Справа № 946/7706/22
Провадження № 1-кс/946/2602/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення №2 СВ Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №00001059 від 07.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.11.2022 до чергової частини ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 07.11.2022 близько 12:00 год. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту вдарив кухонним ножом в лівий бік свою співмешканку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останню доставлено до Ренійської міської лікарні з діагнозом проникаюче поранення черевної порожнини з крововиливом.

07.11.2022 під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено:

- ніж, упакований у картонну коробку, опечатану паперовою биркою з підписами слідчого та понятих;

- спортивну кофту та джинсові брюки, належні ОСОБА_4 , упаковані у експертний сейф-пакет НПУ з індивідуальним номером PSP3226915.

Крім тогоо, 07.11.2022 під час проведення огляду місця події у палаті № 3 відділення Центральної міської лікарні Ренійської міської ради, розташованої за адресою: Одеська область, Ізмаїльського району м. Рені вул. Східна. 1а, вилучені речі, належні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: спортивна кофта, хустина, брюки, упаковані у експертний сейф-пакет НПУ з індивідуальним номером PSP4022350.

В ході проведення першочергових оперативно-розшукових заходів було встановлено, що до скоєння вказаного кримінального правопорушення може бути причетним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи викладене, 07.11.2022 на підставі постанови про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи, отримано змиви з рук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , упаковані у паперові конверти окремо.

Слідчим в клопотанні зазначено, враховуючи, що вилучене майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні, тому з метою повного, всебічного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, є доцільним накладення арешту на вищевказане майно.

Слідчий, прокурор та ОСОБА_4 про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, надали заяви, якими просили розглянути клопотання без їх участі.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучене майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділення №2 СВ Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на:

- ніж, упакований у картонну коробку, опечатану паперовою биркою з підписами слідчого та понятих;

- спортивну кофту та джинсові брюки, належні ОСОБА_4 , упаковані у експертний сейф-пакет НПУ з індивідуальним номером PSP3226915;

- спортивну кофту, хустину, брюки, належні ОСОБА_5 , упаковані у експертний сейф-пакет НПУ з індивідуальним номером PSP4022350;

- змиви з рук ОСОБА_4 , упаковані у паперові конверти окремо.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1