Справа № 742/3530/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/20/23
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

09 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника підозрюваного ОСОБА_6

- адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові одночасно в режимі відео конференції з Прилуцьким міськрайонним судом, апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, не працюючому, не одруженому, зареєстрованому по АДРЕСА_1 ,фактично проживаючому по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимому, продовжений строк тримання під вартою до 21 лютого 2023 року включно без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозр у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, доведеність та наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшилися та не зникли.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, що забезпечить виконання її підзахисним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Аргументує тим, що наявність вказаних слідчим та слідчим суддею ризиків жодними доказами не підтверджується і є припущенням сторони обвинувачення, зводяться до того, що ОСОБА_9 , не маючи стійких соціальних зв`язків, вчинив тяжкий злочин і може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Такі твердження сторони обвинувачення спростовуються тим, що ОСОБА_9 має батьків похилого віку, за якими здійснює постійний догляд, позитивно характеризується за місцем свого проживання, за весь час досудового розслідування він не вчинив жодних дій, які б свідчили пруо намір ухилитися від слідства та суду. Будучи обізнаним про міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання винним, ОСОБА_9 постійно з`являвся до слідчого для виконання процесуальних дій. Та обставина, що знаряддя вчинення кримінального правопорушення не відшукане і підозрюваний може його знищити є лише припущенням слідчого та не підтверджується жодним доказом. Не підтвердженим є і ризик можливого тиску на свідків, оскільки на час скоєння кримінального правопорушення потерпілий та підозрюваний перебували наодинці, отже жодних свідків даної події не було, з цих же підстав виключається і ризик перешкоджання кримінальному провадженню шляхом створення штучних доказів та підбурювання інших осіб до надання неправдивих свідчень.

Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може бути підставою для обрання найсуворішого виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою в той час, коли інші більш м`які запобіжні заходу зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Звертає увагу, що на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою у матеріалах справи відсутні докази того, що потерпілому були спричинені саме тяжкі тілесні ушкодження, при тому що потерпілий вже виписаний з лікарні, а посилання на наказ Міністерства охорони здоров`я України не може підміняти собою відповідний висновок судово-медичної експертизи, яка визначає тяжкість заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень та відповідної кваліфікації дій підозрюваного.

Заслухавши доповідача, захисника, яка підтримала апеляційну скаргу про обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів судового провадження СВ Прилуцького РВП ГУНПУ Країни в Чернігівській області 14 грудня 2022 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001217, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Під час проведення досудового слідства встановлено, що 13 грудня 2022 року, близько 19 години, ОСОБА_9 прибув до квартири АДРЕСА_3 , де між ним та ОСОБА_10 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно почав наносити дерев`яною битою удари по голові та різним частинам тіла потерпілому, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, пов`язаних із заподіянням тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, з метою спричинення тілесних ушкоджень, ножем, який був при ньому, завдав один удар в спину ОСОБА_10 .

У порядку ст. 208 КПК України 14 грудня 2022 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення був затриманий ОСОБА_9 . Наступного дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

16 грудня 2022 року слідчим суддею Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області підозрюваному ОСОБА_9 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

Ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, які були спричинені потерпілому, на час розгляду клопотання встановлений, через те, що потерпілому продовжене лікування.

Посилання суду на п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17 січня 1995 року, яким визначено, що небезпечними для життя є поранення грудної клітини у плевральну порожнину чи клітковину середньостіння, у тому числі і без ушкодження внутрішніх органів.

Згідно з поясненнями лікаря, під час оперативного втручання у ОСОБА_10 було виявлене проникаюче поранення спини біля лопатки, пневмоторакс, з довжиною каналу до 4 см. Характер ножового поранення, виявленого у потерпілого, а також те, що на час розгляду клопотання він продовжує лікування, суд погодився з доводами сторони обвинувачення в тій частині, що тілесні ушкодження ОСОБА_10 наявні підстави віднести до тяжких.

Такий висновок органу досудового слідства та слідчого судді може бути спростований висновком судово-медичної експертизи після її проведення, і це є підставою для перекваліфікації дій підозрюваного, однак, не свідчить про необґрунтованість клопотання слідчого на даному етапі досудового розслідування, як намагається переконати захисник.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

На даний час дії ОСОБА_9 кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, за які, у разі визнання винним, загрожує покарання до 8 років позбавлення волі. Отже, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання підозрюваний може ухилитися від явки до слідчого та суду, чинити тиск на потерпілого та свідків у даному провадженні, з метою зміни останніми своїх показань на його користь, оскільки суд приймає до уваги тільки ті показання, які сприймає безпосередньо у судовому засіданні, а не ті, що були надані під час досудового розслідування.

Крім того, той факт, що ОСОБА_9 зареєстрований за однією адресою, а проживає за іншою, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, його підвищеної суспільної небезпеки, застосування ножа під час заподіяння тілесного ушкодження, ставить під сумнів виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних зобов`язань прибувати до слідчого, суду за першим викликом у разі обрання іншого більш м`якого виду запобіжного заходу.

Те, що батьки підозрюваного є особами похилого віку, не свідчить про те,що вони потребують стороннього догляду, тим більше, що ОСОБА_9 не проживає за місцем реєстрації, не працює, не має стабільного та законного джерела доходу, в той час, як особи похилого віку отримують соціальні виплати від держави, тому є особами які мають дохід. При цьому, захисником до апеляційної скарги не додано документів, які б свідчили, що батьки підозрюваного потребують стороннього догляду, а ОСОБА_9 у свою чергу такий догляд здійснює.

У той же час, стороною захисту не вказано, яким чином, наявність батьків з якими ОСОБА_9 не проживав, буде тим стримуючим елементом, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та зможе запобігти ризику ухилення від слідства та суду.

Посилання захисника на те, що до за увесь період досудового розслідування ОСОБА_9 з`являвся на всі виклики слідчого та приймав участь у слідчих діях, взагалі не приймаються до уваги, оскільки з 14 грудня підозрюваний затриманий та перебуває під вартою, отже не мав можливості ухилитися від явки до слідчого, на всі виклики він доставлявся уповноваженими особами. З цих же підстав підозрюваний не мав можливості переховуватись від слідства, чинити тиск на потерпілого та свідків, іншим чином завадити кримінальному провадженню.

Обставини справи, характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , особливості розслідування такої категорії справ, репутація підозрюваного, який не зважаючи на молодий вік, не працює, не навчається, суспільно корисною працею не займається, а також зважаючи на необхідність у здійсненні ряду слідчих та процесуальних дій, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду клопотання не зменшились та не зникли, і слідчий суддя вірно вказав на це у своєму рішенні та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи захисника про порушення права на захист під час вирішення питання про продовження строків тримання під вартою, є необґрунтованими. Інтереси підозрюваного ОСОБА_9 захищав захисник за призначенням ОСОБА_11 , так як захисник за договором не прибула у визначений судом час. Клопотання слідчого в силу вимог ст.. 186 КПК України, підлягало розгляду невідкладно.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, ОСОБА_9 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2