Провадження № 11-кп/4808/531/22
Категорія ч. 2 ст. 307 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000785 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківськ, українця, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого, останній раз вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України з урахуванням ст.ст. 71, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, РНОКПП НОМЕР_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено покарання:

за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2022 року, більш суворим покаранням за цим вироком - позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_8 маючи непогашену судимість за вчинення злочинів проти власності та громадської безпеки, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальні правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, а саме незаконний збут наркотичних засобів, а також незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб та якщо предметом таких дій були наркотичні засоби у великих розмірах, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , будучи включеним до лікування із використанням препаратів замісної підтримувальної терапії осіб з психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання опіоїдів в кабінеті замісної підтримувальної терапії (012) КНП «Прикарпатський обласний наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради», що по вул. Пашницького, 40 в м. Івано-Франківськ та отримуючи в рамках указаного лікування наркотичний засіб метадон, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та таблиці II списку 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою КМУ від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» відноситься до наркотичних засобів обіг яких обмежено, не пізніше листопада 2020 року, керуючись корисливими мотивами, вирішив незаконного збувати його за грошові кошти наркозалежним особам на території Івано-Франківської області, а також, маючи знайомих серед наркозалежних також вирішив здійснювати незаконне придбання та зберігання з метою збуту цього наркотичного засобу.

07 грудня 2020 року в період часу з 09год. 25хв. по 09год. 55хв. з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону, зустрівся у наперед визначеному ним місці з громадянином ОСОБА_10 , якому, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , умисно, керуючись корисливими мотивами, незаконно збув за грошові кошти в сумі 1000 гривень, дві частини блістерів (упаковку) з вісьмома таблетками круглої форми, які згідно з висновком судово-хімічної експертизи № СЕ-19/109-11/2-1197НЗ/20 від 18 грудня 2020 містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, в загальній кількості 0,1473 грама.

Крім цього, 17 грудня 2020 року в період часу з 08год. 30хв. по 09год. 25хв. ОСОБА_6 , з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону, зустрівся у наперед визначеному ним місці з громадянином ОСОБА_11 , якому, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_3 , діючи повторно, умисно, керуючись корисливими мотивами, незаконно збув за грошові кошти в сумі 1500 гривень дві частини блістерів (упаковок) з таблетками круглої форми у загальній кількості 9 штук, які відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № СЕ-19/109-11/2- 1221НЗ/20 від 31 грудня 2020 року містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, в загальній кількості 0,1676 грама, що є великим розміром.

Також на початку лютого 2021 року ОСОБА_6 домовився з ОСОБА_10 про продаж останньому наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону на загальну суму грошових коштів 2000 гривень. 09 лютого 2021 року в період часу з 09год. 35хв. по 09год. 54хв. ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено метадону, зустрівся у наперед визначеному ним місці з громадянином ОСОБА_10 , якому, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , умисно, керуючись корисливими мотивами, незаконно збув за грошові кошти в сумі 600 гривень один блістер (упаковку) з таблетками круглої форми у кількості 4 штуки, після чого сказав ОСОБА_10 зачекати на нього для подальшої купівлі наркотичних засобів на заздалегідь узгоджену суму грошових коштів. При цьому ОСОБА_6 , продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, 09 лютого 2021 року в період часу з 09год. 54хв. по 13год. 00хв., з метою подальшого збуту наркотичного засобу, умисно, незаконно придбав у невстановленої слідством особи, що знаходилася в м. Івано-Франківськ, три частини блістерів з таблетками круглої форми у кількості 5 штук, які незаконно при собі зберігав з метою збуту, та які цього ж дня в період часу з 13год. 00хв. по 13год. 17хв., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливими мотивами, незаконно збув ОСОБА_10 за грошові кошти в сумі 750 гривень. Тобто, в указаний вище спосіб ОСОБА_6 незаконно збув ОСОБА_10 9 штук таблеток, які згідно з висновком судово-хімічної експертизи №СЕ-19/109-21/1846-НЗПРАП від 25 лютого 2021 року містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон в загальній кількості 0,1979 грама, що є великим розміром.

Крім цього, 19 квітня 2021 року в період часу з 08год. 10хв. по 08год. 30хв. ОСОБА_6 , з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону, зустрівся у наперед визначеному ним місці з громадянином ОСОБА_10 , якому, перебуваючи у під`їзді будинку АДРЕСА_4 , діючи повторно, умисно, керуючись корисливими мотивами, незаконно збув за грошові кошти в сумі 3000 гривень, два блістери (упаковки) з таблетками круглої форми у загальній кількості 20 штук, які у відповідності до висновку судово-хімічної експертизи №СЕ-19/109-21/4316-НЗПРАП від 30 квітня 2020 року містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, в загальній кількості 0,4423 грама, що є великим розміром.

Також ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, кримінальне провадження щодо якої закрито у зв`язку з смертю відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 11 липня 2022 року, 26 квітня 2021 року в період часу з 08год. 45хв. по 09год. 00хв., з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону, зустрівся у наперед визначеному ним місці з громадянином ОСОБА_10 , якому, поблизу будинку АДРЕСА_5 , діючи повторно, умисно, керуючись корисливими мотивами, спільно з особою, кримінальне провадження щодо якої закрито у зв`язку з смертю відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 11 липня 2022 року, незаконно збув за грошові кошти в сумі 2500 гривень, три частини блістерів (упаковок) з таблетками круглої форми у загальній кількості 20 штук, які згідно з висновком судово-хімічної експертизи №СЕ-19/109-21/4514-НЗПРАП від 30 квітня 2020 року містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон в загальній кількості 0,4435 грама, що є великим розміром.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та призначити менш суворе покарання. Вважає, вирок надто суворим та таким, який не відповідає принципам гуманності та справедливості покарання. Вказує, що суд при винесенні вироку повинен виходити із необхідності відповідності призначеного покарання тяжкості злочину, можливості виправлення особи без великого терміну позбавлення волі. Стверджує, що суд не врахував таких обставин як: його щире каяття, активне сприяння слідству. Зауважує, що перебуває на обліку в психіатричному та наркологічному диспансері.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 просили вирок змінити та призначити менш суворе покарання, врахувавши всі наведені ОСОБА_6 обставини;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання таким, що відповідає вимогам закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, з таких підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З врахуванням того, що розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, фактичні обставини кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікація його дій, апелянтом не оскаржується та не перевіряються апеляційним судом.

Оскільки в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 оспорює вирок суду в частині призначеного покарання, суд апеляційної інстанції перевіряє судове рішення в цій частині.

Так, частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону, а також враховував практику Європейського суду з прав людини.

За змістом оскарженого вироку, суд першої інстанції встановив обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, а саме рецидив злочинів. Щодо обставин, які відповідно до вимог ст. 66 КК України пом`якшують покарання, то суд визнав повне та беззастережне визнання вини, щире каяття.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами; дані про особу винного; його вік; стан здоров`я (хворіє) та його майновий стан; він не працює; неодружений; перебуває на обліку в лікарів психіатра та нарколога, однак згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 150/2021 від 05 липня 2021 року на період часу, що відноситься до інкримінованого злочину підекспертний ОСОБА_6 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому здатний в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру останній не потребує; раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням ст.ст. 71, 72 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

З огляду на ці обставини, суд першої інстанції дійшов переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливі при ізоляції його від суспільства та призначив покарання за ч. 1 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна в мінімальних межах санкції статті.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2022 року, більш суворим покаранням за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2022 року - позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ті обставини, на які посилається ОСОБА_6 в апеляційній інстанції.

Те, що апелянт вину визнав у повному обсязі, стало підставою для віднесення до обставин, які пом`якшують покарання - щирого каяття.

Так, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

Суд першої інстанції, з урахуванням даних щодо особи ОСОБА_6 , обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, призначив покарання в межах, встановлених у санкції ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі на найменші строки.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування ст. 69 КК України можливе лише за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Як під час розгляду провадження в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, не встановлено обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та відповідно і підстав для висновку про можливість застосування ст. 69 КК України.

На думку суду апеляційної інстанції призначене ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, з врахуванням всіх фактичних обставин по кримінальному провадженню, є таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необхідними та достатніми для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його тяжкість, в сукупності з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, даними про особу ОСОБА_6 , дійшов правильного висновку призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень саме шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 серпня 2022 року, більш суворим покаранням за цим вироком - позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна.

На думку суду апеляційної інстанції, визначене судом першої інстанції остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна є законним та справедливим, відповідає принципам індивідуалізації покарання та гуманізму, є балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

За таких обставин, підстав для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 не здобуто, а тому його необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, засудженим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4