Справа № 438/264/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/299/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево Закарпатської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 186 КК України, на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 31 березня 2023 року про продовження останньому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и л а :

вищевказаною ухвалою продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 30 травня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу Буського міського суду Львівської області від 31 березня 2023 року скасувати та змінити йому міру запобіжного заходу, якою звільнити його з-під варта або визначити розмір застави двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 52 000 гривень.

В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що сторона обвинувачення сфабрикувала докази у справі та застосувала щодо нього катування, зокрема, у приміщенні Дрогобицького райвідділу поліції йому зламали ногу, щоб він визнав вину в інкримінованих злочинах. За вказаним фактом він звернувся у ДБР. Зазначає, що йому не була надана правова допомога, а також не був складений протокол затримання, як це визначено ст. 208 КПК України. У межах кримінального провадження №0000130 від 16 лютого 2022 року йому було обрано альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, тоді як у кримінальному провадженні №0000600 від 25 серпня 2022 року, яке, на переконання обвинуваченого, є сфабрикованим, прокурор клопотав про застосування йому тримання під вартою без визначення розміру застави.

Як зазначає апелянт, він є одруженим, має на утриманні двох малолітніх дітей, був офіційно працевлаштованим до моменту його затримання. Просить взяти до уваги, що в Україні війна, а він є єдиним годувальником сім`ї. Вважає за недоцільне тримати його у слідчому ізоляторі, оскільки справа щодо нього є сфабрикованою.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не містить клопотання про її розгляд за участю сторін, а відтак апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 422-1 КПК України без участі сторін.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, на розгляді Бориславського міського суду Львівської області перебуває обвинувальний акт у кримінальних провадженнях, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 16 лютого 2022 року та за №0000600 від 25 серпня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 186 КК України. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 жовтня 2022 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 18 грудня 2022 року, який в подальшому було неодноразово продовжено, востаннє ухвалою Бориславського міського суду від 31 березня 2023 року.

Підставою для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 стала наявність ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується, адже ОСОБА_6 раніше не одноразово судимий за злочини проти власності, лише 4 січня 2022 року обвинувачений звільнився з місць відбування покарання у зв`язку з відбуттям строку призначеного покарання за попереднім вироком, та знову обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності, вчинених 16 лютого 2022 року та 24 серпня 2022 року, що свідчить про те, що обвинувачений на шлях виправлення не став, тому є всі підстави вважати, що останній може вчинити аналогічний злочин, продовжувати свою злочинну діяльність. Крім того, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 врахував особу обвинуваченого і те, що вчинені ним злочини мають корисливий мотив.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що з моменту взяття ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого не зможе забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на даний час не змінилися та не зменшилися.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, про що просить сторона захисту, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні судового розгляду, в тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обвинуваченим не надано.

Твердження обвинуваченого про те, що він має міцні соціальні зв`язки, є одруженим та має двох малолітніх дітей, самі по собі не можуть слугувати підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, адже наведені обставини не можуть підтверджувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та відсутність ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Покликання апелянта на те, що справа щодо нього є сфабрикованою, а матеріали справи не містять доказів його вини, не беруться до уваги колегією суддів, оскільки питання щодо доведеності вини особи у вчиненні кримінальних правопорушень, яка ґрунтується на належних, допустимих та достатніх доказах, вирішується в нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку у справі, а не на стадії її розгляду, зокрема і під час вирішення питання про необхідність продовження застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, під час перегляду рішення про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу, апеляційний суд не вправі здійснювати перевірку підставності затримання особи у порядку ст. 208 КПК України.

Заявлений ОСОБА_6 факт про здійснення працівниками поліції щодо нього катування, як зазначено апелянтом, скеровано для перевірки до Державного бюро розслідувань, який є уповноваженим для цього органом.

Колегія суддів зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, допустимість в якості доказів показань, отриманих в результаті катування або інших видів жорстокого поводження в порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з метою встановлення відповідних фактів у кримінальному провадженні, призводить до недопустимості здобутих доказів в цілому.

Таким чином, у випадку підтвердження уповноваженим органом фактів катування ОСОБА_6 , здобуті у результаті цього докази, мають бути перевірені судом, що розглядає справу по суті, на допустимість згідно зі ст. 87 КПК України.

Втім, наведене не може стати підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі.

Інші підстави для відмови у задоволенні клопотання прокурора, зазначені обвинуваченим у поданій до суду апеляційній скарзі, також не спростовують висновків суду першої інстанції.

Стосовно визначення обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Частиною 4 ст. 183 КПК України визначено випадки, коли суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. З огляду на те, що ОСОБА_6 вже визначався альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах кримінального провадження №0000130, однак під час дії такого останній учинив інший злочин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про недоцільність визначення обвинуваченому застави як альтернативного запобіжного заходу.

Відтак, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких сторона захисту просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Ухвала місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, зі справи не вбачається.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 31 березня 2023 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, -залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4