Справа № 168/471/20 Провадження №11-кп/802/797/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.289 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому кримінальне провадження № 0000038 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 13 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не судимого в порядку ст. 89 КК України визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст. 357, ч.2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
- за ч.1 ст.357 КК України - 2 (два) роки обмеження волі;
- за ч.2 ст.289 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_7 визначено 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Котів, Ківерцівського району, жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, несудимого, визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст.289 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_8 визначено 5 (п`ять) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.
Вироком вирішено долю речових доказів, арештованого майна та процесуальних витрат.
Відповідно до вироку ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , визнано винуватим та засуджено за те, що вони за попередньою змовою між собою вирішили вчинити крадіжку чужого майна з автомобіля «OPEL VEKTRA В», який знаходиться у смт. Стара Вижівка, Старовижівського району Волинської області.
Для виконання свого злочинного наміру, 12.02.2020, близько 00.10 год. на належному ОСОБА_8 автомобілі «OPEL VEKTRA», н.з. НОМЕР_1 , приїхали до припаркованого на дорозі поруч з господарством за адресою: смт. Стара Вижівка, вул. Незалежності, 18, автомобіля «OPEL VEKTRA В», н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_12 .
ОСОБА_8 , через відчинені передні водійські двері автомобіля проник до салону автомобіля «OPEL VEKTRA В», н.з. НОМЕР_3 , звідки, шляхом вільного доступу таємно викрав бувшу у використанні акумуляторну батарею марки «VARTA BLACKPOWER» потужністю 80 Ah, вартістю 371,45 грн., яку помістив до багажника свого автомобіля «OPEL VEKTRA», н.з. НОМЕР_4 .
В подальшому, ОСОБА_8 , використовуючи ключ, демонтував з автомобіля «OPEL VEKTRA В», н.з. НОМЕР_3 металеве переднє ліве крило автомобіля, вартістю 699,33 грн., яке помістив до багажника свого автомобіля «OPEL VEKTRA», н.з. НОМЕР_1 .
У цей час ОСОБА_7 допомагав ОСОБА_8 викрасти вказані речі та дивився, щоб їхні дії ніхто не помітив.
Також крім того, в цей час ОСОБА_7 вирішив таємно викрасти офіційний документ, а саме свідоцтво про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу. З цією метою, він відкрив «бардачок» (вбудовану шухлядку) автомобіля марки «OPEL VEKTRA В», н.з. НОМЕР_3 , звідки в інших особистих цілях викрав свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу номер НОМЕР_5 . ОСОБА_7 викрадений офіційний документ, що належав ОСОБА_12 , умисно знищив шляхом спалювання за місцем свого проживання.
Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на належному ОСОБА_13 автомобілі «OPEL VEKTRA», н.з. НОМЕР_1 з викраденим майном покинули смт. Стара Вижівка та поїхали додому.
19.02.2020, близько 01 год. 00 хв, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, перебуваючи в АДРЕСА_3 , повторно незаконно заволоділи автомобілем «OPEL VEKTRA В», н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 , а саме: ОСОБА_7 через відчинені двері багажника проник у салон вказаного автомобіля та з середини відкрив водійські двері автомобіля та разом із ОСОБА_8 руками провернули заблоковане кермо автомобіля зламавши таким чином механізм блокування.
Після цього, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_14 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, не маючи ні дійсного, ні уявного права та дозволу на користування ним, всупереч волі власника, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, повторно таємно заволоділи автомобілем марки «OPEL VEKTRA В» н.з. НОМЕР_3 вартістю 11979,74 грн, зокрема штовхаючи перемістили його в кінець вул. Тиха в смт.Стара Вижівка, де стояв їх автомобіль. Діставши з багажника свого автомобіля трос, ОСОБА_8 прикріпив один кінець тросу до свого автомобіля, а інший - до викраденого, та разом з ОСОБА_7 шляхом буксирування перемістили вказаний автомобіль на провулок поруч з перехрестям вулиць Коцюбинського Ватутіна Привокзальна в смт.Стара Вижівка.
Крім того, 19.02.2020, у період з 02.00 год. по 04.00 год., ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , за попередньою змовою між собою, перебуваючи у провулку поруч з перехрестям вулиць Коцюбинського-Ватутіна- Привокзальна у смт. Стара Вижівка, усвідомлюючи, що за їх діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом демонтажу, повторно викрали з автомобіля «ОРЕL VEKTRA В», н.з. НОМЕР_3 , належне ОСОБА_12 майно вартістю 4448,57 грн., а саме: ліве та праве бічні дзеркала заднього виду, вартістю 1000 грн., три автомобільні колеса з легкосплавними дисками В15, вартістю 2034, 24 грн., стійку амортизатора заднього правого колеса, вартістю 700 грн., та розподільчий вал, вартістю 714,33 грн., які помістили до багажника автомобіля «ОРЕL VEKTRA», н.з. НОМЕР_6 .
Після цього, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на автомобілі «ОРЕЕ VEKTRA», н.з. НОМЕР_7 з викраденим майном покинули смт. Стара Вижівка та поїхали додому.
Не оспорюючи фактичні обставини справи кримінальних правопорушень, прокурором подана апеляційна скарга у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону, неправильним застосуванням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення на особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.
Прокурор зауважує, що судом першої інстанції безпідставно не враховано та не застосовано положення ст.71 КК України при призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , оскільки, як вбачається з матеріалів справи, останній вироком Ківерцівського районного суду від 05.07.2019 засуджений за ст.335 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, а кримінальні правопорушення, які інкримінуються в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 вчинив 12.02.2020 та 19.02.2022, тобто в період іспитового строку.
Окрім цього, на переконання прокурора, при ухваленні вироку судом першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не було враховано характер та конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, що свідчать про підвищений ступінь суспільної небезпечності обвинувачених. Відтак судом при призначенні покарання обвинуваченим із звільненням останніх від його відбування з випробуванням не враховано тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, посередню характеристику за місцем проживання обвинувачених, відсутність офіційного легального джерела доходу.
Також, на думку прокурора, судом безпідставно не застосовано до обвинувачених додаткового покарання у виді конфіскації майна.
На підставі викладеного, прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий. Визнати ОСОБА_15 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.357 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч.1 ст.357 КК України у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 05.07.2019 призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців з конфіскацією майна.
Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В решті вирок залишити без змін.
В судове засідання не з`явилися потерпілий та його представник, які належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання, не заперечували щодо продовження розгляду справи у відсутності вказаних осіб. Їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, думку обвинувачених та захисників, які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Даним судовим рішенням апеляційного суду надається оцінка законності оскаржуваного вироку в частині, що стосується обвинуваченого ОСОБА_8 , а стосовно законності вироку суду першої інстанції в частині обвинуваченого ОСОБА_7 іншим процесуальним судовим рішенням, ухваленим апеляційним судом.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинених кримінальних правопорушень та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України учасниками судового провадження не оскаржується, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи ОСОБА_16 покарання, суд першої інстанції у повній мірі дотримався вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

При обранні виду та розміру покарання, судом першої інстанції з достатньою повнотою враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого, зокрема, один із злочинів, вчинених обвинуваченим, у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, а саме те, що ОСОБА_8 на обліку в психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, має на утриманні неповнолітніх дітей, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, думку представника потерпілого про відсутність претензій до обвинуваченого і про призначення йому покарання із застосуванням іспитового строку, досудову доповідь органу пробації.
До обставин, які пом`якшують покарання суд правильно відніс щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено, і з таким висновком погоджується і апеляційний суд.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається у поданій апеляційній скарзі прокурор, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді і розмірі встановлених санкціями ч.2 ст.185 та ч.2 ст.289 КК України.
Також слід зазначити, що відповідно до ч.ч.2, 3 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів провадження, обвинувачений є особою молодого віку, вперше притягається до кримінальної відповідальності, вину у скоєному визнав повністю, щиро розкаявся, одружений, на утриманні якого перебуває троє неповнолітніх дітей, що свідчить про існування міцних соціальних зв`язків. Окрім цього в суді першої інстанції потерпілий не наполягав на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання.
На переконання суду апеляційної інстанції, враховуючи усе вищенаведене, наявність пом`якшуючих обставини покарання, відсутність обтяжуючих, особу винного та його поведінку після вчинення злочину, судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до обвинуваченого інститут звільнення від покарання з випробуванням.
Призначене ОСОБА_8 покарання, із застосуванням інституту звільнення від його відбування, суд апеляційної інстанції вважає таким, що повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, і не є невиправдано м`яким, як про це зазначено в апеляційній скарзі прокурора.
На переконання апеляційного суду, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для зміни вироку та задоволення апеляційної скарги прокурора, з наведених у них мотивів, апеляційний суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст.376 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Старовижівського районного суду Волинської області від 13 вересня 2022 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом.

Головуючий

Судді