справа № 208/7003/22
№ провадження 1-кп/208/267/23
УХВАЛА

31 січня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , представника потерпілого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000054 від 25.06.2022 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

20 грудня 2022 р. до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з Дніпропетровської обласної прокуратури надійшли матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 4 ст. 189, ч. 4 ст. 186 КК України.

Прокурором під час судового засідання заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , яке обгрунтовано наявністю ризиків переховування від суду, впливу на інших осіб у провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень. Потерпілі та їх представник підтримали клопотання прокурора.

Сторона захисту вважала клопотання прокурора необгрунтованим, вказала, що обвинувачений має родину, законні джерела доходу, незадовільний стан здоров`я та раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Вислухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язаних із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.11.2017 року № 1-р/2017 визначено, що обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.

Так, у своєму клопотанні та у судовому засіданні прокурор не довів суду, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи, що ризик ухилення обвинуваченого від суду та ризик впливу на потерпілих та свідків не підтверджені з процесуальних джерел доказів, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не підтверджений взагалі, те, що обвинувачений зобов`язується належно виконувати свої процесуальні обов`язки, має обов`язки щодо догляду за родиною, є основним джерелом доходу родини, згідно матеріалів кримінального провадження, позитивно характеризується, раніше несудимий, характер та обставини висунутого проти нього обвинувачення, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Окрім цього, при розгляді даного клопотання суд враховує правову позицію, викладену у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», щодо обов`язку суду при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів. Згідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначених обставин, необхідним та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про доцільність зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти зазначеним прокурором ризикам. Керуючись ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, суд -

постановив:

У клопотанні прокурора щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.

Змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 на строк до 30 березня 2023 року включно з покладенням на нього наступних обов`язків:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування з потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_7 крім відповідних процесуальних дій під час судового розгляду.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду негайно, зобов`язавши його негайно прибути до місця свого проживання.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Ухвала може бути оскаржена обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1