Справа№ 953/1823/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023 м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000407 від 10.01.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогань Харківського району Харківської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, має малолітню доньку, 2013 року народження, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

19 грудня 2022 року у період часу з 13 години 00 хвилини до 14 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , з дозволу ОСОБА_5 , який зареєстрована у вказаній квартирі, реалізуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв зі столу, тим самим таємно викрав металеву статуетку бронзового кольору у формі бика, вартість якої згідно з висновком судової мистецтвознавчої експертизи № 2851/22 від 20 січня 2023 року становить 15000 грн.

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

На підставі ст. 325 КПК України за погодженням із учасниками судового провадження судовий розгляд проведений за відсутності потерпілого, який надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого діяння та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

Показання ОСОБА_3 не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, його показання відповідають суті обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотив кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинувачуваного, дослідженням матеріалів експертиз, речових доказів та вивченням даних, які характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів суд з`ясував, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує суд у тому, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, вчинив вказане кримінальне правопорушення в період іспитового строку, розлучений, має малолітню доньку, 2013 року народження, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, яке полягає у тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого ним кримінального правопорушення, у скоєному щиросердечно розкаявся, критично оцінює свою протиправну поведінку, осуджує її та бажає залагодити провину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують його покарання, відсутні.

При призначенні покарання суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, той факт, що потерпілий претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, наявність обставин, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, яке йому належить відбувати реально, з огляду на те, що останній раніше судимий, вчинив вказаний злочин у період іспитового строку за вироком Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2021 року, тому саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, що можливо лише в умовах ізоляції останнього від суспільства.

За змістом положень ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 71 КК України регламентовано, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Такі ж висновки містяться і у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» де зазначено, що, у разі якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд, з посиланням на ст. 71 КК України, до покарання призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2021 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_3 інкримінований йому злочин вчинив 19 грудня 2022 року, тобто у період іспитового строку, встановленого за попереднім вироком, тому при призначенні остаточного покарання ОСОБА_3 підлягає застосуванню ст. 71 КК України.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2021 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_3 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою. Враховуючи, що судом призначається покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з дня його фактичного затримання, з моменту обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою тобто з 26 січня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 26 січня 2023 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення на один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання щодо витрат, пов`язаних із проведенням експертиз по кримінальному провадженню, суд вирішує на підставі ст. 124 КПК України.

Відповідно до вимог статті 374 КПК України суд при постановленні вироку вирішує питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року накладений арешт на майно, суд скасовує вказаний арешт та вирішує питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Харківського районного суду Харківської області від 19 серпня 2021 року та призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування призначеного ОСОБА_3 покарання рахувати з дня ухвалення вироку - 29 березня 2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 26 січня 2023 року по день набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення на один день позбавлення волі.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 січня 2023 року.

Речовий доказ: металеву статуетку бронзового кольору у формі бика після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_6 як власнику.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/121-23/1590-Д від 01.02.2023 у розмірі 1887,80 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1