Справа: № 148/262/23
Провадження №1-кс/148/58/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду

Вінницької області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, 07.02.2023 надійшла заява від ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 28.01.2023 невідома особа, перебуваючи у приміщенні будинку, який розташований, за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав родич заявника - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таємно здійснила крадіжку грошових коштів у сумі 4200 грн., чим спричинила заявнику матеріальної шкоди.

До ЄРДР внесено відомості за №0000077 від 01.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів встановлено, що до скоєння даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_3 , який під час допиту повідомив, що дійсно 28.01.202 він відвідував ОСОБА_5 , який проживає, за адресою: АДРЕСА_2 , та у момент, коли останній перебував у приміщенні його будинку, ОСОБА_6 скористався тим що, ОСОБА_5 відволікся, таємно викрав портмоне, у якому знаходилися грошові кошти купюрами по 200 грн., загальною сумою 4200 грн., пенсійне посвідчення на ім?я ОСОБА_7 та дві банківські картки.

Частину грошей ОСОБА_8 витратив на продукти харчування та спиртні напої.

Працівникам поліції ОСОБА_6 добровільно видав портмоне коричневого кольору, банківську картку банку «Raiffeisen Bank Aval» із номером НОМЕР_1 , банківську картку банку «Raiffeisen Bank Aval» із номером НОМЕР_2 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти у сумі 600 грн., купюрами по 200 грн., (ТД6326419, СБ6140370, ХЄ0699732), усе з вищеперерахованого вилучено, поміщено до спеціального пакету НПУ № 7368113.

Постановою слідчого від 08.02.2023, тимчасове вилучене майно визнано речовими доказами.

На думку слідчого є достатньо підстав вважати, що вказані об`єкти мають значення по справі, а саме містить на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, а також вищевказане майно підлягає арешту, метою якого є забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні, збереження слідів та речового доказу кримінального правопорушення і його розкриття.

Слідчий у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, заявлені вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Власник тимчасово вилученого майна у судове засідання не з`явився.

Неявка сторін кримінального провадження у судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду даного клопотання.

В зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

На підставі частини 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на вищенаведене слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити, зокрема застосувавши заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на майно вказане у клопотанні, оскільки вони є доказами, які необхідні для встановлення істини у кримінальному провадженні і проведення належного досудового розслідування.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони відчуження на портмоне коричневого кольору; банківську картку банку «Raiffeisen Bank Aval» із номером НОМЕР_1 , банківську картку банку «Raiffeisen Bank Aval» із номером НОМЕР_2 , пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 на ім?я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грошові кошти у сумі 600 грн., купюрами по 200 грн., (ТД6326419, СБ6140370, ХЄ0699732), які добровільно видав працівникам поліції ОСОБА_6 , які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Тимчасово вилучене майно після проведення експертиз, передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_7 , заборонивши псувати, відчужувати, передавати чи приховувати арештоване майно.

Визначити строк дії ухвали щодо зберігання вказаного майна до вирішення питання в порядку визначеному КПК України.

Виконання ухвали доручити слідчому Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту.

Ухвала слідчого судді щодо накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: