КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/150/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2023 року у межах кримінального провадження № 0001717 від 08.07.2022 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 03 квітня 2023 року.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває матеріали кримінального провадження № 0001717 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України /ЄУН 404/6368/22/.

У межах даного кримінального провадження, під час судового засідання, в порядку ст. 331 КПК України, прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконно впливати на свідків; враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Із судовим рішенням судді не погоджується захист, адвокат ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , оскаржує ухвалу суду в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою обрати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи.

Доказів про наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, прокурором не доведено, це лише припущення сторони обвинувачення.

Стороною захисту зверталася увага суду про відсутність будь-яких прямих доказів, його зауваження та зауваження і пояснення ОСОБА_8 судом проігноровано, суд прийняв сторону обвинувачення.

Вказує, що у провину ОСОБА_8 інкримінуються злочини, передбачені ст. 307 КК України, що підтверджується лише оперативними закупками, які мають ознаки провокаційних дій зі сторони правоохоронних органів, і є недопустимими доказами по справі.

Обшук домоволодіння ОСОБА_8 проводився без участі захисника, хоча обвинувачений і вимагав залучити йому захисника для надання правової допомоги. Обвинувачений під час обшуку добровільно видав наркотичні засоби, які зберігав для власного споживання.

ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, підтримує стосунки з матір`ю ОСОБА_9 , яка є пенсіонеркою, батько - помер. Обвинувачений до затримання працював неофіційно, а саме займався ремонтом побутових приладів та мав стосунки з дівчиною, але офіційно шлюб не був зареєстрований.

Вказане свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків та відсутність потреби переховуватись від слідства та суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить застосувати стосовно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, - відсутні. Вина його не доведена.

Свідок, який є легендованою особою, допитаний під присягою і надав показань.

Просить прийняти до уваги наявність у нього матері-пенсіонерки, якій нікому допомагати, адже його батько помер, а його брат мешкає у іншому місті; він може працювати за фахом (ремонтувати електрообладення, котли колонки), проживати разом із матір`ю, має прописку, раніше не судимий.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку сторони захисту (адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 ), які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Вимог закону місцевий суд дотримався.

Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

У провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебуває судова справа стосовно ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Кримінальне правопорушення є тяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна.

ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні тримається під вартою з 14 вересня 2022 року; такий строк тримання під вартою не перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, а його продовження, - є співрозмірним меті заходу, і має на меті забезпечить виконання засад судочинства.

Ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду продовжує існувати та обумовлений тяжкістю ймовірного покарання та суворістю можливого вироку.

Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду. ОСОБА_8 може знати свідків та може намагатися встановити легендованих осіб, тому є вагомі підстави вважати, що у разі застосування до нього альтернативного по відношенню до тримання під вартою запобіжного заходу, не пов`язаного з виключними запобіжниками у комунікації та його переміщеннях, останній зможе здійснити незаконний вплив на них з метою зміни наданих ним показань для уникнення від кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Також, враховується те, що ОСОБА_8 безробітний, не одружений, без утриманців, а тому у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу може вчинити спроби на переховування від органів досудового розслідування.

Тож, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені та враховані при обранні міри запобіжного заходу та продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати на даний час та не зменшились.

Доводи захисту про недоведеність вини ОСОБА_8 , незаконність проведення тих чи інших процесуальних дій, недопустимість окремих доказів, тощо на даній стадії провадження не може піддаватись оцінці суду апеляційної інстанції, адже триває розгляд кримінального провадження судом першої інстанції, провадиться судове слідство, і саме суд першої інстанції має надавати оцінки вказаним обставинам. Суд апеляційної інстанції наразі перевіряє оскаржувану ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, законність, доцільність та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу, не перевіряючи докази у кримінальному провадженні та не надаючи оцінки обставинам по суті.

Особисте зобов`язання не може бути застосоване до обвинуваченого

ОСОБА_8 оскільки даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, яке вчинив останній є тяжким.

У цьому зв`язку є необхідним і доцільним подальше застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Слід також зауважити, що при обранні запобіжного заходу первинно, судом визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі, із урахуванням вимог ст. 182 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів не убачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, залишаючи її без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 406, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 лютого 2023 року у межах кримінального провадження № 0001717 від 08.07.2022 про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 03 квітня 2023 року, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4