Справа № 201/3081/23
Провадження № 1-кс/201/1056/2023
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора Старобільської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про обрання на підставі частини шостої статті 193 КПК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Біловодськ Старобільського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000647 від 01.11.2022,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , який перебуває на тимчасово окупованій території України, подано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування слідчий відділ 3 управління (з дислокацією у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях (наказ Т.в.о голови СБ України № 197 від 20.07.2022 «Про визначення місця тимчасової дислокації слідчих підрозділів ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях»). В обґрунтування скерованого клопотання зазначено, що у кримінальному провадженні № 00000647 від 01.11.2022 за фактом добровільного зайняття ОСОБА_4 посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, встановлено, що, не пізніше червня 2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування встановити за об`єктивних причин не виявилося можливим, ОСОБА_4 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, метою якої є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, переслідуючи свої особисті інтереси, перебуваючи на тимчасово окупованій території смт Біловодськ Старобільського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади в незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Біловодської територіальної громади Старобільського району Луганської області та реалізуючи його, вступив у злочинну змову з представниками окупаційних військ Російської Федерації і так званої «луганської народної республіки» та отримавши від них пропозицію на зайняття посади в незаконно створеному органі влади в смт Біловодськ Старобільського району Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодився на вказану пропозицію та зайняв так звану посаду «начальника відділу внутрішньої та інформаційної політики адміністрації Біловодського району луганської народної республіки».

Так, прокурор просила здійснювати розгляд поданого клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України враховуючи достатність підстав вважати, що ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України, а також те, що йому було повідомлено про підозру у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема шляхом опублікування письмового повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. При цьому прокурор посилалась на те, що метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного є запобігання спробам вчинити останнім дій, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

У судовому засіданні прокурор підтримала подане клопотання та наполягала на обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України за його відсутності, враховуючи, що останній перебуває на тимчасово окупованій території України і йому було повідомлено про підозру у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема шляхом опублікування письмового повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, а отже є достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Розглянувши доводи прокурора, а також дослідивши подане клопотання і долучені до нього матеріали кримінального провадження, суд доходить до таких правових висновків з наступних підстав.

Частиною 6 статті 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на доведення прокурором наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчий суддя вважає за можливе здійснення розгляду поданого клопотання за відсутності підозрюваного на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України.

При цьому слід вважати, що ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного відповідно до ст. 42 КПК України та в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу як особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок перебування на тимчасово окупованій території України, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, зокрема шляхом опублікування письмового повідомлення про підозру в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У такий спосіб та відповідно до абз. 2 ч. 8 ст. 135 КПК України вказана особа з моменту опублікування письмового повідомлення про підозру у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора вважається такою, яка належним чином повідомлена про підозру.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя виходить з того, що факти, які підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1994 по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 14.03.1984 по справі «Феррарі-Браво проти Італії», від 30.08.1998 по справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»). Тобто стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

З матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що підозра органу досудового розслідування про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України не є очевидно необґрунтованою чи явно недопустимою з огляду на сукупність зібраних на даному етапі розслідування матеріалів кримінального провадження, а саме доказів у виді: протоколів допиту свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтвердили факт добровільного зайняття ОСОБА_4 посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які вказали на фотознімок ОСОБА_4 , як на особу, яку вони впізнали; протоколу огляду комп`ютерних даних від 09 листопада 2022 року, яким зафіксовано інформацію, розміщену на веб-сайті за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 зокрема досліджено відеозапис, на якому зображено ОСОБА_4 , який займає посаду «начальника відділу внутрішньої та інформаційної політики адміністрації Біловодського району луганської народної республіки», чим в сукупності підтверджується причетність ОСОБА_4 до інкримінованого злочину та перебування останнього на тимчасово окупованій території Луганської області. Отже вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України під час дії воєнного стану (Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ) про введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в останнє строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затверджений Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ)), то за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, до останнього може бути застосований лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Так, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що злочинні дії, кваліфіковані за ч. 5 ст. 111-1 КК України, у вчиненні яких підозрюється останній, належать до категорії тяжких злочинів, максимальна межа санкції якого передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, у зв`язку із чим зазначена обставина вже сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 по справі «Ілійков проти Болгарії»), а отже для запобігання спробам здійснити такі дії слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Також слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема доведеність означених підстав підтверджується, по-перше, встановленими фактичними обставинами та вагомістю наявних доказів про вчинення в умовах воєнного стану підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення тяжкого злочину проти основ національної безпеки України на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України згідно з Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами), по-друге, внаслідок перебування останнього на тимчасово окупованій території України, що під час дії воєнного стану значно підвищує ризик здійснити дії, передбачені п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України з метою ухилення від кримінальної відповідальності такої особи, що відповідно може стати наслідком ускладнення відшукання підозрюваного, знищення, схову або спотворення речей і документів, що мають значення для досудового розслідування та встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а отже існують обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що підозрюваний може вжити спроби протиправно перешкоджати кримінальному провадження та досягненню його дієвості, а також доводить ймовірність продовження ОСОБА_4 злочинної діяльності проти основ національної безпеки України. Тобто спосіб вчинення цього злочину дає підстави вважати, що підозрюваний задля уникнення кримінальної відповідальності може намагатись недобросовісно виконувати процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Роблячи висновку про наявність таких ризиків, суд звертає увагу, що ризики не є фактом, а лише ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено у судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність обґрунтовано існує, а тому без застосування відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, не перебуваючи під вартою, ОСОБА_4 зможе вжити заходів для перешкоджання досягнення дієвості цього провадження.

Отже наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності таких ризиків, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, його майновий стан та відсутність судимостей у нього. Вказані обставини є актуальним, проте не вирішальним при застосуванні запобіжного заходу, оскільки цим не спростовується існування встановлених вище ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою недотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Водночас згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , який перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України при постановленні ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії цієї ухвали не зазначається.

Підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання якого і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слід розглянути за його участі питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 42, 135, 176-178, 183-197, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановити ухвалу.

Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 16 годині 00 хвилин 16 березня 2023 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1