Номер провадження: 11-кп/813/2072/22
Справа № 523/4521/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003895, №0000017 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 289, ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.185 КК України на 2 роки обмеження волі; за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.194 КК України на 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.289 КК України на 6 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на 6 років.

Міра запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - особисте зобов`язання. Початок строку покарання встановлено обчислювати з 11.03.2020. На підставі ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбутого основного покарання, час його попереднього ув`язнення в період з 11.03.2020 року по 06.04.2022 року, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одного дня позбавлення волі.

Вирішено питання цивільного позову, процесуальних витрат та речових доказів.

Встановлені судом обставини

01.01.2019 року близько 03:00 годин, ОСОБА_8 спільно та за попередньою змовою з особою відносно якої виділені в окреме провадження прибули у двір будинку АДРЕСА_2 , де побачили автомобіль марки «ВАЗ 21063» в кузові білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_2 , вартістю 18 414 гривень 90 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_9 , який визначили об`єктом свого злочинного умислу. Реалізуючи свій злочинний умисел якої виділені в окреме провадження спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб у разі викриття їх злочинних дій попередити ОСОБА_8 , в той час коли він діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом пошкодження замка передньої лівої двері автомобіля проник до вищевказаного автомобіля. Знаходячись в салоні авто, ОСОБА_8 продовжив реалізацію свого протиправного умислу та шляхом використання ключа від аналогічного автомобіля запустив двигун. В подальшому ОСОБА_8 на вказаному автомобілі, а якої виділені в окреме провадження на автомобілі марки ВАЗ 21011, д/н НОМЕР_3 в кузові зеленого кольору з місця вчинення правопорушення зникли, спричинивши майнову шкоду ОСОБА_9 на загальну суму 18 414 гривень 90 копійок.

Крім того, в ніч з 15.03.2019 на 16.03.2019, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 прибув у двір будинку АДРЕСА_3 , де побачив автомобіль марки «ВАЗ 2106» в кузові жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_5 , вартістю 18 968 гривень 71 копійка, що належить потерпілому ОСОБА_10 , який визначив об`єктом свого злочинного умислу. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом пошкодження замка передньої лівої двері автомобіля проник до вищевказаного автомобіля. Знаходячись в салоні авто, ОСОБА_8 продовжив реалізацію свого протиправного умислу та шляхом зімкнення електричних дротів розташованих під кермом автомобіля запустив двигун. В подальшому ОСОБА_8 на вказаному автомобілі з місця вчинення правопорушення зник, спричинивши майнову шкоду ОСОБА_10 на загальну суму 18 968 гривень 71 копійка.

Того ж дня, ОСОБА_8 повідомив особі якої виділені в окреме провадження про вчинений ним злочин, а саме незаконне заволодіння автомобілем марки «ВАЗ 2106» в кузові жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_4 та запропонував останньому залишити у себе на зберігання зазначений автомобіль особі відносно якої виділені в окреме провадження достовірно знаючи, що вищезазначений автомобіль був здобутий злочинним шляхом, на пропозицію ОСОБА_8 погодився та зберігав автомобіль марки «ВАЗ 2106» у себе за місцем проживання, а саме по АДРЕСА_4 . Після чого в березні 2019 року більш точної дати встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження збув двигун та кузов вищевказаного автомобіля марки «ВАЗ 2106» в кузові жовтого кольору.

Крім того, в ніч з 05.05.2019 на 06.05.2019, більш точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 прибув у двір будинку АДРЕСА_5 , де побачив автомобіль марки «ВАЗ 2107» в кузові бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_7 , вартістю 25 327 гривень 03 копійки, що належить потерпілій ОСОБА_11 , який визначив об`єктом свого злочинного умислу.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом пошкодження замка передньої лівої двері автомобіля проник до вищевказаного автомобіля. Знаходячись в салоні авто, ОСОБА_8 продовжив реалізацію свого протиправного умислу та шляхом зімкнення електричних дротів розташованих під кермом автомобіля запустив двигун. В подальшому ОСОБА_8 на вказаному автомобілі з місця вчинення правопорушення зник, спричинивши майнову шкоду ОСОБА_11 на загальну суму 25 327 гривень 03 копійки.

Того ж дня, ОСОБА_8 повідомив особі якої виділені в окреме провадження про вчинений ним злочин та запропонував розібрати даний автомобіль особі матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та оголошено у розшук, достовірно знаючи, що вищезазначений автомобіль був здобутий злочинним шляхом, на пропозицію ОСОБА_8 погодився та допоміг розібрати автомобіль марки «ВАЗ 2106». Після чого в травні 2019 року більш точної дати встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, особа відносно якої матеріали виділені в окреме провадження залишив зберігати за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_4 редуктор газової установки, яким був обладнаний автомобіль марки «ВАЗ 2107» в кузові бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_6 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_8 .

Крім того, 23.07.2019 близько 02:40 годин, ОСОБА_8 прибув на парковку супермаркету «Сільпо», котрий розташований за адресою: м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, 13а, де побачив автомобіль марки «ВАЗ 2104» в кузові синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_10 , вартістю 44 670 гривень 87 копійок, що належить потерпілому ОСОБА_12 , який визначив об`єктом свого злочинного умислу. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом відкриття багажнику, проник до вищевказаного автомобіля. Знаходячись в салоні авто, ОСОБА_8 продовжив реалізацію свого протиправного умислу та шляхом зімкнення електричних дротів розташованих під кермом автомобіля запустив двигун. В подальшому ОСОБА_8 на вказаному автомобілі з місця вчинення правопорушення зник, спричинивши майнову шкоду ОСОБА_12 на загальну суму 44 670 гривень 87 копійок.

Крім того, 23.07.2019 року близько 05:00 годин, ОСОБА_8 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за залізничними коліями, біля села Іллічанка, Лиманського району, Одеської області з метою особистого збагачення таємно викрав з автомобіля марки «ВАЗ 2104» в кузові синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_9 майно, що належить ОСОБА_12 , яке визначив об`єктом свого злочинного наміру, а саме: шуроповерт синього кольору марки «Makita» із акумулятором та зарядним пристроєм в синьому кейсі, вартістю 7 700 гривень та болгарку марки «Expert tools» червоного кольору, вартістю 900 гривень. Маючи можливість розпорядитись викраденим майном, ОСОБА_8 покинув місце вчиненого злочину. Тим самим, ОСОБА_8 своїми злочинними діями, завдав ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 8 600 гривень.

Крім того, 23.07.2019 року близько 05:00 годин, ОСОБА_8 , знаходячись за залізничними коліями, біля села Іллічанка, Лиманського району, Одеської області підійшов до автомобіля, та з метою приховування своїх протиправних дій та знищення майна, а саме: автомобіля марки «ВАЗ 2104» в кузові синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_10 облив передню частину вказаного автомобіля бензином. Після чого, умисно, за допомогою сірників, підпалив автомобіль марки «ВАЗ 2104» в кузові синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_9 , номер (шасі) рами кузова № НОМЕР_10 , який належить ОСОБА_12 , внаслідок чого автомобіль зазнав пошкоджень. В подальшому з місця злочину зник.

Також, 15.10.2019 близько 17:00 години ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (засудженого вироком Суворовського районного суду м. Одеси) перебуваючи на стадіоні Одеської спеціалізованої школи № 17 І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням англійської мови Одеської міської ради Одеської області, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Махачкалінська, 7, побачили неподалік раніш незнайомого їм неповнолітнього ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та досягли попередньої змови щодо відкритого викрадення майна останнього з метою незаконного збагачення.

Далі, ОСОБА_8 , який діяв повторно, та ОСОБА_13 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, наблизилися до ОСОБА_14 та почали з ним розмову, в ході якої висловили вимогу передати їм майно, яке останній носив при собі. Після чого, ОСОБА_13 , діючи умисно за попередньою змовою із ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою відкритого викрадення чужого майна, застосував до ОСОБА_14 насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я останнього, а саме завдав йому удар ногою в область голови та не менш одного удару рукою по обличчю, чим спричинив ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді гематоми верхньої повіки правого ока, крововиливу в сполучнотканинну оболонку правого ока, що мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п 2.3.5 «Правил судово-медичної визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. ОСОБА_14 в свою чергу, щоб уникнути подальшого застосування насильства стосовно себе, вимушено передав ОСОБА_8 та ОСОБА_13 надане йому його матір`ю ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у користування майно, а саме: мобільний телефон марки «XIAOMI» Redmi S2 3/32 GB, ІМЕІ: НОМЕР_11 та ІМЕІ: НОМЕР_12 , в корпусі чорного кольору, вартістю 4 500 гривень, портативну акустику марки «JBL GO2 (JBLGO2BLK)» Black, ІМЕІ: НОМЕР_13 , вартістю 899 гривень, портативну акустику марки «Air music BOMB» - Black, вартістю 1 799 гривень, та зовнішній акумулятор (Power Bank), вартістю 800 гривень. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, відкрито викрали вищевказане майно та з місця вчинення злочину зникли. У подальшому ОСОБА_8 та ОСОБА_13 розпорядились викраденим майном на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_15 майнову шкоду на загальну суму 7 998 гривень.

Дії ОСОБА_16 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторне за попередньою змовою групою осіб, за ч.2 ст.194 КК України, тобто умисне знищення майна, вчинене шляхом підпалу, за ч.2 ст.186 КК України, відкрите заволодіння чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , не оспорюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та доведеність його вини, не погоджується з висновками суду в частині призначеного покарання з підстав невідповідності покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

В обґрунтування доводів, посилаючись на зміст ст.ст. 50, 65, 75 КК України вказує про те, що суд не в повній мірі врахував обставини того, що ОСОБА_8 раніше не судимий, повністю визнав вину, знаходився під вартою більше 2 років, є людиною призовного віку та бажає вступити в лави ЗСУ. На обліках у нарколога та психіатра не знаходиться. Посилаючись на зміст правових позицій, сформованих ЄСПЛ, сторона захисту зауважує про те, що грубо непропорційне покарання може кваліфікуватись як жорстоке поводження. Апелянт вказує на те, що за час перебування під вартою ОСОБА_8 зробив належні висновки.

Просить змінити вирок та призначити ОСОБА_8 за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Позиції сторін апеляційного провадження

Захисник підтримала апеляційну скаргу, прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

У відповідності до положень ч. 1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.289, ч.1 ст185, ч.2 ст.194, ч.2 ст.186 КК України, обґрунтовані доказами, які досліджено судом у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались, і докази стосовно яких судом, згідно із ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувались.

Що стосується доводів апелянта про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості, то суд апеляційної інстанції не приймає їх до уваги за необґрунтованістю та невідповідністю обставинам справи.

Відповідно до положень статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст.12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст.12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України судом під час призначення покарання ОСОБА_8 враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, також суд встановив, що шкода завдана кримінальним правопорушенням - не відшкодована, потерпілими заявлені цивільні позови морального та матеріального характеру, тяжкі наслідки в результаті скоєння кримінального правопорушення - відсутні, пом`якшуючими покарання обставинами визнано активне сприяння розкриттю злочинів та повне визнання вини, обтяжуючих покарання обставин не встановлено. На підставі встановленого суд дійшов висновку про те, що цілі покарання обвинуваченого, будуть досягнуті з такою мірою покарання, як позбавлення волі.

З цими висновками суду погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки під час дослідження матеріалів кримінального провадження встановлено, що призначене ОСОБА_8 покарання є пропорційним ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, відповідає охороні прав та інтересів не лише обвинуваченого, а і суспільства, не становитиме надмірного тягаря для особи обвинуваченого зважаючи на кількість епізодів його протиправної діяльності, наслідки, які виражені у заподіянні матеріальної шкоди.

Ті обставини про які зауважує захисник в апеляційній скарзі як такі, що свідчать про непропорційність призначеного обвинуваченому покарання, що прирівнюється до жорстокого поводження, не приймаються до уваги як такі, що суперечать обставинам справи. Так, під час дослідження матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_8 призначено покарання не в максимальних межах санкцій статей, за якими його дії кваліфіковані. Питання призначення покарання належить до дискреційних повноважень суду і покарання у виді позбавлення волі не може вважатись явно суворим, прирівнюватись до жорстокого поводження лише з підстав незгоди сторін кримінального провадження з таким висновком суду.

Як убачається зі змісту вироку, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих обставин була врахована під час вирішення судом питання щодо виду та розміру покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення особи винного і посилання на ці відомості в апеляційній скарзі не свідчать про наявність беззаперечних підстав для застосування положень ст.75 КК України.

Жодним чином не підтверджені доводи захисника про те, що ОСОБА_8 бажає вступити до лав ЗСУ і апелянтом не аргументовано яким чином ці обставини зменшують ступінь суспільної небезпечності вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень за вчинення яких йому призначеного покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства.

Не відповідають вимогам закону України про кримінальну відповідальність посилання захисника на те, що при призначенні покарання мають бути враховані обставини того, що ОСОБА_8 більше 2 років перебував під вартою, тобто в умовах застосування запобіжного заходу, оскільки під час обрання виду та розміру покарання ці обставини не враховуються, вони підлягають врахуванню під час застосування положень ст.72 КК України.

Доводи апеляційної скарги зведені до нівелювання положень ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має сприяти виправленню засудженого.

У зв`язку з чим, підстав для зміни вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання, як про це ставить питання захисник, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б були підставами для зміни чи скасування оскаржуваного вироку в іншій частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 відсутні.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 408, 409, 419 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19 серпня 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4