Провадження № 1-в/127/831/21
УХВАЛА

02 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» ОСОБА_4 ,
особи, стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши заяву директора КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява директора КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 . Заява мотивована тим, що ОСОБА_5 перебуває на лікуванні у КНП «Вінницька обласна психіатрична лікарня №2 Вінницької обласної ради» у «Відділенні для ПЗМХ з звичайним наглядом, змішаному №23, Центру примусового лікуванні осіб з психічними розладами" КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» з діагнозом: параноїдна шизофренія, безперервний перебіг, виражений змішаний (параноїдний, психопатоподібний) дефект.
Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів (дата проведення комісії 01.12.2021 року) щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №123, пацієнт ОСОБА_5 за своїм психічним станом у теперішній час не становить суспільної небезпеки, а тому не потребує подальшого продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом у «Відділенні для ПЗМХ з звичайним наглядом, змішаному №23, Центру примусового лікуванні осіб з психічними розладами» та може бути виписаний з відділення для подальшого перебування та вирішення соціальних питань у психіатричному відділенні КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР».
Прокурор заперечив щодо задоволення заяви, на його думку, викликає сумніви висновок комісії лікарів психіатрів, оскільки у ньому не відображено соціальних зв`язків пацієнта, його відносини з оточуючими, критики вчиненого ним діяння. Крім того, при находженні ОСОБА_5 до медичного закладу, лікарями встановлено низький реабілітаційний потенціал. Покращення стану пацієнта протягом короткого проміжку часу, з урахуванням того, що пацієнт лікується близько 10 років, викликає сумніви у правильності проведених оглядів. Крім цього, пацієнт позбавлений соціальних зв`язків, немає місця проживання, припинення лікування поставить його у вразливе становище. Враховуючи вказане, просив відмовити у задоволенні клопотання та продовжити ОСОБА_5 лікування на строк 6 місяців.
Захисник ОСОБА_6 просила суд припинити застосування примусових та зазначила, що відповідно до п.27 висновку комісії лікарів ОСОБА_5 критичний до свого стану та скоєного суспільно-небезпечного діяння, у нього сформовані терапевтичні настанови щодо прийому антипсихотичної терапії, тобто він розуміє, що перебуває в стані хвороби, виявляє бажання лікуватися і розуміє, що саме йому потрібне для того щоб підтримувати себе стабільному стані. Крім того, у висновку вказано, що у нього нормалізовано настрій та емоційно-вольова сфера. Вказала, що оскільки матеріали справи не містять даних, які б спростовували вказаний висновок, вважає, що заява підлягає задоволенню.
Представник КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, заяву підтримала. Вказала, що стан пацієнта залишається стабільним. Крім цього, сам пацієнт просив щоб після припинення примусового лікування його госпіталізували до закладу, для подальшого оформлення в будинок інтернат.
ОСОБА_5 в судовому засіданні просив припинити застосування йому примусових заходів медичного характеру, щоб в подальшому він міг проживати в інтернаті.
Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали заяви завідувача КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.3 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала.
Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заході.
Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу (ч.2 ст. 95 КК України).
Постановою Літинського районного суду Вінницької області від 20.09.2011 року, ОСОБА_5 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.11.2020 року ОСОБА_5 переведено для примусового лікування у «Відділення для ПМЗХ з звичайним наглядом, змішаному, №3».
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25.10.2021 року, ОСОБА_5 продовжено застосований примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом.
Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів (дата проведення комісії 01.12.2021 року) щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №123, пацієнт ОСОБА_5 за своїм психічним станом у теперішній час не становить суспільної небезпеки, а тому не потребує подальшого продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом у «Відділенні для ПЗМХ з звичайним наглядом, змішаному №23, Центру примусового лікуванні осіб з психічними розладами» та може бути виписаний з відділення для подальшого перебування та вирішення соціальних питань у психіатричному відділенні КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР».
Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 16.03.2022 року лікарям КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» було доручено проведення повторного огляду комісією лікарів-психіатрів ОСОБА_5 .
Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів (дата проведення комісії 29.03.2022 року) щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №19 пацієнт ОСОБА_5 за своїм психічним станом у теперішній час не становить суспільної небезпеки, а тому не потребує подальшого продовження примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації у заклад з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом у «Відділенні для ПЗМХ з звичайним наглядом, змішаному №23, Центру примусового лікуванні осіб з психічними розладами» та може бути виписаний з відділення для подальшого перебування та вирішення соціальних питань у психіатричному відділенні КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР».
Таким чином, суд вважає, що матеріали заяви, додані до неї докази, пояснення представника КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» підтверджують доцільність припинення ОСОБА_5 застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом. Так, суд бере до уваги, що в результаті ефективного лікування ОСОБА_5 протягом 10 років, відбулося поступове покращення його психічного стану, в результаті чого йому було змінено примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом на госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Крім цього, суд враховує, що згідно висновків лікарів-психіатрів ОСОБА_5 , критичний до свого стану скоєного суспільно-небезпечного діяння та не становить суспільної небезпеки, відтак відпала необхідність застосування до ОСОБА_5 вказаного заходу державного примусу (ізоляції).
При цьому, суд критично оцінює доводи прокурора, що припинення лікування поставить ОСОБА_5 у вразливе становище з огляду на відсутність у нього соціальних зв`язків та місця проживання, оскільки і представник медичного закладу, і ОСОБА_5 повідомили суд про те, що останній після припинення примусових заходів медичного характеру, має намір влаштуватися в інтернат. Крім цього, відсутність у пацієнта соціальних зв`язків та житла не є підставою для позбавлення чи обмеження конституційних прав особи. Так, згідно з Конституцією України людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканність та безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України) і кожен має право на повагу до його гідності (ст. 28 Конституції України). Обмеження прав особи у виді застосування примусових заходів медичного характеру можливі виключно на законних підставах.
За наявності висновків лікарів-психіатрів, згідно яких пацієнт у теперішній час не становить суспільної-небезпеки, відсутності даних, які б спростовували вказані висновки, суд не вбачає підстав для продовження застосування примусових медичних заходів ОСОБА_5 , як того просить прокурор.
Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення заяви директора КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст. 514, ст. 516 КПК України, суд -
УХВАЛИВ :
Заяву задовольнити.
Припинити застосування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з звичайним наглядом.
Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою протягом того ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя: