КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4371/2022 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 21 січня 2023 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою визначити обвинуваченому розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначив, що жоден із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не підтверджується. Щодо відсутності місця проживання в м. Києві вказує, що ризик втечі не виникає навіть за відсутності постійного місця проживання. Ризик впливу на свідків та експертів є надуманим, оскільки обвинувачений українською мовою не володіє, не знає їх місця проживання. В судовому засіданні 28.07.2022 року вже було допитано двох свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Стороною обвинувачення не ставилося питання про викликів експертів для роз`яснення висновків. Судом не враховано консультаційний висновок лікаря від 03.11.2022 року, де зазначено, що обвинувачений потребує негайної госпіталізації. Ненадання особі, яка перебуває під вартою медичної допомоги, відповідно до практики ЄСПЛ розцінюється як катування. Суд без належного обґрунтування не визначив обвинуваченому розмір застави. Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, що є особливо тяжким. Приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу, суд першої інстанції встановив, що заявлені стороною обвинувачення ризики з плином часу продовжують існувати та підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не встановлено. Колегія суддів повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, враховуючи, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій. Зокрема, про високу імовірність настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, свідчать обставини встановлені судом першої інстанції та які характеризують особу обвинуваченого, який є громадянином іншої держави, в Україні не має постійного місця проживання, роботи, соціальних зв`язків, обвинувачується у злочинній діяльності, яка здійснювалася декількома особами, при цьому, як зазначено в ухвалі суду, не всі з них встановлені. Пред`явлене обвинувачення свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого та продовження існування встановлених ризиків. Щодо заперечення захисником ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів зазначає, що судове провадження триває, не всі свідки допитані, крім того, у сторін кримінального провадження може виникнути необхідність у повторному допиті раніше допитаних свідків. Та обставина, що не допитані свідки були понятими під час огляду місця події та затримання обвинувачених не виключає наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відсутність місця проживання в м. Києві не є визначальним при оцінці ризику, визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, у сукупності з іншими обставинами вказує на те, що обвинувачений у випадку застосування іншого запобіжного заходу може вдатися до дій, передбачених ст.177 КПК України. З огляду на встановлені обставини застосування більш м`якого запобіжного заходу в даному випадку є неможливим.

Доводи захисника щодо стану здоров`я обвинуваченого були прийняті до уваги судом першої інстанції та відповідно до ухвали суду від 23.11.2022 року зобов`язано керівництво Київського слідчого ізолятора організувати направлення ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на лікування до закладів охорони здоров`я, які входять до орієнтованого переліку для надання медичної допомоги особам узятим під варту, в порядку визначеному спільним наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України №239/5/104 від 10.02.2012, згідно встановленого діагнозу та рекомендованого лікування.

Посилання адвоката на ту обставину, що судом без належного мотивування не встановлено розміру застави є безпідставними, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а враховуючи тяжкість пред`явленого обвинувачення, таке рішення є обґрунтованим.

Тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. Разом з тим таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зоскаржуваної ухвали вбачається, що суд достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов вмотивованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинуваченого будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи, що будь-яких порушень КПК Українипри постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення. Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4