Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/479/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2022 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Придніпровське, Нікопольського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця із середньою спеціальною освітою, працевлаштованого слюсарем ОКВ «Нептун», перебуває у цивільному шлюбі, страждає на аритмію, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 10 год. 16 хв. 03.10.2022 року по 10 год. 16 хв. 01.12.2022 року з визначенням застави у 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 372 150 грн.
інші учасники судового розгляду:
прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 ,

підозрюваний ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою. Свої вимоги обґрунтовуєтим, ухвала суду є незаконною, необґрунтованою. Так, обставини, які б свідчили, що ОСОБА_7 намагатиметься реалізувати хоча б якийсь ризик, передбачений ст.177 КПК України стороною обвинувачення в клопотанні не наведено та в судовому засіданні не встановлено. При цьому, слідчим суддею не взято до уваги те, що він: не має судимостей, характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання та місце реєстрації, має утриманців (вагітна дівчина, хворий непрацездатний дядько), має родину, має міцні соціальні зв`язки попри свій молодий вік, проживання в небезпечному місці, поганий стан здоров`я, допомагав ЗСУ і теробороні. Також слідчий суддя допустив помилку в судженні про системність попередніх судимостей, оскільки 2 погашені судимості не створюють системності. Крім того, слідчий суддя дійшов помилкового висновку, зазначаючи, що ОСОБА_7 «втрачає соціальні зв`язки», оскільки це не відповідає дійсності. Відповідно до довідки про склад сім`ї він проживає з матір`ю та дядьком. Згідно з характеристикою за місцем проживання після початку повномасштабного вторгнення допомагав ЗСУ та потребам Нікопольської тероборони. Крім того, в судовому засіданні не надано жодних підтверджень того, що ОСОБА_7 не виконував процесуальні обов`язки підозрюваного.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 в період дії воєнного стану, за попередньою домовленістю групою осіб із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , таємно проник до квартири АДРЕСА_2 , звідки викрав майно потерпілого на загальну суму 1 000 000 грн.
Органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, про що 04.10.2022 року йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05.10.2022 задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП в Кіровоградській області про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002981 в межах строку досудового розслідування, з 10.16 год. 03.10.2022 по 10.16 год. 01.12.2022 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що злочин, по якому ОСОБА_7 пред`явлено повідомлення про підозру є: закінченим, корисливим, особливо тяжким, умисним, вчинений за попередньою змовою групою осіб, посягає на суспільні інтереси - проти власності потерпілого. Шкоду не відшкодовано. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним у вчиненні злочину передбачає покарання - до дванадцяти років позбавлення волі. Перелічені обставини істотно підвищують ступінь та характер суспільної небезпеки діяння. Як особа, підозрюваний ОСОБА_7 раніше судимий за ухилення від відбування покарання за попереднім вироком суду від 16.01.2018 року за ч. 1 ст. 185 КК України до 160 годин громадських робіт. Системність попередніх судимостей свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. ОСОБА_7 втрачає сталі соціальні зв`язки, ігнорує принцип мирного володіння майном в період воєнного стану. За таких умов, стосовно підозрюваного не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, через наявність ризиків передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, в дебатах підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу захисника, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані в повному обсязі.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого.

Як убачається з наданих матеріалів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, посягає на суспільні інтереси проти власності потерпілого, про що йому вручено повідомлення про підозру.

При цьому, відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя перевірив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, про що зазначив в ухвалі.

Колегія суддів не погоджується з доводами захисника щодо недоведеності жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки оцінюючи ризики, заявлені та обґрунтовані у клопотанні слідчого, слідчий суддя встановив, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки останній вчинив особливо тяжкий злочин, санкція інкримінованої йому статті передбачає позбавлення волі строком до 12 років.
Тому, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання ОСОБА_7 під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції».

Слідчий суддя, врахувавши дані щодо особи підозрюваного, та врахувавши ступінь тяжкості злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 , дійшов правильного висновку про існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, оскільки підозрюваний обізнаний про місце проживання потерпілого, вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Більш того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні корисливого, особливо тяжкого кримінального правопорушення. Після обставин, в яких він підозрюється, вчинив умисні дії, спрямовані на приховування злочину, одразу залишив місце пригоди, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тобто свідомо активно перешкоджав встановленню істини по справі, ігнорує принцип мирного володіння майном в період воєнного стану.
При цьому, відповідно до рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України», зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом чи особисте зобов`язання, не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому належного виконання останнім його процесуальних обов`язків, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Отже, на думку апеляційного суду, висновки слідчого судді, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не достатні для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є мотивованими.

Щодо апеляційних доводів захисника про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, то вони не відповідають дійсності та суперечать матеріалам клопотання, оскільки слідчий суддя у своїй ухвалі правильно вказав, що обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного злочину підтверджується письмовими доказами, які перелічені в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, копії яких слідчий долучив до свого клопотання, і які наявні в матеріалах кримінального провадження.
Є не обґрунтованими доводи захисника в апеляційній скарзі стосовно того, що підозрюваний має постійне місце проживання та не має на меті переховуватись від слідства, оскільки фактичне місце проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , а досудове розслідування проводиться у Кіровоградській області.
Апеляційним судом враховуються надані під час апеляційного розгляду документи захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 стосовно того, що обвинувачений має сталі соціальні зв`язки, його дядько потребує сторонньої допомоги, оскільки є інвалідом та враховуються медичні довідки стосовно підозрюваного про його стан здоров`я.
Разом з тим, на противагу цим доводам, апеляційний суд вважає, що на даний час, вказані обставини не можливо віднести до тих достатніх стримуючих чинників, які у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на переховування від суду; здійснення незаконного впливу на потерпілого; або вчинення ним іншого кримінального правопорушення, тобто визнати ці обставини такими, що можуть гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, даних на підтвердження неможливості утримання підозрюваного під вартою до суду не надійшло, стан його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Також, на переконання колегії суддів, менш суворий запобіжний захід, такий як тримання під домашнім арештом, не здатен забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання, покладених на нього процесуальних обов`язків,
Інші посилання захисника були враховані слідчим суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення, а тому не спростовують законність постановленої ухвали.
Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого злочину, який посягає на суспільні інтереси проти власності, а також особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК України правильно визначив підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків. На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, враховуючи розмір завданих збитків, визначений слідчим суддею розмір застави є прийнятним та буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною й обґрунтованою, відтак підстав для її скасування та задоволення апеляційних вимог не вбачається.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія судді

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 жовтня 2022 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: