Провадження № 1-кп/557/27/2023
Справа № 557/1642/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року смт Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

секретар судових засідань ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща обвинувальний акт в кримінальному провадженні про вчинення кримінального проступку, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 листопада 2022 року за № 0000156, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Красносілля Гощанського району Рівненської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, не працюючого, з базовою загальною середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 22 листопада 2022 року приблизно о 20 год. 30 хв., перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту на побутовому грунті умисно здавлюючи своєю рукою шийну ділянку потерпілої ОСОБА_4 спричинив їй тілесне ушкодження у виді забою м`яких тканин передньої ділянки шиї, а також наніс потерпілій ОСОБА_4 один удар кулаком в ділянку носа та два удари кулаком в праву ділянку голови, в результаті чого спричинив останній тілесні ушкодження у виді крововиливів в обох навколоочних ділянках, на лобі з правого боку, забою м`яких тканин скроневої ділянки з правого боку, спинки носа, які відносяться кожна окремо та у своїй сукупності до легких тілесних ушкоджень, відповідно до висновку судово-медичного експерта.

Таким чином, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 ч.1 КК України, а саме - умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у висунутому йому обвинуваченні у вчиненні проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, визнав повністю, підтвердив обставини скоєння ним проступку, які викладені в обвинувальному акті, та дав показання стосовно обставин скоєння ним проступку, - час, місце, мета, спосіб скоєння кримінального правопорушення.

Зокрема, показав, що прийшов до потерпілої поремонтувати розетку, в процесі чого напав на неї і побив. Причин свого вчинку пояснити не зміг. Вину усвідомив, розкаявся. Однак, пробачення у потерпілої не просив.

Потерпіла в судовому засіданні дала показання, відповідно до яких зустріла обвинуваченого напередодні події, попросила зайти відремонтувати ліхтарі та розетку. Під час розмови вона відвернулася від нього і він напав на неї. Схопив за горло, почав душити, заламував руку, вирвав волосся. Потерпіла зуміла вирватися та втекти до сусідів. Зараз часто болить ніс, голова. Побоюється за своє життя.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованому йому проступку підтверджується доказами, зібраними стороною обвинувачення, які були досліджені судом у судовому засіданні.

Показання обвинуваченого, суд оцінює як правдиві, оскільки в цілому вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження.

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого.

Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого в скоєнні правопорушення.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ст. 125 ч.1 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.125 ч.1 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого, який раніше не судимий в силу дії ст. 89 КК України, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, є особою пенсійного віку, одружений.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю правопорушення.

Разом з тим, суд не визнає обставиною, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, зазначене у обвинувальному акті щире каяття, оскільки судом встановлено, що обвинувачений не розкаявся у вчиненому, пробачення у потерпілої не просив. Суд зазначає, що самі лише слова обвинуваченого про те, що він кається, не підкріплені відповідною поведінкою, не можуть вважатися щирим каяттям, а є лише способом, який обрав обвинувачений, щоб пом`якшити своє покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових правопорушень, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд, враховуючи конкретні обставини вчинення кримінального проступку ОСОБА_3 приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.125 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався. Клопотань про обрання такого в ході судового розгляду не надходило.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.

Копія вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1