УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Провадження №1-кп/522/2774/22
16 грудня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пужайково, Балтського району, Одеської області, громадянина України, українця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Під час підготовчого судового засідання прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності залишати житло під час оголошення повітряної тривоги з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.1, п.2, п.3, п. 4, п.8 ч.5 ст. 194 КПК України, посилаючись на те, що є наявні ризики, передбачені п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України.
В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що станом на час направлення обвинувального акту до суду, ризики, передбачені п.п.2-5 ст.177 КПК України, перестали існувати, оскільки досудове розслідування вже завершено, усі необхідні та можливі докази зібрано, крім того, ОСОБА_6 надав визнавальні покази щодо обставин вчиненого злочину, та будь-яких підстав вважати, що він може впливати на потерпілого, відсутні, усі свідки та необхідні слідчі дії проведено, тому не має підстав вважати, що він може перешкодити кримінальному провадженні іншим чином. При цьому, прокурор зазначає, що ОСОБА_6 сприяв розкриттю злочину та щиро розкаявся. Однак, все ж таки, продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, однак сторона обвинувачення вважає, що наявність зазначеного ризику не дає підстав для обрання обвинуваченому виняткового та найсуворішого запобіжного заходу, такого, як тримання під вартою, а тому, на думку прокурора, застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 є достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку на час судового провадження.
Дослідивши доводи прокурора, заслухавши думки учасників судового провадження, а саме потерпілого ОСОБА_4 , який не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які просили задовольнити клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу
Так, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна - грабіж, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану і в особливо великих розмірах, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 186 КК України.
Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого було продовжено та він спливає 18.12.2022 року.
Однак, як вбачається з клопотання прокурора, ризики, які були враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою зменшились, а тому прокурор вважає, що цілодобовий домашній арешт зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 на час судового провадження.
Крім того, відповідно до діючого КПК України саме на прокурора полягає обов`язок доведення необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу, а саме у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Судом встановлено, що на теперішній час є достатні підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику, передбаченого п.1 ст.177 УПК України, на який у своєму клопотанні посилається прокурор, оскільки обвинувачений має постійне місце проживання.
Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Tase v. Romania» квазіавтоматичне продовження строку утримання під вартою суперечить гарантіям, установленим пунктом 3 статті 5 Конвенції.
На підставі наведеного, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, суд приходить до висновку, про необхідність змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід на більш м`який у вигляді цілодобового домашнього арешту, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду справи.
Крім того, згідно до п.1 ч.3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинувачений, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8,9, 132, 176, 177, 178, 181,315, 370-372, 376 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Змінити обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт строком на 2 місяці, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності залишати житло під час оголошення повітряної тривоги.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 2 місяці обов`язки, передбачені п.1, п.2, п.3, п. 4, п.8 ч.5 ст. 194 КПК України.
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
4) утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На підставі викладеного, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України

Суддя

ОСОБА_9