Справа № 948/848/23>
Номер провадження 1-кп/948/42/23>
У Х В А Л А

03 квітня 2023 року Машівський районний суд Полтавської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Машівка Полтавського району Полтавської області у режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000194 від 03.04.2022

за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зелений Гай Куп`янського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого слюсарем-ремонтником в ДПГ «Пантелеймоновське» ІР імені В.Я.Юр`єва НААН України», який зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.3 ст. 28 п.п. 1, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28 ч.2 ст.194, ч.3 ст. 28 ч.1 ст.263 КК України,

за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Зелений Гай Куп`янського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_3 , а проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст. 28 п.п. 1, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28 ч.2 ст.194, ч.3 ст. 28 ч.1 ст.263 КК України,

за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с.Березове Рокитнівського району Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_5 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст. 28 п.п. 1, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28 ч.2 ст.194, ч.3 ст. 28 ч.1 ст.263 КК України,

встановила:

В провадженні Машівського районного суду Полтавської області знаходиться даний обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до колегії суддів із письмовими клопотанням, зокрема:

-про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 вказавши на те, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України (ризики переховування від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення), які стали підставою для обрання відносно останнього відповідного запобіжного заходу, їх вагомість не зменшилась. Разом з тим наявні підстави, що свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам, застосувавши до особи більш м`який запобіжний захід, на які вказують наступні обставини: тяжкість можливого покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, зокрема, санкцією частини другої статті 115 КК України передбачено позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі; вагомість наявних у справі доказів; зухвалість дій обвинуваченого та обставини інкримінованих злочинів, а саме, умисне вбивство трьох осіб, вчинення злочину із застуванням вогнепальної зброї, знищення слідів злочину шляхом підпалу трупів та автомобілю, імітування вбивства окупаційними військами російської федерації;

-про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 вказавши на те, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України (ризики переховування від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення), які стали підставою для обрання відносно останнього відповідного запобіжного заходу, їх вагомість не зменшилась. Разом з тим наявні підстави, що свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам, застосувавши до особи більш м`який запобіжний захід, на які вказують наступні обставини: тяжкість можливого покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, зокрема, санкцією частини другої статті 115 КК України передбачено позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі; вагомість наявних у справі доказів; зухвалість дій обвинуваченого та обставини інкримінованих злочинів, а саме, умисне вбивство трьох осіб, вчинення злочину із застуванням вогнепальної зброї, знищення слідів злочину шляхом підпалу трупів та автомобілю, імітування вбивства окупаційними військами російської федерації;

-про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 вказавши на те, що продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України (ризики переховування від суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення), які стали підставою для обрання відносно останнього відповідного запобіжного заходу, їх вагомість не зменшилась. Разом з тим наявні підстави, що свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам, застосувавши до особи більш м`який запобіжний захід, на які вказують наступні обставини: тяжкість можливого покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, зокрема, санкцією частини другої статті 115 КК України передбачено позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі; вагомість наявних у справі доказів; зухвалість дій обвинуваченого та обставини інкримінованих злочинів, а саме, умисне вбивство трьох осіб, вчинення злочину із застуванням вогнепальної зброї, знищення слідів злочину шляхом підпалу трупів та автомобілю, імітування вбивства окупаційними військами російської федерації.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ? адвокат ОСОБА_9 проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ? адвокат ОСОБА_10 проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, та просили обрати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Відповідну позицію захисту, адвокат обвинуваченого обґрунтував непричетністю ОСОБА_7 до вбивства трьох осіб, повна співпраця обвинуваченого із органами досудового розслідування, послідовність та правдивість його показів, що підтверджено результатами слідчого експерименту ( ОСОБА_7 не стріляв у потерпілих), а відтак є підстави для застосування більш м`яакого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ? адвокат ОСОБА_11 проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували.

Вислухавши думку учасників судового провадження колегія суддів встановила наступне.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався декілька разів, а в останнє до 20 травня 2023 року. Згідно із вказаними вище Указами Президента України, воєнний стан введено на всій території України.

В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені (стаття 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

За вимогами частини третьої статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно пункту 2 частини першої статті 615 КПК України (редакції станом 11.04.2022) у разі введення в Україні або окремих її місцевостях (адміністративній території) воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та якщо відсутня об`єктивна можливість виконання у встановлені законом строки слідчим суддею повноважень, передбачених статтями 140, 163, 164, 170,173, 189, 233, 234, 235, 245, 247, 248 та 294 цього Кодексу, а також повноважень щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 діб до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-115, 121, 127, 146, 146-1, 147, 152, 153, 185, 186, 187, 189-191, 201, 258-258-5, 260-263-1, 294, 348, 349, 365, 377-379, 402-444 Кримінального кодексу України, а у виняткових випадках також у вчиненні інших тяжких чи особливо тяжких злочинів, якщо затримка в обранні запобіжного заходу може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі особи, яка підозрюється у вчиненні таких злочинів, - такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури з урахуванням вимог глави 37 цього Кодексу за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до положень частини першої статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Досліджуючи питання про можливість продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , колегією суддів встановлено, що постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_13 від 11.04.2022 обрано до ОСОБА_6 , як підозрюваного у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000194 від 03.04.2022, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк тридцять діб, без визначення розміру застави. В подальшому даний запобіжний захід продовжувався на підставі ухвал слідчих суддів Київського районного суду міста Харкова, та востаннє ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2023 року (справа №953/3084/22) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено в межах досудового розслідування на 45 (сорок п`ять) днів, тобто до 05 квітня 2023 року (включно), без визначення розміру застави. Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 05 квітня 2023 року.

Вирішуючи питання щодо продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.289, ч.5 ст.185, ч.3 ст. 28 п.п. 1, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28 ч.2 ст.194, ч.3 ст. 28 ч.1 ст.263 КК України, декілька з яких є особливо тяжкими злочинами, у зв`язку з чим існує ризик, що без застосування відповідного запобіжного заходу до нього, він може покинути територію Харківської області та переховуватись від суду, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. В даному випадку продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України (переховування від суду).

Зважаючи на те, що суд має досліджувати докази безпосередньо і судовий розгляд у провадженні ще не розпочато, свідки судом не були безпосередньо допитані, а обвинувачений ОСОБА_6 мешкає у одному населеному пункті із свідками та потерпілими, а тому існує ймовірність, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного впливу на свідків та потерпілих. Отже, з приведеного вбачається існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України (незаконний вплив на свідків та потерпілих).

Колегія суддів також погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України (вчинення іншого кримінального правопорушення), оскільки обвинуваченому ОСОБА_6 інкриміновано вчинення ряду злочинів, декілька з яких є особливо тяжкими, із максимальною межею покарання у виді довічного позбавлення волі, а також беручи до уваги зухвалість дій обвинуваченого та обставини інкримінованих злочинів (вчинення злочину із застуванням вогнепальної зброї, знищення слідів злочину шляхом підпалу трупів та автомобілю), існує ймовірність, що незважаючи на притягнення обвинуваченого ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності він може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого та обставини інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, які є умисними, корисними, відносять до сфери злочинів проти життя та здоров`я особи, їх тяжкість та характер наслідків (вчинення під час воєнного стану, смерть трьох осіб, завдання матеріальної шкоди), колегія суддів приходить до висновку, що вказані обставини об`єктивно свідчать про наявність ризиків визначених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Досліджуючи питання про можливість продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_14 , колегією суддів встановлено, що постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_13 від 05.04.2022 обрано до ОСОБА_14 , як підозрюваного у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000194 від 03.04.2022, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк тридцять діб, без визначення розміру застави. В подальшому даний запобіжний захід продовжувався на підставі ухвал слідчих суддів Київського районного суду міста Харкова, та востаннє ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2023 року (справа №953/3084/22) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено в межах досудового розслідування на 45 (сорок п`ять) днів, тобто до 05 квітня 2023 року (включно), без визначення розміру застави. Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_14 закінчується 05 квітня 2023 року.

Вирішуючи питання щодо продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_14 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст. 28 п.п. 1, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28 ч.2 ст.194, ч.3 ст. 28 ч.1 ст.263 КК України, один з яких є особливо тяжким злочином, у зв`язку з чим існує ризик, що без застосування відповідного запобіжного заходу до нього, він може покинути територію Харківської області та переховуватись від суду, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. В даному випадку продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України (переховування від суду).

Зважаючи на те, що суд має досліджувати докази безпосередньо і судовий розгляд у провадженні ще не розпочато, свідки судом не були безпосередньо допитані, а обвинувачений ОСОБА_14 особисто знайомий із свідками та потерпілими, а тому існує ймовірність, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного впливу на свідків та потерпілих. Отже, з приведеного вбачається існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України (незаконний вплив на свідків та потерпілих).

Колегія суддів також погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України (вчинення іншого кримінального правопорушення), оскільки обвинуваченому ОСОБА_14 інкриміновано вчинення ряду злочинів, один з яких є особливо тяжким із максимальною межею покарання у виді довічного позбавлення волі, а також беручи до уваги зухвалість дій обвинуваченого та обставини інкримінованих злочинів (вчинення злочину із застуванням вогнепальної зброї, знищення слідів злочину шляхом підпалу трупів та автомобілю), існує ймовірність, що незважаючи на притягнення обвинуваченого ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності він може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого та обставини інкримінованих ОСОБА_14 злочинів, які є умисними, корисними, відносять до сфери злочинів проти життя та здоров`я особи, їх тяжкість та характер наслідків (вчинення під час воєнного стану, смерть трьох осіб, завдання матеріальної шкоди), колегія суддів приходить до висновку, що вказані обставини об`єктивно свідчать про наявність ризиків визначених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Досліджуючи питання про можливість продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , колегією суддів встановлено, що ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 03 жовтня 2022 року до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, без визначення розміру застави. В подальшому даний запобіжний захід продовжувався на підставі ухвал слідчих суддів Київського районного суду міста Харкова, та востаннє ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 20 лютого 2023 року (справа №953/3084/22) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено в межах досудового розслідування на 45 (сорок п`ять) днів, тобто до 05 квітня 2023 року (включно), без визначення розміру застави. Таким чином, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 закінчується 05 квітня 2023 року.

Вирішуючи питання щодо продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.185, ч.3 ст. 28 п.п. 1, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.28 ч.2 ст.194, ч.3 ст. 28 ч.1 ст.263 КК України, один з яких є особливо тяжким злочином, у зв`язку з чим існує ризик, що без застосування відповідного запобіжного заходу до нього, він може покинути територію Харківської області та переховуватись від суду, намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. В даному випадку продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України (переховування від суду).

Зважаючи на те, що суд має досліджувати докази безпосередньо і судовий розгляд у провадженні ще не розпочато, свідки судом не були безпосередньо допитані, а обвинувачений ОСОБА_8 особисто знайомий із свідками та потерпілими, а тому існує ймовірність, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного впливу на свідків та потерпілих. Отже, з приведеного вбачається існування ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України (незаконний вплив на свідків та потерпілих).

Колегія суддів також погоджується з доводами прокурора щодо існування ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України (вчинення іншого кримінального правопорушення), оскільки обвинуваченому ОСОБА_8 інкриміновано вчинення ряду злочинів, один з яких є особливо тяжким із максимальною межею покарання у виді довічного позбавлення волі, а також беручи до уваги зухвалість дій обвинуваченого та обставини інкримінованих злочинів (вчинення злочину із застуванням вогнепальної зброї, знищення слідів злочину шляхом підпалу трупів та автомобілю), існує ймовірність, що незважаючи на притягнення обвинуваченого ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності він може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Враховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченого та обставини інкримінованих ОСОБА_8 злочинів, які є умисними, корисними, відносять до сфери злочинів проти життя та здоров`я особи, їх тяжкість та характер наслідків (вчинення під час воєнного стану, смерть трьох осіб, завдання матеріальної шкоди), колегія суддів приходить до висновку, що вказані обставини об`єктивно свідчать про наявність ризиків визначених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

З огляду на приведене вище, колегією суддів досліджено, оцінено та враховано всі обставини, які можуть мати місце в ході вирішення питання про продовження запобіжного заходу, що передбачені статтею 178 КПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів .

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про продовження існування заявлених ризиків та виправдовує тримання осіб під вартою.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ("рішення Лательє проти Франції"). Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що вказані інкриміновані злочини мали місце під час воєнного стану, який діє по всій території України з 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, а також того, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються, зокрема, у вчиненні умисного вбивства трьох осіб, які є громадянами України, колегія суддів приходить до висновку, що у цьому провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони інтересів суспільства та потерпілих.

Крім того, на теперішній час розпочато лише підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні. Колегією суддів ще не вирішено питання про призначення у справі судового розгляду. Більш того, у справі не допитані потерпілі та свідки, не досліджено всі зібрані у справі докази.

Тому, продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, судова колегія виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих злочинів, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у виді взяття під варту, на теперішній час не відпали і під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкціями статей, які інкриміновані обвинуваченим, останні можуть переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілих та вчинити інші кримінальні правопорушення. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченим та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також частини першої статті 197 КПК України, згідно яких строк застосування запобіжних заходів, в тому числі і тримання під вартою або продовження тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів, обраний відносно обвинувачених запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, а тому колегія суддів приходить до висновку про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ..

Судом вирішувалося питання про вжиття до обвинувачених альтернативного запобіжного заходу, але наявність вказаних вище обставин виключає, на думку суду, застосування таких. При цьому, на думку судової колегії жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.

Необхідно також зауважити, що приведена вище позиція суду ґрунтується на принципі презумпції невинуватості, та не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміновані обвинуваченим діяння.

Керуючись статтями 177, 194, 199, 314, 371-372 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Задовольнити клопотання прокурора Начальника відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 01 червня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 01 червня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Продовжити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 01 червня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду, а ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в той же строк, але з моменту вручення їм копії ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 06 квітня 2023 року

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3