Справа № 204/2907/23
Провадження №1-кп/204/727/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000855 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просила призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту. Підстав для повернення або закриття кримінального провадження не вбачається. Вважає, що обвинувальний акт подано у відповідності до КПК України. Також заявила клопотання про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування клопотання зазначила, що 23 грудня 2022 року слідчим суддею Красногвардійського районного суду м Дніпропетровська було обрано у відношенні ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого КК України передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, у зв`язку з чим є всі підстави вважати, що ОСОБА_3 , усвідомлюючи невідворотність покарання, з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватись від суду. Таким чином, є наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Окрім цього, ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_3 усвідомлюючи міру покарання за вчинення даного кримінального правопорушення безперешкодно може здійснювати тиск, погрожувати або ж іншим чином впливати на свідків, щодо зміни ними показань, а тому є наявним ризик, передбачений п. 3 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки, в ході досудового розслідування встановлено, що останній має судимість за вчинення кримінального правопорушення проти життя та здоров`я, не має достатнього законного джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя обвинуваченого, що вказує на те, що перебуваючи на свободі останній, з метою отримання коштів для існування та забезпечення життя, може вчинити інші корисливі кримінальні правопорушення.

Захисник ОСОБА_6 не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного просив відмовити в його задоволення та змінити застосування запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника. Суду пояснив, що за своїм станом здоров`я, а саме наявністю хронічних захворювань, він не може перебувати в умовах вказаного запобіжного заходу у зв`язку з чим просив змінити застосування запобіжного заходу на домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечувала проти призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому, підтримала клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думки учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступних висновків.

Що стосується питання можливості призначення обвинувального акту суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Красногвардійському районному суду міста Дніпропетровська, підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або повернення обвинувального акту - не встановлено, тому дане кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2022 року до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» без визначення розміру застави, та в подальшому ухвалою слідчого судді від 15 лютого 2023 року строк дії вказаного запобіжного заходу було продовжено.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд також зазначає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Будучи раніше засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та відбуваючи реальний термін покарання, будучи обізнаним в тому, що в провадженні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська відносно нього перебуває кримінальне провадження за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, ОСОБА_3 , знаючи про можливе покарання яке йому загрожує в разі визнання його винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення, може вдатися до дій щодо уникнення кримінальної відповідальності.

Також слід зазначити, що обвинувачений ОСОБА_3 є не одруженим, не має на утриманні малолітніх дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а тому факторів, які б могли стримувати обвинуваченого від здійснення дій, спрямованих на уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, немає, що в свою чергу свідчить про наявність такого ризику.

Тяжкість покарання, яке загрожує обвинувачену у разі визнання його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення вже само по собі може бути причиною для переховування обвинуваченого від суду.

Про актуальність вказаного ризику свідчать і умови, в яких на даний час перебуває України. Так, 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України введено воєнний стан.

На думку суду, з врахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою обвинуваченого у контексті встановлення місцезнаходження, перетину держаного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заході з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, в тому числі застосування запобіжних заходів, які обумовлені існуванням ризику переховування.

Перевіряючи наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд, в першу чергу, виходить із встановленої КПК процедури отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду або отриманих у порядку, передбаченому статтею 255 КПК України, тобто внаслідок допиту на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків зберігає свою актуальність протягом усього строку досудового провадження, а також на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.

На переконання суду, відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на обвинуваченого, як на особу, що вчинила кримінальне правопорушення, так і на свідків, які можуть надати показання щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються обвинуваченому та не мають безпосереднього зв`язку із його особою.

Оскільки свідки ще не допитані судом, та не надавали суду свої показання, а тому існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинуваченого на свідків, вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх надання, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Що стосується наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень чи можливість продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, суд зазначає наступне.

Слід зазначити, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше був засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України до реального терміну покарання та відбував покарання у державній установі виконання покарань та був звідти звільнений умовно-достроково, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Окрім цього, останній не є працевлаштованим, тобто не має офіційного джерела доходу, який би міг забезпечувати належний рівень його існування, а тому є велика ймовірність того, що задля забезпечення своєї життєдіяльності та певного рівня життя обвинувачений ОСОБА_3 може вдатися до відповідних дій задля забезпечення свого матеріального благополуччя.

Що стосується твердження обвинуваченого ОСОБА_3 щодо наявності у нього хронічних захворювань, які на його думку перешкоджають його перебуванню під запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою, суд зазначає, що документального підтвердження наявності таких захворювань та не можливості отримання належної медичної допомоги в умовах установи попереднього ув`язнення «Дніпровська установа виконання покарань № 4» суду надано не було, а тому суд не може прийняти вказані доводи обвинуваченого.

Оцінюючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд у першу чергу враховує те, що за вчинення кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, а тому з великою ймовірністю обвинувачений може вчиняти дії щодо уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не зможе запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

На думку суду, з врахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від суду та/або впливу на свідків у провадженні, можливості продовження кримінального правопорушення в якому обвинувачується. Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого.

Судом також враховується, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, до яких, зокрема відноситься швидкий судовий розгляд кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання обвинуваченого під вартою, оскільки застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, як основного запобіжного заходу відтермінує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої заінтересованості ОСОБА_3 у результатах судового розгляду, створює ймовірну можливість для його поза процесуальних дій.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідають характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не відпали, стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 не перешкоджає застосуванню до нього вказаного запобіжного заходу, а інші альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні таких мір запобіжного заходу із визначенням строку, а тому суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи є таким, що нездатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а необхідними та достатніми для виконання обвинуваченого процесуальних обов`язків та запобігання встановлених судом ризиків, є лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 , слід відмовити.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314-317, 369, 371,372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню № 0000855 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у відкритому судовому засіданні 20 березня 2023 року на 15:00 год. в залі судового засідання № 18 Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська за адресою: пр. Пушкіна, 77б, місто Дніпро.

Судовий розгляд по кримінальному провадженню здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати учасників процесу, доставити обвинуваченого.

Згідно ст. 317 КПК України роз`яснити учасникам судового провадження можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 18 травня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», для виконання.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1