Справа № 553/5854/22
Провадження № 1-в/553/96/2023
У Х В А Л А

Іменем України

22.02.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ "Диканівська виправна колонія (№12)" - ОСОБА_4 ,

засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтави клопотання засудженого

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, є громадянином України, має неповну загальну середню освіту, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: - 05.04.2013 вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки; 31.03.2016 вироком Чугуївського міського суду Харківської області за ч. 3 ст. 152, ч. 1 ст. 71 КК України до 8 років позбавлення волі,

про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно статті 81 Кримінального кодексу України.

На обґрунтування клопотання зазначив, що фактично відбув більше 3/4 частин призначеного йому судом строку покарання, працевлаштований в установі оператором верстатних станків на дільниці РІМ, за час відбування покарання проявив себе з доброї сторони, вважає, що своєю працею та гарною поведінкою, довів бажання стати на шлях виправлення. Судові витрати просив відрахувати з його особистого рахунку.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 дане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення згідно статті 81 Кримінального кодексу України.

Представник ДУ "Диканівська виправна колонія (№12)" - ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що засуджений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, за час відбування покарання має 5 стягнень. В січні 2023 року до засудженого було застосовано стягнення у виді попередження за порушення безпеки праці.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, доходить до наступних висновків.

05.04.2013 вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки

Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 31.03.2016 ОСОБА_5 засуджений за частиною 3 статті 152 Кримінального кодексу України, на підставі частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України, за сукупністю вироків, остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі. Строк покарання відраховано з 30.12.2015. Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України засудженому ОСОБА_5 зараховано у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 30.12.2015 по 31.03.2016.

Ухвалою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 29.06.2016 засудженому ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 28.12.2015 по 29.12.2015 та з 01.04.2016 по 04.05.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно з частиною 2 статті 537 Кримінального процесуального кодексу України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема, - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з вимогами частини 2 статті 81 Кримінального кодексу України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення має важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як визначено статтею 6 Кримінально-виконавчого кодексу України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до статті 9 Кримінально-виконавчого кодексу України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Як убачається з приєднаних до справи матеріалів, засуджений ОСОБА_5 прибув до ДУ «Диканівська виправна колонія (№ 12)» 23.05.2016, початок строку відбування покарання відраховано з 28.12.2015, кінець строку покарання 22.08.2023.

Згідно із наданою характеристикою засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 31.12.2015, з 31.12.2015 по 23.05.2016 перебував у ДУ "Харківський слідчий ізолятор", до праці не залучався, вимоги режиму тримання та розпорядок дня не порушував, стягнень та заохочень не мав, характеризувався посередньо. З 23.05.2016 по теперішній час відбуває покарання в ДУ "Диканівська виправна колонія (№ 12)". За час відбування покарання до виконання встановлених законодавством вимог персоналу установи ставиться посередньо, вимоги режиму тримання та правил внутрішнього розпорядку порушував 4 рази, за що був покараний у дисциплінарному порядку, 1 раз поміщувався до дисциплінарного ізолятору, з метою стимулювання право слухняної поведінки адміністрацією установи заохочувався 11 разів, характеризується посередньо. Працевлаштований на виробництві установи в дільниці "Ливарня" різноробом з відрядною оплатою праці, до виконання робіт ставиться посередньо, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, але достатніх навичок для самостійного їх виконання не має, вимоги безпеки праці виконує під контролем. До представників адміністрації установи може проявляти неповагу. До виконання робіт по благоустрою установи ставиться посередньо. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться посередньо, намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Вимоги пожежної безпеки виконує під контролем. В побуті акуратний, зовнішній вигляд переважно охайний, дотримується правил санітарії та особистої гігієни. Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційного виховного впливу "Духовне відродження" та "Фізкультура і спорт", до їх реалізації ставиться без зацікавленості. Участь в організації та проведенні виховних та культурно-масових заходів, що проводяться в установі, не приймає. Участь у самодіяльних організаціях засуджених та суспільному житті відділення не приймає, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, вважає його достатнім. Підтримує родинні зв`язки з дружиною, братом, сестрою та дітьми шляхом телефонних дзвінків. За характером стриманий, спокійний. У відношенні до засуджених неконфліктний, у колективі підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. Стан здоров`я задовільний. Вину у вчиненому злочині визнає. Згідно вироку Великобурлуцького районного суду Харківської області від 05.04.2013 має стягнення на загальну суму 3054,00 грн, виконавчі листи до установи не надходили, позов на даний час не сплачено.

Висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі.

За час відбуття покарання, незважаючи на наявність 11 заохочень у вигляді подяк, засуджений ОСОБА_5 начальником установи оголошено догану за порушення форми одягу, рішенням дисциплінарної комісії установи двічі оголошено попередження за порушення режиму тримання та нетактовну поведінку до представників адміністрації, один раз був поміщений до ДІЗО на 3 доби за порушення розпорядку дня та нетактовну поведінку до представників адміністрації.

Відповідно до вироку Великобурлуцького районного суду Харківської області від 05.04.2013, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 стягнуто 2172,00 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, та на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 882,00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 118 Кримінально-виконавчого кодексу України, засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості. Як встановлено судом, засудженим сума на користь ОСОБА_6 та до бюджету на відшкодування вказаних процесуальних витрат не відшкодована.

Наявність заохочень хоча і вказують на позитивні зміни у його поведінці, однак є недостатніми для висновку про його остаточне виправлення та не можуть слугувати доказом того, що засуджений став на шлях виправлення та заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, вивчивши всебічно та повно дані про особу засудженого, зважаючи на нестабільну поведінку засудженого впродовж усього строку відбування покарання, суд приходить до висновку, що на даний час неможливо переконливо стверджувати про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення, а тому відсутні підстави для задоволення вищевказаного подання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 16:00 год. 27.02.2023.

Головуючий ОСОБА_1