САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1406/22
Провадження № 1-кп/726/106/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.10.2022 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці кримінальне провадження № 20000687 від 30.07.2022 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Строїнці, Новоселицького району, Чернівецької області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня технічна, розлучений, на утриманні має неповнолітню дитину 7 років, офіційно не працює, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
22.07.2022 р., приблизно о 23 год.00 хв., по місцю проживання, в кімнаті будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та її співмешканцем ОСОБА_6 , виникла суперечка, яка переросла у боротьбу.

Під час вказаної боротьби, ОСОБА_6 з метою подолання опору гр. ОСОБА_4 , кинувши останню на диван, де, застосовуючи масу свого тіла та фізичну силу, своїми руками та ногами почав утримувати тіло та руки потерпілої. У відповідь на дії ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_4 , чинячи фізичний опір вирвалась з утримання ОСОБА_7 та піднялась з дивану, після чого ОСОБА_6 схопив своїми руками ОСОБА_4 за ліву руку, а остання опираючись намагалась вивільнити її. В цей час, ОСОБА_6 з метою подолання опору, не передбачаючи можливості суспільно небезпечних наслідків свого діяння, які він повинен і мав можливість передбачити, продовжуючи утримувати своїми руками ліву руку ОСОБА_4 , різко потягнув до себе чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді перелому шиловидного відростка лівої променевої кістки зі зміщенням.

Внаслідок вище вказаних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді:

1. Синців: по внутрішній поверхні правого плеча в нижній третині; в ділянці лівої молочної залози у верхньому зовнішньому квадранті; в ділянці правої молочної залози у верхньому зовнішньому квадранті в кількості 2-х., які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №468 екс від 02.08.2022, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

2. Перелому шиловидного відростка лівої променевої кістки зі зміщенням відповідно до висновку судово-медичної експертизи №468 екс від 02.08.2022, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі що призвели до тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, визнав повністю та пояснив, що на даний час він служить в добровольчому батальйоні, батько і брат в ЗСУ на сході, 22.07.2022 року ввечері зайшов в магазин, де працювала потерпіла ОСОБА_8 , після чого пішли додому. Рапотово виникла суперечка, почали битись, так як у Юлії був нервовий зрив. Потерпіла, не контролюючи себе, била його, він її утримував, в результаті чого спричинив ушкодження. Пояснює, що вину визнає та йому соромно за скоєне. Готовий відшкодувати завдану шкоду.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що дійсно 22.07.2022 року вона стажувалась в магазині, куди зайшов ОСОБА_6 . Пізніше дома почали сваритись, він її тримав, застосовуючи силу. Після цього вона викликала поліцію, обвинуваченного забрали, заяву вона відмовилася писати. На слідуючий день вона побачила, що спухла кість руки, звернувшись до лікарні, зрозуміла, що в неї перелом. Внаслідок тілесних ушкоджень, які завдав ОСОБА_6 3 тижні рука була в гіпсі та майже 2 місяці ще відчувала біль в руці. Зазначила, якщо обвинувачений відшкодує шкоду, вона його пробачить.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ст. 128 КК України, як необережне тілесне ушкодження середнього тупеня тяжкості.

Суд обираючи покарання, керуючись нормами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, позитивну характеристику особистості обвинуваченого, те що він щиро розкаюється, вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, суд приходить до висновку обрати обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді громадських робіт в межах санкції статті за інкримінований йому злочин.

Також, потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, в якому просить стягнути з обвинуваченого на її користь майнову шкоду у розмірі 28 315 грн., моральну (немайнову) шкоду у розмірі 20 000 грн., крім того, стягнути судові витрати за надання правничої допомоги адвокатом в розмірі 10 000 грн.

Відповідно до положень ст.ст. 1166, 1167 ЦК України з урахуванням досліджених доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Так, згідно ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому ч.2 ст.22 ЦК України визначено поняття та види збитків. Зокрема, законодавцем вказано, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це розрахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.

Тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто упущена вигода розглядається як гарантований, безумовний і реальний доход.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. При цьому, наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Здійснивши оцінку наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що позивачем здійснено розрахунок такої шкоди у сумі 28 315 грн., виходячи з того, що позивачка могла б працювати, але не працювала через травму, яку спричинив обвинувачений, тобто вказана сума розрахована виключно на припущеннях позивача про можливість отримання такого доходу за 2,5 місяця 2022 року. Обгрунтованих доказів на підтвердження вказаного розміру шкоди не подано. Крім того, згідно копії трудової книжки потерпілої ОСОБА_4 вбачається, що остання не працювала і до кримінального правопорушення, вчинене ОСОБА_6 , а останнім записом трудової книжки до вищезазначеної події є 08.04.2022 р. «Звільнена з роботи за власним бажанням». Крім цього, на момент вчинення кримінального правопорушення потерпіла лише стажувалась, що ніяк не вказує на обов`язкове отримання нею майбутнього робочого місця з виплатою заробітньої плати чи оплачуваного проходження стажування. Тобто, сама тільки наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення, а тому підстави для задоволення позовних вимог у частині стягнення шкоди у вигляді упущеної вигоди відсутні.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то, зазначаючи розмір такої шкоди в сумі 20000 грн., ОСОБА_4 вказала, що таку суму вона визначала, враховуючи негативний вплив на її психічний та фізичний стан здоров`я.

Разом з тим суд вважає, що сума моральної шкоди, яка заявлена позивачкою, повинна бути зменшена, оскільки розрахунок моральної шкоди не був здійснений позивачкою на підставі будь-яких методик із залученням відповідних фахівців, позивачка не є експертом та не володіє спеціальними знаннями в цій галузі знань, розмір моральної шкоди в такій сумі визначено нею самою з власних міркувань при підготовці позовної заяви. В судовому засіданні ні потерпілою ОСОБА_4 у кримінальному правопорушенні, ні її представником - адвокатом ОСОБА_5 не надано чітких, переконливих та обґрунтованих показів та доказів, а також не аргументовано, з яких саме розрахунків позивачка виходила, коли вказувала саме таку суму заподіяних моральних збитків.

Окрім цього, суд приймає до уваги те, що моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодовувати у повному обсязі, оскільки немає точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної школи не є (і не може бити) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Також суд враховує те, що не існує та не може існувати точних критеріїв матеріального еквіваленту душевних переживань, порушення звичного ритму життя, нервових переживань, суб`єктивного стану потерпілої.

Суд зазначає, що на сьогоднішній день положеннями ЦК України не встановлено ні мінімального, ні максимального розміру відшкодування моральної шкоди.

Суд враховує, що у межах даної справи було встановлено протиправність дій відповідача.

Однак, суд звертає увагу на те, і враховує, що висунуті вимоги ОСОБА_4 про відшкодування їй моральних збитків в розмірі 20 000 грн. не є співмірними, оскільки нею недоведено понесених нею матеріальних витрат, обгрунтованих доказів таких витрат не надала, у зв`язку з чим моральна шкода підлягає до часткового задоволення виходячи з вимог розумності.

Судом враховано практику ЄСПЛ, де рішенням від 27.07.2004 р. по справі "Ромашов проти України" Суд звернув увагу на те, що, згідно з правилом 60 Регламенту Суду будь-яка вимога щодо справедливої сатисфакції має містити перелік претензій і може бути представлено письмово разом з відповідними підтверджуючими документами або свідченнями, без наявності яких (Суд) може відхилити вимогу повністю або частково. Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача, але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства.

Окрім цього, судом враховано те, що ЄСПЛ часто використовує інші способи залагодження моральної шкоди, нематеріальні. У справі Аміхалай проти Молдови (20.04.2004 рік) зазначено, що сам факт визнання порушення є достатньою компенсацією моральної шкоди. Те саме зазначено у рішення Білуха проти України (09.11.2006 рік).

На переконання суду, зважаючи на вищевказане, цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_4 про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає, що з урахуванням того, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_4 , отримавши тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, терпіла біль, перенесла душевні переживання, що внесло в її життя негативні зміни, порушило її нормальні життєві відносини, необхідно стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої грошові кошти як компенсацію за заподіяні моральні (нематеріальні) збитки у сумі 5000 гривень.

Вирішуючи питання про розмір судових витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 цієї статті, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду усправі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічні висновки містяться у інших постановах Верховного Суду, зокрема, усправі № 922/3436/20, усправі № 910/7586/19, усправі № 910/16803/19).

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами від ОСОБА_6 до суду не подавалося.

З огляду на вказані норми законодавства та надані цивільним позивачем докази, за відсутності клопотання цивільного відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає обґрунтованою вимогу потерпілого покласти на обвинуваченого витрати, понесені на оплату правової допомоги його представника, оскільки ці вимоги узгоджуються із змістом ч. 1 ст. 124 КПК України, а витрати підтверджуються наданими потерпілим документами - договором про надання правової допомоги, актом виконаних робіт, квитанцією про сплату потерпілим на користь адвоката ОСОБА_5 суми в розмірі 10000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, ОСОБА_4 понесено витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Оскільки судом позов останньої задовольняється частково на виплату моральної шкоди у сумі 5000 грн., що становить 10 % від заявлених позовних вимог, на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_6 підлягають стягнення витрати на правничу допомогу пропорційного розміру задоволених вимог у розмірі 1000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Долю речових доказів, суд вважає вирішити в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.

Цивільний позов ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про стягнення матеріальної, моральної шкоди та витрат на правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, витрати на правничу допомогу в сумі 1000 (тисяча) гривень. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Речові докази: рентгенівський знімок з описом лівої руки гр. ОСОБА_4 та довідку з виставленим діагнозом гр. ОСОБА_4 від 23.07.2022 року, виданої ЛШМД м. Чернівці залишити потерпілій ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівці протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1