції спричиняють їй моральні переживання. Крім пошкодження внутрішніх органів були садна, гематоми, перелом ребер. На цей час потерпіла має нормальне самопочуття, але після аварії в роботі почала більше втомлюватись, з`явились нові відчуття з приводу того, що їй буває різко жарко, то різко холодно. Трирічна донька потерпілої внаслідок аварії фізично не постраждала, але постраждала морально, тому, що коли вона побачила потерпілу без свідомості, вона плакала і просила, щоб мама відкрила очі. Обвинувачений не вчиняв дій, щоб поспілкуватись з потерпілою, відшкодувати завдані збитки, оскільки він не вважає себе винуватим. У питанні призначення покарання потерпіла покладається на розсуд суду, позов підтримує, просить задовольнити.

Тілесні ушкодження, які отримав водій ОСОБА_11 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, в області обличчя, волосяної частини голови садна, та потерпіла ОСОБА_10 у вигляді: закритої тупої травми живота, розриву селезінки, внутрішньочеревної кровотечі, геморагічного шоку ІІ-ІІІ ст., які за ознакою небезпеки для життя кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження; закритої тупої травми грудної клітини, лінійного перелому тіла правої лопатки з незначним зміщенням, лінійних переломів 7-11 ребер справа по задній поверхні без істотного зміщення та незначним зміщенням уламків, лінійного перелому переднього кінця 2 ребра справа з незначним зміщенням, забою нижньої долі правої легені, правостороннього гемопневмотораксу, компресійного ателектазу нижньої долі правої легені, малого гемотораксу зліва, які по тривалості розладу здоров`я кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості; закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани м`яких тканин правої тім`яної ділянки, гематом повік, субкон`юнктивального крововиливу правого ока, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, підтверджуються висновками судового медичного експерта ОСОБА_15 № 29, 30 від 29.03.2021 та від 05.04.2021, які проведені на підставі медичних карток стаціонарного хворого, до яких слідчий отримував тимчасовий доступ.

У висновку судового медичного експерта № 30 вказано, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 утворились 26.12.2020 внаслідок травматичної дії тупих твердих предметів, про що свідчить їх характер по механізму удар, а садна по механізму ковзання-тертя ( том 1 а.с. 179-192).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.12.2020 з ілюстративними таблицями до нього зафіксовано, що дорожньо-транспортна пригода у виді виїзду транспортного засобу Mitsubishi Lancer НОМЕР_3 за межі проїзної частини мала місце на ділянці проїзної частини автодороги Суми-Полтава 49 км, в зоні дії знаку 5.46 (Кінець населеного пункту), яка призначена для руху транспортних засобів у двох напрямках загальною шириною в місці пригоди 8,3 м; дорожнє покриття асфальто-бетонне, без пошкоджень, вологе, на узбіччі сніг, похмуро, без опадів, відстань з робочого місця водія не визначалась. На момент огляду транспортний засіб розташований в лівому кюветі в положенні на колесах, визначено відстань габаритів автомобіля до лінії орієнтиру, описані його видимі пошкодження кузову, а також виявлено сліди юзу лівого та правого колеса транспортного засобу, осип бампера відносно краю проїзної частини та лінії орієнтиру, що позначено на схемі, які додано до протоколу. В ході огляду автомобіль Mitsubishi Lancer НОМЕР_3 був вилучений (том 1 а.с.154-163).

Відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу від 01.03.2021 № СЕ-19/119-21/871-ІТ на момент експертного огляду автомобіль марки Mitsubishi Lancer з державним номером НОМЕР_3 його робоча гальмівна система, рульове керування та ходова частина знаходяться в технічно несправному стані, а виявлені несправності систем автомобіля характерні для виникнення під час дорожньої пригоди ( том 1 а.с.194-207).

Допитаний свідок ОСОБА_11 суду повідомив, що є чоловіком потерпілої ОСОБА_10 , з обвинуваченим незнайомий. 26 грудня 2020 року ОСОБА_11 з дружиною та дитиною на автомобілі Mitsubishi Lancer, яким керував ОСОБА_11 , їхали з м.Полтава у м.Суми до родичів, дружина сиділа на передньому пасажирському сидінні, а дитина позаду у дитячому креслі. Дорога та видимість були нормальними, було «сіро», на узбіччі лежав сніг. Його швидкість була 80-90 км/год. Пригода сталась близько 11 год. На місці пригоди ділянка дороги представляє собою спуск та підйом, є заокруглення, видимість мінімальна, обгін робити не можна. Проїхавши м.Тростянець, вже за межами населеного пункту, рухаючись по своїй смузі руху спочатку на спуск, потім на підйом вже на самому підйомі ОСОБА_11 побачив, що назустріч йому на його смузі руху «виростає», тобто з-за підйому з`являється Volkswagеn, який рухався в стані обгону зі швидкістю більше 90 км/год на одному рівні з іншим попутнім для нього автомобілем Honda-CRV, який їхав у своїй смузі руху. Водій Volkswagеn під час руху назустріч ніяких дій не вчиняв, а ОСОБА_11 з метою уникнення зіткнення почав гальмувати, зупинити машину не вдалось, оскільки не було достатньо відстані. Після гальмування керований свідком автомобіль понесло, спочатку вправо, потім вліво і автомобіль опинився у кюветі. При цьому Volkswagеn в момент наближення до керованого свідком автомобіля не повертався у свою смугу руху, йому вдалось проїхати без зіткнення між керованим свідком автомобілем та попутнім автомобілем Honda-CRV та поїхати далі. ОСОБА_11 вважав, що оскільки попутні автомобілі Volkswagеn та Honda-CRV рухались до виявлення їх свідком на підйом, то обгін не можна було здійснювати через недостатню видимість. Після виїзду автомобіля у кювет ОСОБА_11 втратив свідомість, його діставали без свідомості, допомогу надавав водій «Хонда», який зупинився, викликав швидку та поліцію. Під час слідчого експерименту свідок показав все на місці події. Дружина отримала значні тілесні ушкодження, перенесла операції, значні витрати на лікування були. Обвинувачений нічого не відшкодовував навіть не цікавився станом здоров`я потерпілої та свідка.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що до події не був знайомим з обвинуваченим та потерпілою. 26 грудня 2020 року о 10 год. 45 хв. ОСОБА_9 повертався на автомобілі Honda-CRV додому у бік м.Тростянець. Дорога була волога, чиста від снігу, який був тільки на узбіччі. На ділянці між с.Боромля і м.Тростянець керований зі швидкістю 80 км/год свідком автомобіль почав обганяти автомобіль Volkswagеn Тransporter білого кольору зі швидкістю близько 100 км/год і на верху дороги він перед автомобілем свідка почав різко зміщуватись вправо, тобто займати свою смугу руху і в цей момент свідок побачив як ОСОБА_16 , що рухався по своїй смузі руху, роз`їжджаючись з Volkswagеn наїхав на сніг на узбіччі правою стороною і його почало заносити, а потім через смугу руху, по якій рухався свідок, ОСОБА_16 позаду керованого свідком автомобіля злетів у кювет, що він спостерігав у дзеркало заднього виду. До цього коли автомобіль Volkswagеn під час обгону почав різко перестроюватись в бік своєї смуги руху, ОСОБА_9 пригальмував і змістився правіше на смузі руху, оскільки такий різкий маневр цього автомобіля, який плавно розпочинав обгін, для нього означав, що щось попереду не так, тому гальмуванням свідок вирішив надати можливість водію автомобіля Volkswagеn повернутись до своєї смуги руху. Свідок повідомив, що ділянка дороги, де сталась пригода, представляє собою перевал, з боку с.Боромля спочатку є спуск, а потім підйом на гору, а потім знову спуск і підйом. При цьому забороняючих обгін знаків не установлено. На підйом зустрічних машин не видно, тобто обмежена видимість. ОСОБА_9 зазначив, що їздить на цій ділянці кожного дня, на цьому місці часто відбуваються дтп, він би тут не виконував маневр обгону через обмежену видимість. В момент, коли автомобіль Volkswagеn перед підйомом почав обгін керованого свідком автомобіля, в полі зору ОСОБА_9 зустрічного автомобіля Mitsubishi Lancer не було, видимість була лише до кінця підйому, оскільки далі йде спуск з невеликим поворотом дороги праворуч. Обгін Volkswagеn розпочав на невеличкій рівній ділянці дороги, а завершував обгін наверху підйому, а на самому підйомі Mitsubishi Lancer та Volkswagеn почали роз`їжджатись. Відстань від початку виконання автомобілем Volkswagеn маневру обгону до кінця підйому, де закінчується видимість, була меншою 300 м. В момент, коли з`явився на підйомі ОСОБА_16 частина габаритів автомобіля Volkswagеn ще була на зустрічній для нього смузі руху, його ліві колеса була за розділювальною смугою. Коли Volkswagеn повернувся після роз`їзду із зустрічним автомобілем у свою смугу руху попереду керованого свідком автомобіля Honda-CRV, він поїхав далі і не зупинився, хоча свідок подавав сигнал фарами («поморгав світлом»). Чи бачив водій Volkswagеn з`їзд автомобіля Mitsubishi Lancer у кювет ОСОБА_9 невідомо, проте свідок вважав, що цей водій точно розумів, що заважав Mitsubishi Lancer проїхати по своїй смузі руху і змусив його виїхати на узбіччя, тобто створив для нього небезпеку.

ОСОБА_9 одразу зупинився, розвернув автомобіль, під`їхав до місця з`їзду автомобіля Mitsubishi Lancer в кювет. Підійшовши до автомобіля, побачив водія і поряд жінку без свідомості, почувши, що позаду плаче дитина, відчинив двері, відстебнув дівчинку з дитячого кресла, дістав її, спитав чи в неї щось болить. Потім вони у двох з водієм відчинили двері пасажирського сидіння, де жінка була без свідомості, після цього були викликані швидка допомога та поліція. На місці він був опитаний працівникам поліції, була зафіксована траєкторія руху автомобіля Mitsubishi Lancer в кювет, а сліди руху по узбіччю перед його виїздом на зустрічну смугу в бік кювета не були установлені, оскільки багато ще автомобілів зупинились в тому місці для допомоги. ОСОБА_9 брав участь у слідчому експериментів, все показав на місці події.

Показання свідка ОСОБА_9 узгоджуються з даними рапорту чергового Відділення поліції № (м.Тростянець), відповідно до якого на службу 102 від заявника ОСОБА_9 26.12.2020 о 10 год. 48 хв. надійшло повідомлення про те, що о 10 год. 47 хв. 26.12.2020 сталась ДТП на відстані близько 2 км від с.Боромля в сторону м.Тростянець між транспортними засобами марки лансер червоного кольору та транспортним засобом фольцваген Т 4 або Т5 (бус) білого кольору, який поїхав в сторону Климентового близько 5 хв. тому. Потерпілі: дівчина без свідомості близько 30 років, дитина 5років (начебто все добре), чоловік близько 30 років в крові ( том 1 а.с.152).

Показання потерпілої та свідків сторони обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_9 суд визнає належними доказами пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за обставин установлених судом, які у сукупності підтверджують факт перебування автомобіля Volkswagеn Тransporter, яким керував обвинувачений, у стані обгону та його рух по зустрічній смузі руху в момент виїзду з-за перелому профілю дороги зустрічного автомобіля Mitsubishi Lancer, яким керував ОСОБА_11 , що створювало для нього небезпеку для руху у виді зіткнення. Також потерпіла та указані свідки під час допиту охарактеризували ділянку дорогу, на якій відбулась пригода як таку, що має спуск, підйом та заокруглення, що обмежує оглядовість дороги під час руху на підйом.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 08.04.2021 за участі свідка ОСОБА_11 та схеми до нього останній на місці події вказав на взаємне розташування автомобіля свідка, автомобілів Volkswagеn Тransporter та Honda-CRV на момент появи у ОСОБА_11 можливості виявити зустрічний автомобіль, а також їх взаємне розташування на момент зустрічного роз`їзду з останнім керованого свідком автомобілем та автомобіля, яким керував обвинувачений. Крім того, в ході указаної слідчої дії встановлено та відображено слідчим у протоколі, що по напрямку руху свідка мається перелом профілю дороги «підйом-спуск», а також його заокруглення ліворуч, що як пояснив під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_11 відповідно до протоколу слідчого експерименту від 08.04.2021 призвело до того, що керований свідком автомобіль після гальмування за рахунок зміни профілю проїзної частини ліворуч правим габаритом потрапив в межі засніженого узбіччя та почав втрачати курсову стійкість та у некерованому стані почав рухатись в межі протилежного узбіччя, що в цілому узгоджується з його показаннями наданими під час допиту в суді ( том 1 а.с.208-213).

В ході слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_10 остання вказала на взаємне розташування автомобіля Mitsubishi Lancer, в якому вона перебувала на передньому пасажирському сидінні та автомобіля Volkswagеn Тransporter на момент появи у неї об`єктивної можливості виявити зустрічний автомобіль, швидкість якого вона охарактеризувала як таку, що перевищувала допустиму поза межами населеного пункту 110 км/год (том 1 а.с.214-219).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експеримента за участі свідка ОСОБА_9 від 08.04.2021 останній на місці вказав на взаємне розташування керованого ним автомобіля та автомобіля Volkswagеn Тransporter на момент початку останнім виконання маневру обгону свідка, їх взаємне розташування на проїзній частині в момент коли їх передні частини вирівнялись, взаємне розташування указаних автомобілів, на момент коли водій останнього неочікувано почав зміщуватись праворуч в бік смуги руху свідка, коли ОСОБА_9 почав застосовувати гальмування та зміщуватись праворуч, а також вказав на взаємне розташування автомобіля свідка та автомобілів марки Volkswagеn Тransporter та Mitsubishi Lancer на момент коли свідок виявив автомобіль Mitsubishi Lancer та одночасний їх роз`їзд, при цьому останній вже знаходився в некерованому стані.

Крім того, у протоколі проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 08.04.2021 та схемі до нього слідчим зазначено, що видимість дороги з положення №1, на яке вказав свідок (момент початку виконання автомобілем Volkswagеn Тransporter маневру обгону автомобіля Honda-CRV) становить 126,3 м. (том 1 а.с.220-231).

При вирішенні питання наявності в діянні обвинуваченого ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, яке передбачено частини 2 статті 286 КК України, суд виходить з того, що причинний зв`язок в автотранспортних злочинах відрізняється тим, що він встановлюється не між діями водія та наслідками, що настали, а між порушеннями правил дорожнього руху та наслідками, що настали. Якщо такого зв`язку немає, водій не може нести кримінальну відповідальність за ті наслідки, що настали.

Сторона обвинувачення та представник потерпілої ОСОБА_8 на підтвердження пред`явленого обвинувачення в частині порушення ОСОБА_6 вимог підпунктів 14.2 «в» та 14.6 «г» Правил дорожнього руху посилались на висновок судової автотехнічної експертизи від 25.05.2021 року № СЄ-19/119-21/5547-ІТ ( том 2 а.с.2-12), а сторона захисту на підтвердження технічної неспроможності показань свідка ОСОБА_9 та відсутності у діях обвинуваченого порушень Правил дорожнього руху посилалась - на висновок судової автотехнічної експертизи № 15975/17584 від 12.07.2021, складеного судовим експертом ННЦ «Інституту судових експертиз ім.М.С.Бокаріуса» ОСОБА_14 за клопотанням захисника обвинуваченого ОСОБА_7 та протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.12.2020 (том 2 а.с.76-88).

У результаті дослідження судом двох висновків судової автотехнічної експертизи від 25.05.2021 та від 12.07.2021 судом установлено, що відмінність у висновках судових експертів полягає у тому, що судовий експерт ОСОБА_17 надав два варіанти відповідей на поставлені питання, ураховуючи відмінності у показаннях водіїв та свідків, а судовий експерт ОСОБА_14 , визнавши технічно неспроможними показання свідка ОСОБА_9 та визнавши неможливим провести технічну оцінку дій водіїв по показанням водія ОСОБА_11 та потеплілої, надав відповіді та провів технічну оцінку дій обвинуваченого та водія ОСОБА_11 , виходячи лише з показань обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що до моменту появи в його полі зору автомобіля Mitsubishi Lancer він вже завершив маневр обгону та рухався по своїй смузі руху і не створював небезпеки чи перешкоди для руху водію ОСОБА_11 .

В ході одночасного допиту відповідно до частини 4 статті 356 КПК України указані судові експерти підтримали свої висновки, роз`яснили застосовані методики оцінки технічної спроможності показань свідка ОСОБА_9 , вказали на вихідні дані, якими керувались при проведенні експертиз та пояснили проведені ними розрахунки та логіку їх застосування при технічній оцінці даної дорожньо-транспортної пригоди та дій водіїв.

Під час судового розгляду стороні захисту не вдалось спростувати фактичні твердження сторони обвинувачення і не було встановлено на підставі досліджених в суді доказів нових фактичних обставин дорожньо-транспортної пригоди, які не були враховані ні в одному з наданих суду висновків судових автотехнічних експертиз і мали б суттєве значення у цьому кримінальному провадженні, тому судом було залишено без задоволення клопотання сторони захисту про призначення судової комісійної експертизи.

При оцінці технічної спроможності показань свідка ОСОБА_9 експерт ОСОБА_13 розрахував вказаний свідком маневр зміни смуги руху Volkswagеn Тransporter, тобто переміщення автомобіля при виході зі своєї смуги руху на зустрічну смугу. Для цього за відповідною формулою за вихідними даними з показань свідка в ході слідчого експерименту, які стосуються вказаних ним положень № 1 та № 2 взаємного розташування транспортних засобів, судовим експертом була встановлена величина відстані, яку подолав автомобіль обвинуваченого з початку обгону до моменту зрівняння передніх частин його автомобіля та попутного «Honda-CRV». Оскільки мінімально необхідна для зміни руху автомобіля відстань 42,2 м в умовах цієї пригоди є меншою, ніж 45,5 м (77,5 м -32 м) по показанням ОСОБА_9 , то їх слід вважати технічно спроможними.

Також судовий експерт ОСОБА_17 , перевіривши параметри переміщення автомобіля Volkswagеn Тransporter від моменту зміни ним напрямку руху праворуч до моменту зустрічного роз`їзду та визначивши, що мінімальна відстань, на якій відхиляється смуга руху Volkswagеn Тransporter на момент поперечного відхилення без втрати поперечної стійкості становить 23,4 м, експерт дійшов висновку, що технічно спроможними є показання ОСОБА_18 стосовно вказаних ним положень № 3 та 4 взаємного розташування транспортних засобів, коли вони порівнялись, але Volkswagеn Тransporter не зайняв свою смугу руху, відповідно до яких відстань переміщення склала 36,4 м, що є більшим за мінімальну відстань визначену експертом 23,4 м.

Під час роз`яснення висновку судової автотехнічної експертизи від 25.05.2021 експерт ОСОБА_17 при оцінці технічної спроможності показань свідка розраховував критичні величини, які дозволяли Volkswagеn Тransporter виконувати маневр обгону шляхом порівняння відстані, вказаної свідком ОСОБА_9 на місці події в ході слідчого експерименту з величиною мінімальної відстані, що необхідна для маневру обгону.

Натомість судовий експерт ОСОБА_14 відповідно до висновку від 12.07.2021 при оцінці показань ОСОБА_9 відкинув всі його показання як технічно неспроможні на тій підставі, що визначений експертом час 1,4 с, що минає при подоланні автомобілем Honda-CRV відстані 31,2 м зі швидкістю 80 км./год з моменту початку його обгону до моменту порівняння з Volkswagеn Тransporter, менше часу руху автомобіля Volkswagеn Тransporter 1,6 с при подоланні відстані 45,5 м зі швидкістю 100 км/год. до моменту порівняння передньою частиною з Honda-CRV, що як наслідок дало експерту підставу для висновку, що Volkswagеn Тransporter подолав іншу відстань за інший час, а тому показання свідка ОСОБА_9 щодо механізму розвитку події на стадії зближення трьох автомобілів ним визнано технічно неспроможними.

Під час допиту судовий експерт ОСОБА_14 пояснив, що при відстанях та швидкості, які вказав ОСОБА_9 транспортні засоби не могли опинитись на одному місці, Volkswagеn Тransporter був би далі, тому що у нього швидкість вище, а тому подальше переміщення автомобілів є іншим, ніж вказав свідок.

Оцінюючи застосовані судовими експертами підходи, суд погоджується з судовим експертом ОСОБА_17 , який проводив оцінку технічної спроможності показань свідка ОСОБА_9 в аспекті визначення критичних величин для перевірки мінімально необхідних відстаней для виконання маневру обгону та оцінював ключовий моментів у його показаннях, суть яких зводиться до того, що на момент появи зустрічного автомобіля Mitsubishi Lancer в полі зору свідка автомобіль, яким керував обвинувачений не встиг повернутись у свою смугу руху, тому створював указаному автомобілю небезпеку для руху.

Ураховуючи характер та механізм події, яка розвивається на великих величинах швидкості протягом секунд, неможливо очікувати від очевидців події визначення точного місця розташування транспортних засобів до сантиметра та точного визначення швидкісних режимів. Тому суд не погоджується із застосованим експертом ОСОБА_14 підходом, який отримавши показник часу, що за наведеною формулою залежить від швидкості автомобіля Honda-CRV та автомобіля Volkswagеn Тransporter по показанням свідка ОСОБА_9 , яку він називав вказуючи під час допиту приблизно як 80 км/год та 100 км/год, і яка насправді могла бути по даним спідометра у обганяючого автомобіля більшою, дійшов висновку про неможливість в цілому взяти до уваги показання свідка ОСОБА_9 , який не має зацікавленості у провадженні, є нейтральною особою, випадковим очевидцем, який послідовно і без суперечностей з показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_11 докладно розповів про механізм дорожньої пригоди.

Також судовий експерт ОСОБА_14 у висновку судової автотехнічної експертизи від 12.07.2021 оцінку діями водіям ОСОБА_11 та ОСОБА_6 здійснив лише по показанням ОСОБА_6 та даним, на які він вказав під час слідчого експерименту, технічну спроможність яких експерт за змістом висновку не зміг оцінити, але вважав за можливе провести технічну оцінку дій обох водіїв по цих показаннях. При указаній оцінці експерт ОСОБА_14 виходив з того, що, коли водій ОСОБА_6 по його показанням виявив автомобіль Mitsubishi Lancer він вже завершив маневр обгону та рухався по своїй смузі руху при цьому відстань між ними складала 91,2 м. Також як видно з висновку експерта ОСОБА_14 та його роз`яснень під час допиту він по вихідних даних, що використовував виходив з того, що на ділянці дороги, де відбулась пригода, оглядовість не обмежена.

Ураховуючи, що указана версія обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно відсутності обмеженої оглядовості та стосовно завершення ним виконання маневру обгону в момент появи зустрічного автомобіля, яким керував ОСОБА_11 , спростовується сукупністю показань свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_10 та даними, що отримані в ході слідчих експерименті за їх участі, суд вважає, що вихідні дані, які використовував судовий експерт ОСОБА_14 , у тому числі про те, що видимість у обвинуваченого не була обмежена на момент початку ним маневру обгону, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому висновок судової автотехнічної експертизи від 12.07.2021 року суд визнає неналежним доказом і таким, що не спростовує пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення.

Судовий експерт ОСОБА_13 під час проведення судової автотехнічної експертизи від 25.05.2021 в якості вихідних даних для висновків за варіантом № 1 враховував, крім протоколу огляду місця події, висновку технічного стану транспортного засобу, дані слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_11 та потерпілої ОСОБА_10 , в яких брав особисту участь експерт ОСОБА_13 як спеціаліст.

Отже, викладене вказує, що судовий експерт ОСОБА_17 по варіанту № 1 надав висновок на підставі сукупності належних та достовірних вихідних даних, що підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду належними та допустимими доказами сторони обвинувачення, а тому суд вважає висновок судового експерта в указаній частині та в частині визнання показань свідка ОСОБА_9 технічно спроможними обґрунтованим і таким, що підтверджує пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення. Висновок судового експерта ОСОБА_17 по варіанту № 2 суд визнає таким, що не може бути покладений в основу вироку, як такий, що ґрунтується на показаннях обвинуваченого та його версії події, яка не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до судової автотехнічної експертизи від 25.05.2021 за варіантом № 1, тобто виходячи з того, що на момент появи у водіїв транспортних засобів можливості виявити один одного з-за перелому профілю дороги автомобіль Volkswagеn Тransporter рухається по смузі зустрічного руху в стані обгону, експерт дійшов висновку, що в цій дорожній ситуації водій ОСОБА_11 мав діяти відповідно до вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху (при виявленні небезпеки для руху застосовувати гальмування до повної зупинки), але він не мав технічної можливості уникнути зіткнення, тому в його діях з технічної точки зору відсутні невідповідності Правилам дорожнього руху, які б перебували у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

За змістом висновку водій автомобіля Volkswagеn Тransporter НОМЕР_1 обвинувачений ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути зіткнення, його дії не відповідають вимогам пунктів 12.6 «ґ», 14.2 «в», «г», 14.6 «г» Правил дорожнього руху, з яких невідповідності пунктам 14.2 «в» (перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані) та 14.6 «г» (обгін заборонено у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості) Правил дорожнього руху перебувають у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Мотивуючи указаний висновок судовий експерт ОСОБА_17 зазначив, що в ситуації, що розглядається водій Volkswagеn Тransporter вирішив виконати обгін попутного транспортного засобу в умовах наявності попереду переломлення профілю дороги у вигляді початку підйому та заокруглення праворуч, тому в даній дорожній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення з боку водія автомобіля Volkswagеn Тransporter визначалась своєчасною відмовою від виконання маневру обгону та виїзду на смугу зустрічного руху в умовах обмеженої оглядовості в напрямку руху, тобто виконанням пунктів 14.2 «в», 14.6 «г» Правил дорожнього руху.

Твердження обвинуваченого про те, що стороною обвинувачення не надано доказів обмеженої оглядовості на ділянці дороги, де він виконував маневр обгону, суд вважає необґрунтованим, зважаючи на таке.

Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху обмежена оглядовість це видимість дороги в напрямку руху, яка обмежена геометричними параметрами дороги, придорожніми інженерними спорудами, насадженнями та іншими об`єктами, а також транспортними засобами.

В ході слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 було установлено відповідно до вимог статті 240 КПК України, що по напрямку руху свідка мається перелом профілю дороги «підйом-спуск», а також його заокруглення ліворуч, а в ході слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 установлено шляхом замірів, що видимість дороги з моменту початку виконання автомобілем Volkswagеn Тransporter маневру обгону автомобіля Honda-CRV становить 126,3 м. В ході роз`яснення судовий експерт ОСОБА_13 роз`яснив, що під час слідчого експерименту відстань 126,3 м була заміряна до вершини підйому, після якої видимість дороги в напрямку руху відсутня.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу.

Отже, мета слідчого експерименту є уточнення та перевірка відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, для чого можуть проводитись вимірювання та залучатись спеціаліст.

В ході слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_9 та спеціаліста ОСОБА_17 на місці події були перевірені та уточнені на місці події обставини, які характеризують геометричні параметри ділянки дороги, на якій сталась пригода та обставини, які визначають видимість дороги. Викладені у протоколах указаних слідчих дій дані про наявність спуску та підйому із заокругленням, визначена відстань 126,3 м з положення автомобіля Volkswagеn Тransporter на початку обгону, про яку вказав свідок ОСОБА_9 і до вершини підйому, коли закінчується видимість, з урахуванням показань допитаних свідків та потерпілої підтверджують, що обвинувачений розпочав обгін в умовах наявності попереду переломлення профілю дороги у вигляді початку підйому та заокруглення праворуч, тобто на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю.

Дані протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.12.2020 в частині відомостей зазначених слідчим у пункті № 14 «Відстань видимості з робочого місця водія» про те, що видимість з робочого місця водія необмежена, на які посилається обвинувачений, суд вважає недостовірними, оскільки така фактична обставина, яка вказана слідчим, незрозуміло якого водія стосується та з якого робочого місця ним і яким чином визначалась. Такі дані указаного протоколу спростовується фактичними обставинами, які були отримані в ході слідчих експериментів за участі учасників та очевидців події, який на відміну від такої первинної слідчої дії як огляд місця події, під час якої фіксуються сліди пригоди, спрямований на перевірку на місці важливих обставин за участі спеціалістів та проведення вимірювання. Крім того, ілюстративна таблиця до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.12.2020, яка містить вид ділянки дороги як с.Боромля у напрямку м.Тростянець, так і у зворотньому напрямку, також вказує на наявність підйому на ділянці дорозі, в кінці якого видимість відсутня.

Відсутність на ділянці дороги, де відбулась пригода дорожньої розмітки та дорожніх знаків, які забороняють маневр обгону, на що посилається обвинувачений, не мають правового значення, оскільки пункти 14.2 «в», 14.6 «г» Правил дорожнього руху передбачають заборону виконувати небезпечний маневр обгону за обставин, які водій повинен самостійно оцінити, виходячи з геометричних параметрів дороги та наявності достатньої відстані для виконання маневру обгону, щоб виключити ймовірність лобового зіткнення або створення іншої небезпеки.

Твердження сторони захисту про те, що під час розслідування не надана оцінка діями водія ОСОБА_11 , який нібито для уникнення зіткнення чомусь виїхав на зустрічну смугу за межі проїзної частини, коли там рухались два транспортні засоби, є необґрунтованими, оскільки слідчим на вирішення питання експерту ОСОБА_13 ставились питання стосовно оцінки дій указаного водія, в діях якого за змістом висновку експерта порушення Правил дорожнього руху за обставин установлених судом відсутні.

Посилання обвинуваченого на те, що у висновку судової автотехнічної експертизи від 25.05.2021 за варіантом № 1 експерт ОСОБА_13 визначив «необхідну для обгону» відстань 548,1 м, а не «достатню для обгону відстань» як передбачено пунктом 14.2 «в» Правил дорожнього руху суд відхиляє як неспроможні, оскільки по суті ці прикметники є тотожними і не впливають на загальний висновок експерта, який обґрунтовано дійшов висновку, що відстань видимості дороги на момент початку обгону автомобілем Volkswagеn Тransporter (126,3 м) менша за відстань, яка необхідна для виконання обгону в даній дорожній ситуації, що свідчить про невідповідність дій обвинуваченого вимогам пунктом 14.2 «в» Правил дорожнього руху, що створило небезпеку для руху водію Mitsubishi Lancer, який з метою уникнення зіткнення вжив управлінських заходів, проте допустив виїзд поза межі протилежного краю проїзної частини.

За таких обставин, оцінивши в сукупності досліджені в ході судового розгляду докази надані стороною обвинувачення, з точку зору належності, допустимості та достовірності суд вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин встановлених судом та викладених у вироку, доведена у повному обсязі поза розумним сумнівом.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставини, які обтяжують або пом`якшують покарання не встановлено.

Мотиви призначення покарання
Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
При призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який належить до тяжких злочинів з необережною формою вини до наслідків у виді спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, а також ушкоджень легкої та середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, досяг 42 років, має двох дітей, один з яких є неповнолітнім, одружений, працює, є особою з інвалідністю 2 групи, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, ОСОБА_6 не перебував у стані сп`яніння.
Відповідно до досудової доповіді представника персоналу органу пробації ОСОБА_6 за характеристикою ДОП Сумського РУП ГУНП в Сумській області зарекомендував себе посередньо, скарг та заяв від родичів та сусідів не надходило, спиртними напоями не зловживає, до адміністративної відповідальності не притягувався. Ризик небезпеки обвинуваченого для суспільства визначено як низький. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як низький, проте фактором, що безпосередньо впливає на цей ризик представником органу пробації вказано фактор «ставлення до правопорушення» (вину не визнає, вважає, що діяв в межах правил) (том 2 а.с.67-69).
Ураховуючи викладене та позицію потерпілої, яка стосовно покарання поклалась на розсуд суду, не отримала жодного відшкодування, суд дійшов висновку про наявність підстав для призначення обвинуваченому основного покарання у виді 3 років позбавлення волі.
При цьому суд не погоджується з позицією прокурора, який в судових дебатах висловився про наявність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, що ним мотивовано позитивною характеристикою обвинуваченого, зміною обстановки та тим, що з моменту події пройшов тривалий час.
Загальні засади призначення покарання, визначені статтею 65 КК України наділяють суд правом вибору форми реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
За правилами статті 75 КК України у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може звільнити вказану особу від відбування заходу примусу з випробуванням, умотивувавши належним чином своє рішення.
При цьому, суд має належним чином дослідити й оцінити всі обставини, що мають значення для кримінального провадження, та врахувати, що звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави, визначені статтею 75 КК України.
Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду, викладене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Висновок суду ґрунтується на тих відомостях, які він оцінює на час ухвалення вироку, зокрема, відомостях про вчинений особою злочин, зміст мети й мотивів протиправної поведінки, тривалість та інтенсивність протиправної діяльності, наявність чи відсутність судимості в особи, що притягується до кримінальної відповідальності. Крім того, важливе значення для вирішення питання про звільнення від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в головних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальну поведінку; наявність джерел правомірного отримання доходів для забезпечення власних потреб та осіб, які знаходяться на його утриманні; наскільки його ціннісні орієнтири співпадають з загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого тощо.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого працівники поліції вживали заходи для встановлення його місцезнаходження, що стало можливим завдяки очевидцю ОСОБА_9 . Крім того, ОСОБА_6 не цікавився станом здоров`я потерпілої та її чоловіка, який також отримав тілесні ушкодження, не відшкодував завдану матеріальну та моральну шкоду.
Отже, викладені обставини свідчать про неналежну посткримінальну поведінку обвинуваченого, що є фактором, який впливає на ризик повторного вчинення кримінального правопорушення та вказує на недостатність для досягнення мети покарання (виправлення та превенція) покладення обов`язків, які визначені статтею 76 КК України.
Також суд при вирішенні питання застосування статті 75 КК України враховує тяжкість та характер вчиненого діяння, яке полягало у грубих порушеннях обвинуваченим правил дорожнього руху, що створювали небезпеку для життя і здоров`я невизначеного кола людей.
Такі обставини свідчать про високу ступінь суспільної небезпеки діяння обвинуваченого, суб`єктивна сторона якого характеризується злочинною самовпевненістю.
Сама по собі позитивна характеристика обвинуваченого та його способу життя не є підставою для застосування статті 75 КК України, ураховуючи спричинені тяжкі наслідки, невизнання ним вини та невідшкодування заподіяної шкоди (позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 711/4759/20).
Звільнення від відбування покарання з випробуванням не сприятиме виправленню обвинуваченого особливо його ставлення до дотримання правил дорожнього руху, ураховуючи позицію та лінію захисту, яку він обрав, заявляючи про винуватість у дорожній пригоді водія ОСОБА_11 та незрозумілість йому управлінських рішень останнього.
Застосування статті 75 КК України також може створити у обвинуваченого та інших осіб хибне уявлення про безкарність за вчинення злочинів, які створюють небезпеку для життя невизначеного кола осіб, що не буде запобігати вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, що є метою покарання, яка не буде досягнута.
Також з урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому факультативне додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд
Потерпіла ОСОБА_10 подала цивільний позов, в якому з урахуванням уточненої позовної, яка по суті є заявою про збільшення розміру позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди (а.с.183-185), просить суд стягнути на її користь:
1) з обвинуваченого ОСОБА_6 500 000 грн. моральної шкоди, 8 364 грн. 47 коп. витрат на додаткове харчування при лікуванні 8 207 грн. 89 коп. витрат на пальне, 51984 грн. різниці між страховою виплатою (130000 грн.) та ринковою вартістю (181984 грн.) пошкодженого автомобіля Mitsubishi Lancer з державним номером НОМЕР_3 ;
2) з ТОВ «Євромаштрейд» як власника джерела підвищеної небезпеки 487 000 грн. моральної шкоди;
3) з ПрАТ СК «Арсенал страхування» 22 000 грн. 68 коп. витрат на лікування, 130 000 грн. страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «Mitsubishi Lancer» з державним номером НОМЕР_3 та 13000 грн. моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Галютіна отримала тяжкі тілесні ушкодження, провела тривалий час на стаціонарному лікуванні, лікувалася як в лікарнях м.Тростянець та м.Суми, їй була проведена хірургічна операція по видаленню селезінки, вона втратила орган та стан здоров`я повністю відновити не можливо. Продовжує лікуватися, займатися відновленням здоров`я, на тілі залишилися шрами від операції, які не можливо скрити косметичними чи іншими засобами. В момент дорожньо-транспортної пригоди разом з потерпілою та її чоловіком в автомобілі перебувала малолітня донька, яка хоч і не зазнала тілесних ушкоджень, але отримала стрес та емоційні переживання, коли побачила батьків без свідомості в перевернутому автомобілі.
Автомобіль «Mitsubishi Lancer» державний номер НОМЕР_3 відновленню не підлягає. Його ринкова вартість відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи становить 181984 грн.00 коп. Обвинувачений не надав жодної допомоги, покинув потерпілих у безпорадному стані помирати в кюветі в розбитому автомобілі, залишив місце пригоди та в цей же день був затриманий працівниками поліції у с.Климентове.
З огляду на викладене потерпіла оцінює моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн., яку як пояснив представник ОСОБА_8 під час судового розгляду він вважає повинен компенсувати, крім страховика, і обвинувачений, і ТОВ «Євромаштрейд» як власник джерела підвищеної небезпеки в рівних долях.
На лікування та купівлію ліків ОСОБА_10 витратила 22000 грн. 68 коп. При перебуванні на стаціонарному лікуванні ОСОБА_10 довелося нести додаткові затрати на купівлю їжі, продуктів харчування в сумі 8364 грн 47 коп., оскільки її родина мешкає у м.Полтава.
Також потерпіла понесла витрати в сумі 8207 грн. 89 коп. при поїздках з однієї лікарні в іншу, з м.Суми до м.Полтави, з м.Полтави до м.Тростянець для проведення слідчих дій. ОСОБА_10 просила своїх знайомих, у яких є транспортні засоби привезти та підвезти її на автомобілі, оскільки за станом здоров`я їй було важко пересуватись громадським транспортом.
Обвинувачений ОСОБА_6 письмовий відзив на позов не подав, в ході судового розгляду не визнав позовні вимоги потерпілої, оскільки вважав, що його вини у дорожній пригоди немає, Правил дорожнього руху він не порушував.
Крім того, обвинувачений вказав, що як директор ТОВ «Євромаштрейд», яке є цивільним відповідачем, тобто як його законний представник, він заперечує проти позовних вимог потерпілої до указаного Товариства, письмового відзиву не подано.
Цивільний відповідач ПрАТ «СК «Арсенал страхування» у відзиві на цивільний позов потерпілої просив суд врахувати такі доводи під час вирішення позову (том 1 а.с.136-145). Зокрема, у відзиві указаний страховик посилається на те, що розмір вимог за майнову шкоду завдану пошкодженням автомобіля в сумі 130000 грн. потерпіла не довела належними доказами і не врахувала, що страхове відшкодування за заподіяну майну шкоду завжди зменшується на суму франшизи, яка відповідно до полісу АО/4888818 становить 2600 грн.
Із загального обсягу чеків на підтвердження витрат на лікування, витрати на суму 1958, 85 грн. не підлягають відшкодуванню страховиком, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про лікарські засоби», постанови Кабінету Міністрів України від 15.12.2014 № 637 у зв`язку з тим, що містять витрати на купівлю пакетів, пеленок, засобів особистої жіночої гігієни, антисептику, суміші, які не є лікарськими медичними засобами та не використовуються для лікування. Чек на 12,06 грн., № 288071 від 27.12.2021 на 270 грн. 03 коп. неможливо прочитати через погану якість, квитанція від 24.02.2021 на 80 грн. включає комісію банку, на чеках № 930 від 18.01.2021 на 444, 31 грн., від 08.01.2021 на 100 грн., № 727 від 12.01.2021 на 284,13 грн., № 48 від 07.01.2021 на 69,30 грн., № 368 від 04.03.2021 на 1718,50 відсутнє призначення платежу, що унеможливлює перевірку чи здійснені ці витрати на лікування, а чек № 37890 від 24.02.2021 на суму 550 грн. 97 коп. підтверджує витрати на препарати Поліжинакс та Ітрунгар, які використовуються для лікування гінекологічних захворювань, докази наявності яких у потерпілої у зв`язку з отриманими травмами в матеріалах відсутні.
Також страхова компанія звертає увагу, що моральна шкода в сумі 13000 грн., яку потерпіла просить стягнути із страховика, повинна відповідно до статті 26-1 Закону № 1961 обчислюватись як 5% від розміру страхового відшкодування, що підлягає виплаті за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Крім того, оскільки у цьому випадку шкода завдана пасажиру автомобіля, тому відповідно до частини 2 статті 1188 ЦК України відповідальними за заподіяння неподільної шкоди, взаємопов`язаними, сукупними діями який потерпілій завдано шкоду, є водії транспортних засобів ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , тому розмір страхового відшкодування на кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру школи на кількість осіб, що у цьому випадку становить 50 %. Оскільки відповідальність водія ОСОБА_11 була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», тому указана страхова компанія повинна бути залучена до участі у справі як третя особа, оскільки рішення у цій справі може у подальшому вплинути на права та інтереси цієї особи.
ПАТ «НАСК «Оранта», яка залучена судом до участі у справі як третя особа, у письмових поясненнях зазначила, що не погоджується з відзивом ПрАТ «СК «Арсенал страхування», оскільки вважає, що ПрАТ «СК «Арсенал страхування» обґрунтовано визначено цивільним відповідачем, який має виплатити відповідне страхове відшкодування у зв`язку з тим, що дорожня пригода сталась з вини ОСОБА_6 , а у діях водія ОСОБА_11 не встановлено порушень Правил дорожнього руху, між його діями відсутній причинний зв`язок із шкодою заподіяної потерпілій (том 2 а.с.106-109).
При оцінці викладених вище доводів та позицій учасників кримінального провадження стосовно заявленого потерпілою цивільного позову суд виходить з таких мотивів.
Як установлено судом шкода у цій справі завдана потерпілій, яка у момент пригоди була пасажиркою одного із транспортних засобів, які брали участь у дорожній пригоді.
Проте у цьому випадку не підлягають застосуванню приписи частини 2 статі 1188 ЦК України та статті 36.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі» (далі- Закон № 1961), на які посилається цивільний відповідач ПрАТ «СК «Арсенал страхування», зважаючи на такі мотиви.
Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
За змістом частин першої, другої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
У випадках завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки іншим особам (які не є власниками (володільцями) джерел підвищеної небезпеки, від взаємодії яких завдана шкода, наприклад пасажир транспортного засобу) застосовується положення частини другої статті 1188 ЦК України, згідно з яким, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. У частині першій статті 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Тобто, пасажир одного з транспортних засобів, які у ДТП взаємодіяли як джерела підвищеної небезпеки, є «іншою особою» в розумінні положень частини 2 статті 1188 ЦК України. Якщо пасажир одного з транспортних засобів, які у ДТП взаємодіяли як джерела підвищеної небезпеки, зазнав шкоди, то відшкодування йому такої шкоди має здійснюватися за правилами частини 2 статті 1188 ЦК України.
Разом з тим, відповідно до правового висновку про застосування частини 2 статті 1188 ЦК України, який викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 477/874/19, Велика Палата Верховного Суду конкретизувала висновки сформульовані у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 2 липня 2019 року № 689/1388/16-к і Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 грудня 2018 року у справі № 715/1586/17 вказавши у пункті 55 указаної постанови, що:
«За змістом частини першої статті 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди. З огляду на це припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний не тоді, коли встановлена вина кожного з власників (володільців), наприклад, транспортних засобів, внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки яких завдана шкода третій особі (тобто не тоді, коли встановлено невжиття залежних від цих власників (володільців) заходів для запобігання заподіянню такої шкоди), а тоді, коли поведінка кожного із власників (володільців) була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі). Встановлення неправомірності діяння кожного з власників (володільців), які спільно завдали шкоди третій особі внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, достатньо для покладення на цих власників (володільців) солідарного обов`язку з відшкодування шкоди.
За змістом частини другої статті 1188 ЦК України іншою особою, якій унаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки власники (володільці), наприклад, транспортних засобів спільно завдали шкоди, є будь-яка третя особа. Вона може бути, зокрема, пішоходом або пасажиром транспортного засобу, від зіткнення із яким іншого транспортного засобу завдано шкоди. Іншою, ніж та, яка завдала шкоди, особою може бути і власник транспортного засобу, який передав право керування, а сам був пасажиром.»
Як установлено судом у цьому кримінальному провадженні внаслідок порушення обвинуваченим підпунктів 14.2 «в» та 14.6 «г» Правил дорожнього руху під час керування автомобілем марки Volkswagеn Тransporter автомобіль марки Mitsubishi Lancer, яким керував ОСОБА_11 і в якому перебувала потерпіла, внаслідок створеної для нього обвинуваченим небезпеки для руху з метою уникнення зіткнення вжив управлінських заходів, проте допустив виїзд поза межі протилежного краю проїзної частини, внаслідок чого потерпілій були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження та пошкоджений належний їй транспортний засіб марки Mitsubishi Lancer.
Отже, хоча між транспортними засобами і не відбулось зіткнення, але механізм пригоди дає підстави для кваліфікації завданої потерпілій шкоди як шкоди, що завдана іншій особі (пасажиру) внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, що узгоджується з позицією, яка викладена у постанові КЦС Верховного Суду у справі за подібних обставин пригоди № 199/1100/19 від 23.09.2020 року, що свідчить про те, що питання визначення суб`єктів відповідальних за заподіяну ОСОБА_10 шкоду у цьому провадженні регулюється і частиною 2 статті 1188 ЦК України.
Разом з тим, ураховуючи, висновок про застосування частини 2 статті 1188 ЦК України, який викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі №477/874/19, оскільки у діях водія ОСОБА_11 не установлено порушень Правил дорожнього руху України, які б перебували у причинному зв`язку з наслідками пригоди, що сталась 26.12.2020 за участі керованого ним транспортного засобу, тобто його поведінка була правомірною, направленою на уникнення лобового зіткнення, що виключає відповідно до частини 2 статті 1188 ЦК України підстави для покладення обов`язку відшкодування шкоди потерпілій на водія ОСОБА_11 та його страховика ПАТ «НАСК «Оранта», на що помилково посилається цивільний відповідач ПрАТ «СК «Арсенал страхування» у відзиві.
Згідно з частиною першою статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.
Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961).
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 755/18006/15-ц), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
За змістом статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.
В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961).
У цій справі деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування, ураховуючи Поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО 4888818 зі строком дії від 28.02.2020 до 27.02.2021 року, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Volkswagеn Тransporter з державним номером НОМЕР_1 , виступає ПрАТ «СК «Арсенал страхування» (том 1 а.с.76).
Відповідно до указаного Полісу ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на одного потерпілого встановлено в сумі 260 000 грн. - за шкоду завдану життю і здоров`ю, 130000 грн. за шкоду завдану майну. Розмір франшизи визначено в сумі 2600 грн.
У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (стаття 22.1 Закону № 1961).
Потерпіла пред`явила вимоги до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» про відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням, окремо про відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням майна та моральної шкоди.
Вирішуючи вимогу потерпілої про стягнення з ПрАТ СК «Арсенал страхування» шкоди, яка їй завдана у зв`язку з пошкодженням належного їй транспортного засобу, суд виходить з такого.
Зокрема, ОСОБА_10 просила стягнути із страховика 130000 грн. шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля «Mitsubishi Lancer» з державним номером НОМЕР_3 , який є її власністю, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , видане ТСЦ 1248 від 20.08.2019 (том 1 а.с.50).
Відповідно до статті 28 Закону № 1961 шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується (стаття 12 Закону № 1961).
Відповідно до статті 30 Закону № 1961 транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 18.10.2021 року, яка була проведена на підставі ухвали суду від 16.07.2021 року судовим експертом Сумського відділення ННЦ «Інститут судових експертиз ім. засл.М.С.Бокаріуса» ОСОБА_20 , ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Lancer» з державним номером НОМЕР_3 станом на 26 грудня 2020 року становить становити 181 984 грн. 00 коп. Вартість матеріального збитку завданого власнику вказаного автомобіля становить 181 984 грн. 00 коп., що дорівнює його ринковій вартості. Вартість відновлювального ремонту у повному обсязі та ринкову вартість автомобіля після ДТП у категоричній формі експерт не зміг визначити. Проте відповідно до указаного висновку судової автотоварознавчої експертизи відновлювати указаний автомобіль економічно недоцільно, оскільки вартість ремонту визначена навіть у неповному обсязі перевищує ринкову вартість продажу у непошкодженому стані (395922,14 грн. > 181984 грн.) (том 1 а.с.140-156).
Оскільки ремонт автомобіля потерпілої є економічно необґрунтованим, то пошкоджений автомобіль «Mitsubishi Lancer» з державним номером НОМЕР_3 відповідно до статті 30 Закону № 1961 вважається фізично знищеним.
Потерпіла у позові посилалась на те, що транспортний засіб відновленню не підлягає, вона не може користуватись ним за призначенням і просила відшкодувати їй його повну вартість до ДТП, а не різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яку експерт не зміг визначити.
Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати їй в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи.
Отже, у такому випадку відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, що узгоджується з висновками Верховного Суду, який викладено у постановах від 30.01.2018 у справі № 318/515/15-ц, від 31 березня 2021 року у справі 297/2187/19.
Ураховуючи, що вартість автомобіля «Mitsubishi Lancer» з державним номером НОМЕР_3 до ДТП перевищує ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СК «Арсенал страхування» за шкоду заподіяну майну, з указаного цивільного відповідача на користь ОСОБА_10 підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі різниці між сумою, зазначеною у висновку судової автотоварознавчої експертизи від 18.10.2021 року і сумою, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного страхувальником з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» зменшеного на суму франшизи, тобто в розмірі 127400 грн. (130000 грн. 2600 грн.). Різниця між вартістю транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та страховим відшкодуванням на підставі 1194 ЦК Україна підлягає стягненню з особи, яка відповідальна за шкоду заподіяну ОСОБА_10 .
Згідно усталеної судової практики щодо розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
Оскільки автомобіль «Mitsubishi Lancer» з державним номером НОМЕР_3 визнано речовим доказом, який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області, його слід в порядку вирішення долі речових доказів після виконання вироку у частині відшкодування збитків заподіяних кримінальним правопорушенням, передати обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідає позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка викладена у постанові від 31 березня 2021 року у справі 297/2187/19.
Вирішуючи вимоги потерпілої про стягнення з ПрАТ СК «Арсенал страхування» 22 000 грн. 68 коп. витрат на лікування, суд виходить з такого.
Відповідно до вимог статті 24.1 Закону № 1961 у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Як установлено судом потерпіла ОСОБА_10 відповідно до листків непрацездатності та виписок з медичної картки хворого з 26 по 30 грудня 2020 року перебувала на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні КНП «Тростянецька міська лікарня» Тростянецької міської ради, куди була доставлена з травмами після ДТП. З 31.12.2020 по 15.01.2021 ОСОБА_10 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», де 31.12.2020 їй була проведена операція (ВТС, дренування правої плевральної порожнини), а у подальшому вона отримала багатокомпонентну інфузійну протишокову, знеболюючу, антибактеріальну, протизапальну, гемостатичну, загальнозміцнюючу, розсмоктуючу терапію та була виписана з покращенням.
З 16 січня по 06 березня 2021 року ОСОБА_10 перебувала на амбулаторному лікуванні у КНП «Клінічна лікарня № 4» Сумської міської ради (том 1 а.с.51-57).
Проаналізувавши надані до суду потерпілою копію чеків, квитанцій на підтвердження витрат на лікування, та враховуючи викладені у відзиві страховика заперечення, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ОСОБА_10 про стягнення витрат на лікування в розмірі 21442 грн. 71 коп. (22000, 68 грн. 557,97 грн.): чеки від 28.12.2020 року 361,80 грн.; від 23.02.2021 року 134,00 грн.; №37877 від 24.02.2021 року 1349,37 грн.; 01.03.2021 року 56,70 грн.; №38394 від 04.03.2021 року 63,99 грн.; від 26.01.2021 року 135,50 грн.; від 25.01.2021 року 335,00 грн.; №36185 від 20.01.2021 року 256,99 грн.; №37781 від 23.02.2021 року 818,49 грн.; від 05.02.2021 року 300,00 грн.; №28327 від 29.01.2021 року 59,30 грн.; від 20.01.2021 року 227,60 грн.; від 29.12.2020 року 679,80 грн.; від 28.12.2020 року 682,85 грн.; від 05.02.2021 року 320,00 грн.; від 29.01.2021 року 191,81 грн.; №35783 від 14.01.2021 року 1218,60 грн.; №35912 від 15.01.2021 року 703,15 грн.; від 11.01.2021 року 27,00 грн.; від 08.01.2021 року 9,10 грн.; №36165 від 19.01.2021 року 127,10 грн.; від 11.01.2021 року 25,40 грн.; від 11.01.2021 року 15,00 грн.; 11.01.2021 року 97,00 грн.; №27172 від 12.01.2021 року 4,50 грн.; від 11.01.2021 року 21,30 грн.; №27171 від 12.01.2021 року 2,00 грн.; від 07.01.2021 року 47,00 грн.; від 11.01.2021 року 27,40 грн.; від 06.01.2021 року 6,80 грн.; чек на 12,00 грн. (бахіли, канюля); від 06.01.2021 року 87,50 грн.; від 05.01.2021 року 72,50 грн.; від 05.01.2021 року 50,00 грн.; від 05.01.2021 року 60,90 грн. від 04.01.2021 року 476,60 грн.; від 30.12.2020 року 532,70 грн.; від 31.12.2020 року 103,90 грн.; від 31.12.2020 року 168,90 грн.; від 12.01.2021 року 3,30 грн.; від 01.01.2021 року 2,00 грн.; від 03.01.2021 року 125,60 грн.; від 03.01.2021 року 27,30 грн.; від 05.01.2021 року 3,00 грн.; від 26.12.2020 року 26,80 грн.; від 26.12.2020 року 269,70 грн.; від 26.12.2020 року 536,20 грн.; від 26.12.2020 року - 1074,80 грн.; від 28.12.2020 року 38,60 грн.; від 26.12.2020 року 2760,00 грн.; від 30.12.2020 року 2292,56 грн.; від 05.01.2022 року 1150,00 грн.; № від 30.12.2020 року 1750,00 грн.; №16909 від 28.12.2020 року 20,00 грн.; №16908 від 28.12.2020 року 280 грн.; №17068 від 30.12.2020 року 31,00 грн.; №17069 від 30.12.2020 року 57,50 грн.; №0.0..1 від 24.02.2021 року 75 грн. (без урахування 5 грн. комісії банку); №154695686 від 09.02.2021 року 1050,00 грн. (том 1 а.с.58-68).
Із заявлених потерпілою 22000,68 грн. витрат не підлягають відшкодуванню ОСОБА_10 витрати в загальній сумі 557,97 грн.: квитанція від 24.02.2021 на суму 550,97 грн. (том 1 а.с.58), оскільки відсутні препарати Інтрунгар та Поліжинакс у лікарських призначеннях, квитанція від 20.01.2021 на суму 2 грн. ксерокс у «магазині himiya» та комісія банку у сумі 5 грн. відповідно до чеку від 24.02.2021 на загальну суму 80 грн. (том 1 а.с.61, 68 зворотній бік аркуша), оскільки ці витрати не є витратами на лікування в розумінні статті 24.1 Закону № 1961.
Інші заперечення ПрАТ СК «Арсенал страхування» в частині стягнення витрат на пакети, засобів гігієни (засоби жіночої гігієни, антисептик) суд вважає необґрунтованими, оскільки такі витрати відповідно до статті 24.1 Закону № 1961 та пункту 95.1 постанови постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 477/874/19 входять до витрат на лікування. Копії чеків, які не містять призначення платежу та чек поганої якості від 27.12.2021 на суму 270,03 грн., і на які представник ПрАТ СК «Арсенал страхування» посилається у відзиві, не включено потерпілою до складу вартості витрат на її лікування, указані витрати стосуються палива та продуктів харчування. Чек на суму 12, 06 грн., який за відзивом відповідача неможливо прочитати, судом включено до витрат на лікування, оскільки до суду його надано придатним для читання, відповідно до якого в Аптеці № 40 у м.Суми були придбані на загальну суму 12 грн. бахіли (2 грн.) та канюля (10 грн.) (а.с.62).
Вирішуючи вимоги потерпілої про стягнення з ПрАТ СК «Арсенал страхування» 13 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, суд виходить з такого.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (стаття 23.1 Закону № 1961).
Відповідно до статті 26-1 Закону № 1961 страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Ураховуючи, що страхова виплата за шкоду заподіяну здоров`ю ОСОБА_10 становить 21442 грн. 71 коп., то моральна шкода, що підлягає стягненню на користь потерпілої зі страховика у розміру 5 % указаного відшкодування становить 1072,14 грн., а тому вимоги потерпілої в цій частині є частково обґрунтованими на указану суму, на що обґрунтовано посилається цивільний відповідач у відзиві.
Вирішуючи вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля потерпілої, витрат на додаткове харчування, паливно-мастильні матеріали та моральної шкоди, суд виходить з таких мотивів.
У позовній заяві відсутнє правове обґрунтування підстав стягнення майнової шкоди виключно з обвинуваченого, який на момент пригоди керував транспортним засобом, а стягнення моральної в рівних долях із власника транспортного засобу ТОВ «Євромаштрейд» та із обвинуваченого.
Під час допиту обвинувачений пояснив, що 26.12.2020 була субота, для нього був вихідний день. Автомобілем Volkswagеn Тransporter з державним номером НОМЕР_1 , що зареєстрований на праві власності за очолюваним ним ТОВ "Євромаштрейд", він керував на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, поїздка у м.Охтирка була приватною і не була пов`язана з діяльністю товариства, будучи його засновником і єдиним працівником, тому використання цього транспортного засобу у приватних справах чи у службових цілях, пов`язаних з діяльністю товариства ні з ким ОСОБА_6 не погоджує і ніяким чином це не оформлюється.
Викладене дає підстави суду за відсутності інших доказів у матеріалах провадження, дійти висновку, що обвинувачений під час пригоди не керував транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудової функції у межах трудового договору, тому підстави для покладання відповідальності за шкоду заподіяну обвинуваченим потерпілій на підставі статті 1172 ЦК України на ТОВ «Євромаштрейд» не доведено.
Під час судового розгляду представник потерпілої ОСОБА_8 пояснював, що вважає, що ТОВ «Євромаштрейд» має відшкодовувати моральну шкоду потерпілій на підставі статті 1187 ЦК, якою передбачено, що за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду несе відповідальність його титульний власник.
Проте доводи потерпілої та її представника про те, що власник автомобіля Volkswagеn Тransporter з державним номером НОМЕР_1 ТОВ «Євромаштрейд», має нести відповідальність за наслідками скоєння ОСОБА_6 ДТП, яка сталася 26 грудня 2020 року, слід визнати необґрунтованими, оскільки шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
Згідно з вимогами Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
За змістом пункту 2.2 Правил дорожнього руху, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 11 лютого 2009 року; в редакції постанови Кабінету Міністрів № 1029 від 26 вересня 2011 року, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Відповідно фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого у такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (доручення, договору тощо), допоки протилежне не буде встановлено судом або не зміниться воля власника, який вправі зажадати повернення власної речі від володільця.
Під неправомірним заволодінням майна потрібно розуміти заволодіння особою чужим майном всупереч волі його власника.
Отже, відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, несе особа, яка керувала транспортним засобом і з вини такої сталася ДТП. З урахуванням пункту 2.2 Правил дорожнього руху, якщо особа під час керування автомобілем мала посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на нього, переданий їй власником чи іншою особою, яка на законній правовій підставі використовує цей транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання майнової шкоди.
Із урахуванням того, що ДТП сталася у зв`язку із порушенням ОСОБА_6 Правил дорожнього руху, відповідальність за шкоду, завдану внаслідок ДТП, у том числі моральну, крім страховика ПрАТ СК «Арсенал страхування» у межах укладеного договору, несе лише ОСОБА_6 як особа, яка керувала транспортним засобом.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_10 до ТОВ «Євромаштрейд» стосовно моральної шкоди є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.
Вимоги потерпілої про стягнення з обвинуваченого 51984 грн. різниці між страховою виплатою та ринковою вартістю (181984 грн.) пошкодженого автомобіля Mitsubishi Lancer з державним номером НОМЕР_3 підлягають задоволенню в межах заявлених потерпілою вимог. Разом з тим, відповідно до вимог статті 1194 ЦК України, враховуючи розмір франшизи в сумі 2600 грн., яка також підлягає виплаті обвинуваченим, потерпіла мала б право на стягнення з останнього 54584 грн. (181984 127400 грн.), оскільки страхової виплати (130000 грн. -2600 грн.) в рахунок відшкодування цього виду шкоди недостатньо для повного відшкодування завданої ОСОБА_10 .
Проте оскільки суд не може вийти за межі заявлених потерпілою вимог, з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_21 підлягає стягненню шкода, завдана пошкодженням автомобіля в сумі 51984 грн.
Витрати в сумі 8 364 грн. 47 коп. на додаткове харчування при лікуванні по суті не є шкодою, яка завдана потерпілій, оскільки такі витрати є природніми для кожної фізичної особи видатками для життєзабезпечення, які не зумовлені наслідками дорожньої пригоди. Віднести їх до витрат на лікування за відсутності доказів про призначення ОСОБА_10 через отримані травми спеціального харчування у рекомендаціях лікарів підстави відсутні. Крім того, деякі надані чеки на придбання продуктів харчування свідчать про відповідні витрати у травні 2020 року, тобто до події ДТП, а також містять витрати на придбання суши на 8 осіб.
Отже, в цій частині вимоги ОСОБА_10 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Витрати потерпілої на придбання пального для 8 207 грн. 89 коп. для поїздок з однієї лікарні до іншої, поїздки з м.Суми у м.Полтаву та до м.Тростянець для участі слідчих діях також стягненню з ОСОБА_6 не підлягають.
Витрати пов`язані з доставкою, розміщенням потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я відповідно до вимог статті 24.1 Закону № 1961 є витратами на лікування потерпілого, які у межах ліміту відповідальності страховика, підлягають компенсації останнім. Ураховуючи, що ліміт відповідальності ПрАТ СК «Арсенал страхування» за шкоду завдану здоров`ю на одного потерпілого становить 260000 грн., то обґрунтовані витрати підлягають компенсації саме цим страховиком, а обвинувачений ОСОБА_6 не є належним відповідачем за цією вимогою, що є підставою для залишення таких вимог ОСОБА_10 без задоволення.
Витрати на участь ОСОБА_10 у слідчих діях не є шкодою в розумінні статей 1166, 1187 ЦК України, а є процесуальними витратами потерпілого відповідно до статті 122 КПК України. Проте потерпілою не доведено їх розмір, не конкретизовано яку частину із загальних витрат на пальне складають ці витрати, в які дні здійснено поїздки, на яку відстань тощо.
Вирішуючи питання про обґрунтованість вимог ОСОБА_10 про стягнення з обвинуваченого 500000 грн. моральної шкоди, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.
Неможливо встановити "вартість" травми, визначити "ціну" здоров`я.
Моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, суд керується тим, що моральна шкода потерпілій завдана тяжкими тілесними ушкодженнями і втратою органу, яка очевидно проявилась у фізичному болю від отриманих у момент пригоди ушкоджень, та після неї у період лікування, що спричинило та буде спричиняти ОСОБА_10 душевних страждань.
Перебування потерпілої на стаціонарному та амбулаторному лікуванні тривалий час очевидно внесло в її життя вимушені зміни, позбавило можливості її родину можливості користуватись транспортним засобом, змусило докладати додаткових зусиль для організації життя в інших умовах.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що розмір моральної шкоди, що підлягає виплаті потерпілій становить 150000 грн., що відповідатиме засадам розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням установлених обставин, глибини і тривалості моральних страждань.
Суд не бере до уваги посилання обвинуваченого на те, що потерпіла та водій ОСОБА_11 порушували Правила дорожнього руху, оскільки потерпіла не використовувала ремені безпеки. Ця обставина не є підставою для зменшення розміру моральної шкоди відповідно до статті 1193 ЦК України, зважаючи на те, що проведеними на досудовому розслідуванні судово-медичними експертизами не вирішувалось питання які саме тілесні ушкодження отримані потерпілою безпосередньо від контакту із частинами салону автомобіля. Відповідно до висновку технічного стану автомобіля, в якому перебувала потерпіла та ілюстративних таблиць до неї видимі пошкодження кузова більшою мірою локалізуються у правій передній частині автомобіля, тобто в частині, де перебувала потерпіла.
За таких обставин, оскільки суд не може ґрунтувати висновки на припущеннях, стороною захисту не доведено підстави вважати, що груба необережність потерпілої сприяла виникненню або збільшенню шкоди.
Відтак з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої слід стягнути різницю між фактичним розміром завданої ОСОБА_10 моральної шкоди, яка визначена судом і сумою страхового відшкодування в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що становить 148 927,86 грн. (150000 грн. 1072,14 грн.).
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз на загальну суму у розмірі 4952 грн. 52 коп. на підставі статті 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити шляхом передання обвинуваченому після виконання вироку у частині відшкодування збитків заподіяних кримінальним правопорушенням з мотивів, які наведені судом при вирішенні цивільного позову.
Ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 29.12.2020 року накладено арешт на автомобіль Mitsubishi Lancer з державним номером НОМЕР_3 та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_4 , видане ТСЦ 1248 від 20.08.2019, який на підставі частини 4 статті 174 КПК України слід скасувати з метою вирішення долі речового доказу.
Ухвалою слідчого судді від 19.05.2021 року до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, строк дії покладених обов`язків закінчився 19.07.2021. Під час судового провадження стороною обвинувачення не заявлялись клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу, у тому числі до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 368-374, 392, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.
Строк основного покарання обчислювати з дня затримання обвинуваченого для виконання цього вироку.

Цивільний позов ОСОБА_22 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_22 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 148 927 грн. 86 коп. моральної шкоди, 51984 грн. 00 коп. матеріальної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням.

Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (код , адреса: вул.Борщагівська, 154, м.Київ, 03056) на користь ОСОБА_22 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 127400 грн. 00 коп. страхової виплати за шкоду заподіяну майну, 21442 грн. 71 коп. страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю, 1072 грн. 14 коп. моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_22 в частині інших вимог - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 4952 грн. 52 коп.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 29.12.2020 року на автомобіль Mitsubishi Lancer з державним номером НОМЕР_3 та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_4 , видане ТСЦ 1248 від 20.08.2019.

Речові докази: автомобіль марки Mitsubishi Lancer з державним номерним знаком НОМЕР_3 , який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Відділення поліції №1 (м. Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП, та свідоцтво про реєстрацію указаного транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане ТСЦ 1248 від 20.08.2019 року, яке знаходиться у камері зберігання речових доказів у Відділенні поліції №1 (м.Тростянець) Охтирського районного відділу поліції ГУНП в Сумській області після виконання вироку у частині відшкодування збитків заподіяних кримінальним правопорушенням передати ОСОБА_23 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1