Справа № 464/4860/22
пр.№ 1-кп/464/207/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/4860/22, внесене 04 жовтня 2022 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000821 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Красне Буського району Львівської області, громадянин України, українець, з професійно-технічною освітою, неодружений, військовозобов`язаний, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно зі ст.89 КК України раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, 17 липня 2022 року близько 17:00 год, перебуваючи поряд школи-ліцею «Оріяна» № 25, що по вулиці Чукаріна, 9 у місті Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу викрав у потерпілого ОСОБА_6 , який на той час знаходився у сплячому стані, майно останнього, а саме мобільний телефон марки «ОРРО А12», чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 4 847, 70 грн, в якому знаходилась сім карта оператора "Київстар" № НОМЕР_3 , вартістю 50 грн, після чого викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 4 897,70 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за викладених обставин визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, просить розгляд справи здійснювати у його відсутності. Зазначив, що шкода йому відшкодована та просить застосувати до обвинуваченого найнищу міру покарання.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав можливим обмежитися лише допитом обвинувачених та з`ясуванням даних про їх особу. При цьому судом обвинуваченим було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано правильно за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. Правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при кваліфікації діяння учасниками судового провадження не оспорюється.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі ст.ст.65-67 КК України

суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення проти власності, який згідно зі ст.12 КК України, є тяжким злочином, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, що підтверджується його поведінкою при розгляді в суді кримінального провадження за спрощеним порядком та добровільне відшкодування завданих збитків; відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який згідно зі ст.89 КК України раніше не судимий, його молодий вік, є неодруженим, відсутність міцних соціальних зв`язків, не працює, захворювань не має, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебувають.

Згідно з ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого. За висновками досудової доповіді, ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі і для окремих осіб, оцінюється як середній; беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, орган пробації вважає, що виправлення його без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства (в тому числі і для окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідно для виправлення та запобігання повторних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про осіб, дійшов висновку про необхідність призначення їм покарання у межах санкції статті, що буде покликане запобігти можливому вчиненню обвинуваченим кримінальних правопорушень у майбутньому і сприятиме його виправленню з усвідомленням суспільної небезпечності діянь у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Таке покарання узгоджується зі стороною обвинувачення та на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності.

Правових підстав для призначення обвинуваченим покарання, нижче від найнижчої межі, на підставі ст.69 КК України, суд не знаходить.

Разом з тим, згідно з вимогами ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тому з урахуванням особи винного, який усвідомив свою провину, щиро кається, добровільно відшкодував завдану шкоду, а тому суд дійшов переконання про можливість звільнення їх на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з визначенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 532 ч.15 ст.615 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Звільнити ОСОБА_4 , на підставі ст.75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки, та згідно зі ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення. Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку після проголошення.

Суддя ОСОБА_1