Номер провадження 1-кп/243/503/2023
Номер справи 243/967/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 29 » березня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання - ОСОБА_2

- прокурора - ОСОБА_3

- обвинуваченого - ОСОБА_4

- захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до Рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області № 6 від 05 травня 2022 року поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження за № 0000188, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01 лютого 2022 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Слов`янської окружної прокуратури Донецької області 23 березня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Знаменка Знаменського району Кіровоградської області , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового провадження.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого часу проживає зі своєю колишньою дружиною - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 та ОСОБА_7 розлучені та є колишнім подружжям, однак між собою пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, тобто ОСОБА_4 перебуває з ОСОБА_7 у сімейних відносинах.

Під час сумісного проживання ОСОБА_4 постійно та систематично вчиняє відносно ОСОБА_7 домашнє насильство, що виражається у систематичному висловлюванні на адресу ОСОБА_7 образ грубою нецензурною лайкою, залікувань, принижуванні її гідності, таким чином, ОСОБА_4 застосовує психологічне насильство своєю поведінкою по відношенню до ОСОБА_7 , чим завдає їй психологічних страждань, у зв`язку з чим Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2022 року № 243/583/22 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за події, які мали місце 30 грудня 2021 року о 14-00 годині, 31 грудня 2021 року о 13-00 годині, 03 січня 2022 року о 18-00 годині, 04 січня 2022 року о 17-00 годині, 01 січня 2022 року о 18-00 годині.

Окрім того, Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2022 року № 243/356/22 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за події, які мали місце 02 січня 2022 року приблизно о 14-00 годині.

Окрім того, Постановою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 січня 2022 року № 243/355/22 ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за події, які мали місце 29 січня 2022 року о 19-00 годині.

Однак, ОСОБА_4 , не зважаючи на те, що за вчинення вказаних дій його неодноразово притягнуто до адміністративної відповідальності, продовжив свої умисні систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_7 .

Так, 13 січня 2022 року приблизно о 17-00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 почав висловлюватись у бік своєї співмешканки ОСОБА_7 нецензурною лайкою, залякував її та погрожував фізичним насильством, чим спричинив психічний дискомфорт останній, зумовивши інтенсивні психічні страждання своєю поведінкою, тим самим завдав їй психологічну травму.

Окрім того, 23 січня 2022 року о 18-00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 почав висловлюватись у бік своєї співмешканки - колишньої дружини ОСОБА_7 нецензурною лайкою, залякував її та погрожував фізичним насильством, чим спричинив психічний дискомфорт останній, зумовивши інтенсивні психічні страждання своєю поведінкою, тим самим завдав їй психологічну травму.

Окрім цього, 24 січня 2022 року приблизно о 17-00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 почав висловлюватись у бік своєї співмешканки - колишньої дружини ОСОБА_7 нецензурною лайкою, залякував її та погрожував фізичним насильством, чим спричинив психічний дискомфорт останній, зумовивши інтенсивні психічні страждання своєю поведінкою, тим самим завдав їй психологічну травму.

Окрім того, 06 лютого 2022 року приблизно о 15-00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 почав висловлюватись у бік своєї співмешканки - колишньої дружини ОСОБА_7 нецензурною лайкою, залякував її та погрожував фізичним насильством, чим спричинив психічний дискомфорт останній, зумовивши інтенсивні психічні страждання своєю поведінкою, тим самим завдав їй психологічну травму.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії, 07 лютого 2022 року приблизно о 17-00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 почав висловлюватися у бік своєї співмешканки - колишньої дружини ОСОБА_7 нецензурною лайкою, залякував її та погрожував фізичним насильством, чим спричинив психічний дискомфорт останній, зумовивши інтенсивні психічні страждання своєю поведінкою, тим самим завдав їй психологічну травму.

Таким чином, в результаті вчинення ОСОБА_4 вказаних умисних систематичних дій, спрямованих на вчинення психологічного насильства, у ОСОБА_7 існують підстави для констатації надлишкових перешкод, які створилися у її життєдіяльності внаслідок дій ОСОБА_4 , які зумовили порушення звичного стереотипу її життєдіяльності, завдали утиску фундаментальним особистим цінностям та потребам в особистому та фізичному благополуччі, в продуктивній життєдіяльності, упевненості у собі та у майбутньому, у повноцінному спілкуванні зі значимим для неї оточенням.

З урахуванням індивідуально -психологічних особливостей особистості ОСОБА_7 указана ситуація є для неї психотравмуючою ( стресогенною), що безпосередньо викликає психічний дискомфорт, зумовивши психічні страждання, які існують до даного часу. Внаслідок дій ОСОБА_4 у ОСОБА_7 мають місце психічні ( моральні) страждання, зміст яких локалізований у межах даної ситуації.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились в умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо колишнього подружжя - ОСОБА_7 , з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвели до психологічних страждань потерпілої, вчинив домашнє насильство.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства, щодо колишнього подружжя, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань потерпілої особи.

21 березня 2023 року між Прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000188, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01 лютого 2022 року та підозрюваним ОСОБА_4 , з участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено Угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно наданої суду разом з Обвинувальним актом Угоди про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_4 під час судового розгляду справи повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується: а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні і б) сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік, із застосуванням статті 75 КК України, з випробуванням.

Згідно даної угоди Прокурор Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000188, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01лютого 2022 року та підозрюваний ОСОБА_4 , з участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ст. 126-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні. Також вказаною Угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, у виді позбавлення волі на строк один рік, із застосуванням статті 75 КК України, з випробуванням.

В Угоді передбачені наслідки укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що при укладенні Угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України і КК України, та просила суд Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене в Угоді про визнання винуватості покарання.

Потерпіла - ОСОБА_7 підтвердила, що надає згоду на укладення Угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 . Прокурором надано Заяву потерпілої ОСОБА_7 , відповідно до якої вона надає згоду на укладення угоди між прокурором та підозрюваним.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання у разі затвердження Угоди про визнання винуватості та заявив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно Угоди про визнання винуватості зобов`язання.

Укладаючи відповідну Угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також роз`яснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної Угоди, визначені ст. 473 КПК України і щодо відмови від здійснення прав, передбачених п. 1ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки невиконання вказаної Угоди, визначені ст. 476 КПК України. Крім того, підозрюваний вказав, що вищезазначена Угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь - якого насильства, примусу, погроз.

Просив Угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити Угоду про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження Угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

У відповідності до вимог частини 5 статті 469 КПК України укладення Угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Перед ухваленням рішення про затвердження Угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання з`ясував в підозрюваного чи цілком він розуміє: 1) що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а також він має такі права:

- мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Суд роз`яснив ОСОБА_4 наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Сторони просять затвердити Угоду про визнання винуватості.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена Угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно частини 4 ст. 469 КПК України, Угода про визнання винуватості між прокурором, підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода, завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є не тяжким злочином, що в силу вимог частини 4 ст. 469 КПК України передбачає можливість укладення Угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

При цьому судом з`ясовано, що підозрюваний цілком розуміє права визначені п.п. 1.4 п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження Угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді і що угода відповідає вимогам закону і вважає можливим затвердити Угоду про визнання винуватості між Прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000188, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01 лютого 2022 року та підозрюваним ОСОБА_4 , з участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 , так як дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ст. 126-1 КК України, і призначення підозрюваному узгодженої сторонами міри покарання.

У відповідності до вимог статті 50 КК України « Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.»

Із Постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23 січня 2014 року (справа № 5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Суд виходить із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу і місця його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей підозрюваного, зокрема способу життя, характеризуючих його даних, його вік, стан здоров`я.

Приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини по справі, ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, характер та мотиви протиправних дій, враховуючи вищенаведені дані характеристики особи підозрюваного і попередню позитивну соціальну поведінку, які знижують ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення і ступінь небезпеки особи підозрюваного для суспільства, суд, всебічно оцінюючи викладені обставини, приходить до переконання про можливість виправлення ОСОБА_4 без реального виконання покарання у виді позбавлення волі, без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади і вважає можливим звільнити підозрюваного від відбуття покарання з випробуванням у відповідності до положень ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

У відповідності з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.

Згідно Акту Донецького відділення «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» витрати на проведення судово - психологічної експертизи, за Висновком № 3125-3126 від 21 лютого 2022 року, проведеної в кримінальному провадженні №0000188, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2022 року складають 7169 грн 40 коп.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 369-370, 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити Угоду про визнання винуватості від 21 березня 2023 року між Прокурором Слов`янської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000188, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 01 лютого 2022 року та підозрюваним ОСОБА_4 , з участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_6 винуватим за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Призначити ОСОБА_8 узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до частини 1 статті 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку.

Виконання Вироку доручити Відділу № 12 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях.

Захід забезпечення кримінального провадження відповідно до видів, передбачених ст. ст. 131, 176 КПК України не обирався та не застосовувався.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Знаменка Знаменського району Кіровоградської області,РНОКПП:невідомий, офіційно не працевлаштованого, інвалідом не являється, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави за проведення судово - психологічної експертизи по кримінальному провадженню № 0000188, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2022 року - Висновок експерта № 3125-3126 від 21 лютого 2022 року, у розмірі 7169 грн 40 коп ( сім тисяч сто шістдесят дев`ять грн. 40 коп).

Роз`яснити, що у разі невиконання Угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з Клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі Угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

-обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначеного судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

-прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України Угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Вирок постановлено, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Головуючий суддя ОСОБА_1