Справа №336/1570/23
Пр.1-кп/336/562/2023
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

та призначення судового розгляду

01 березня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії суддів: головуючого судді: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001371 від 12.09.2022, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акту, складеного відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, адреса реєстрації за місцем фактичного проживання: АДРЕСА_1 ,

за ознаками скоєння кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст. 185, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,-

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , іншого учасника кримінального провадження: потерпілого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ознаками скоєння кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст. 185, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважає, що перешкоди для призначення справи до судового розгляду відсутні, провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, заявив про необхідність виклику до суду для допиту всіх учасників процесу згідно зі списком осіб, які підлягають виклику до суду, просить призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Крім того, підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , яке скеровано до суду 24.02.2023 разом з обвинувальним актом, оскільки продовжують існувати та не змінились ризики, які були підставою для застосування цього запобіжного заходу, а саме, передбачені п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Вважає, що немає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Потерпілий проти призначення справи до судового розгляду та з приводу клопотання прокурора не заперечував.

Обвинувачений та його захисник проти призначення справи до судового розгляду та клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували, про застосування іншого запобіжного заходу не зазначали.

Заслухавши думку присутніх, відповідно до ст. 315 КПК України, суд дійшов висновку про можливість провести підготовку до судового розгляду і визначити дату та місце його проведення.

Встановлено, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя. Згідно з положеннями ч.2 ст.314-1 КПК України підстав для складання досудової доповіді судом не встановлено. Обставини, викладені в обвинувальному акті, не вимагають судового розгляду у закритому судовому засіданні. Необхідним є виклик всіх учасників кримінального провадження.

Суд, розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання сторони обвинувачення, у зв`язку із таким.

Відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/4742/22, пр.1-кп/336/672/2022 від 14.09.2022 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк у шістдесят днів, а саме до 16 години 50 хвилин 11 листопада 2022 року включно.

Востаннє обвинуваченому продовжено строк дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк досудового розслідування кримінального провадження, а саме: до 12 березня 2023 року включно на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі №336/4742/22, пр.1-кп/336/133/2023 від 06.02.2023.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності ряд обставин, наведених у переліку даної норми.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що обвинувачений вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

За результатами розгляду клопотання суд дійшов висновку про збереження на даний час суттєвих ризиків та достатніх підстав, які свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідає ч.1 ст.197 КПК України, з дати розгляду питання про продовження строку його дії.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, зокрема, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, не має стійких соціальних зв`язків, члени родини (мати та сестра) не мають впливу на обвинуваченого, крім того, обвинувачений має заборгованість в різних установах, що в сукупності свідчить й про схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень та підвищену соціальну небезпеку.

Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що свідки, потерпілий, обвинувачений наразі не допитані. При цьому, суд може обґрунтувати свої висновки за загальним правилом на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Тому суд доходить висновку, що, перебуваючи на волі, обвинувачений з метою викривлення фактичних обставин справи, може вдатися до дій задля впливу на свідків, потерпілого, чиї покази мають істотне значення для встановлення істини у справі, однак судом ще не отримані.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення. Саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання суду, перешкоджає ухиленню обвинуваченого від суду та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що за станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria, Заява №33977/96, від 26 липня 2001 року).

Тримання під вартою є виправданим, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy, Заява №26772/95, від 06 квітня 2000 року).

У п.51 справи «Летелье проти Франції» (Letellier v. France, Заява №12369/86, від 26 червня 1991 року) Європейський суд з прав людини зазначив: суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований в світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, суд вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_4 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які є реальними та зберігають свою актуальність. Доводи прокурора щодо наявності ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, суд відхиляє як недоведений та необгрунтований.

На переконання суду клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зберігає свою актуальність й те, що продовження строку дії запобіжного заходу забезпечить можливість особистої участі обвинуваченого під час судового провадження. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у вигляді домашнього арешту, не забезпечить належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Оскільки обставини по справі з часу останнього продовження строку дії запобіжного заходу не змінились, допит свідків та потерпілого не розпочато, докази під час розгляду кримінального провадження в силу вимог ст.23 КПК України мають бути досліджені безпосередньо, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились, зазначене унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на підставі чого суд доходить висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 днів з дати проголошення ухвали.

Встановлено, що обставини, передбачені ст.76 КПК України, що виключають участь колегії суддів у розгляді кримінального провадження, відсутні. Судом також додатково роз`яснено обвинуваченому положення ч.10 ст.615 КПК України щодо складу суду.

Керуючись ст. 31, 177, 183, 197, 199, 314-316, 350, 369-372, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту у відношенні ОСОБА_4 за ознаками скоєння кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15, ч.4 ст. 185, п.1 ч.2 ст.115 КК України, на 10.03.2023 на 12 годину 00 хвилин, який відбудеться у приміщенні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя.

Наступною датою судового засідання відповідно до встановленого графіку розгляду кримінального провадження визначити 12.04.2023 о 15-30 годині.

Справу розглядати колегіально судом у складі трьох суддів, у відкритому судовому засіданні.

Дати розпорядження секретарю судового засідання про виклик учасників судового провадження в судове засідання в порядку, передбаченому ст.135-139 КПК України, надіслати вимогу про доставку обвинуваченого конвоєм для участі у судовому засіданні.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 01 березня 2023 року до 29 квітня 2023 включно.

Строк дії ухвали визначити до 29 квітня 2023 включно.

Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захиснику обвинуваченого та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду в іншій частині оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали суду складений і оголошений 03.03.2023 об 11-00 годині.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3