У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 листопада 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 1 слідчого відділу слідчого управління Головного управління СБ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане в рамках кримінального провадження № 0000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2022, відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000031, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2022, за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, та за ознакам вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 438 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Київською обласною прокуратурою. 24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

У подальшому, цього ж дня, Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, віроломно здійснено пуски крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України та цивільним об`єктам, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Як вказує слідчий у клопотанні, у період із 5 години 24 лютого 2022 року та до цього часу підрозділи ЗС та інших військових формувань РФ здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі та поранення понад 2 тисяч цивільних осіб, у тому числі жінок і дітей, знищення та пошкодження сотень цивільних об`єктів.

Для реалізації злочинного наміру щодо спроб окупації території України, серед інших був залучений військовий підрозділ ЗС РФ, в якому проходить службу військовослужбовець РФ ОСОБА_7 , а саме мобільний загін особливого призначення (ОМОН) Управління Федеральної служби військ національної гвардії РФ по Чеченській Республіці « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яка дислокована за адресою: АДРЕСА_2 , Чеченська Республіка, РФ.

У свою чергу, громадянин Російської Федерації ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем ЗС РФ, а саме командиром мобільного загону особливого призначення (ОМОН) Управління Федеральної служби військ національної гвардії РФ по Чеченській Республіці «Ахмат», діючи умисно, усвідомлюючи, що агресія проти України та її жителів організована і здійснюється представниками влади та ЗС РФ, які діють в порушення ст.ст. 1-3, 68 Конституції України, всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, порушив принципи Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимог частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) з мотивів перешкоджання євроінтеграційному курсу розвитку України, встановлення контролю Російської Федерації над політичними, економічними та інформаційними процесами в Україні, виконуючи злочинні накази, у складі підрозділу, в якому він проходив військову службу, здійснив перетин державного кордону України в рамках широкомасштабного вторгнення підрозділів Збройних сил Російської Федерації, спільно з іншими військовими формуваннями РФ, з метою окупації території України, із бойовим застосуванням їх штатної зброї, а також приймав безпосередню участь у актах збройної агресії на території селища міського типу Бабинці Бучанського району Київської області.

Слідчий у клопотанні вказує, що 07.03.2022 близько 12 год. 00 хв., перебуваючи на території Київської області у Бучанському районі, військовослужбовець Російської Федерації ОСОБА_7 , знаходячись неподалік будинку АДРЕСА_3 , разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням військовослужбовцями ЗС РФ, достовірно знаючи, що вказане домоволодіння належить старості смт. Бабинці ОСОБА_8 , з метою проведення обшуку, проник на його територію, де в цей час перебував неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та побачивши останнього, у ОСОБА_7 виник умисел на захоплення його в полон.

Перебуваючи у вказаному будинку, ОСОБА_7 для реалізації свого злочинного умислу, в порушення ст. 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української PCP «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03.07.1954 та ст. 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І) від 8 червня 1977 року, будучи озброєними автоматичною вогнепальною зброєю, з метою подавлення волі та спроможності ОСОБА_9 до опору, достовірно знаючи, що останній є неповнолітнім, умисно направив на нього автоматичну зброю та, погрожуючи вбивством, що було сприйнято потерпілим як реальне, проводив допит щодо наявності у ОСОБА_9 зброї, місць розташування ЗСУ та територіальної оборони України.

Як вказує слідчий у клопотанні, ОСОБА_7 продовжуючи погрожувати автоматичною зброєю та вбивством неповнолітньому ОСОБА_9 , яку останній сприйняв як таку, що може здійснитися, в порушення ст.ст. 31,32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, примусив останнього вийти до поля, що знаходиться біля вказаного домоволодіння, та змусив викрикувати: « ОСОБА_10 виходь! Не ховайся, а то мене вб`ють», оскільки ОСОБА_7 було відомо про те, що батько потерпілого є старостою селища.

Після цього, за вказівкою ОСОБА_7 , невстановлені досудовим розслідуванням військовослужбовці Російської Федерації проти волі неповнолітнього потерпілого протиправно відкрито захопили його, підвели до броньованого автомобіля, та, в порушення ст.ст. 31,32 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ОСОБА_7 приставив до горла ніж, погрожуючи вбивством останнього, яке потерпілий сприйняв реально, знову допитував неповнолітнього щодо розташування Збройних сил України, територіальної оборони та зброї.

У подальшому, ОСОБА_9 позбавили можливості вільно пересуватись, протиправно перешкоджаючи йому обирати за своєю волею місце знаходження, із погрозами вбивства, за вказівкою ОСОБА_7 посадили в броньований автомобіль, де він не мав бажання знаходитись та не мав можливості вільно залишити вказаний автомобіль, тобто взяли в полон.

Залишивши територію домоволодіння АДРЕСА_3 , на броньованому автомобілі ОСОБА_7 в порушення ст.ст. 31,32,147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, погрожуючи ОСОБА_9 зброєю та вбивством, взявши в полон, змусив останнього їздити з ним та іншими військовими РФ у вказаному броньованому автомобілі з метою допиту потерпілого щодо місць розташування Збройних сил України.

Після цього, не отримавши від ОСОБА_9 запитувану інформацію військовослужбовці РФ залишили остатнього біля селищної ради, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, під час проведення досудового слідства, органом досудового розслідування встановлено наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

12.08.2022 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

10.08.2022 складено, але не вручено повідомлення про підозру військовослужбовцю Збройних сил Російської Федерації ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, у зв`язку із перебуванням останнього на території держави-агресора.

На виконання вимог ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення та відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою, та відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Так, 12 серпня 2022 року вручено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчинені злочину передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та повістки про виклик на допит в якості підозрюваного на 16.08.2022, 17.08.2022 та 18.08.2022 опубліковано повідомлення про підозру та повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, зокрема, в офіційній газеті органів державної виконавчої влади України, «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб- сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

16.08.2022, 17.08.2022 та 18.08.2022 ОСОБА_7 на допит в якості підозрюваного не з`явилися та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

Згідно з повідомленням УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, ОСОБА_7 у складі збройних сил Російської Федерації, які окупували с. Бабинці Київської області, виїхав з території України на територію Російської Федерації, де й знаходиться до теперішнього часу.

Разом з тим, під час проведення досудового розслідування встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 не вдалося.

29.08.2022 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук.

У клопотанні поставлене питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із існуванням ризиків: переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, його захисника, крім випадків, передбачених частиною 6 цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає можливим здійснювати розгляд клопотання за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладення на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що пред`явлена органами досудового розслідування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозра за ч. 1 ст. 438 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 276-278 КПК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_7 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази, зокрема, протокол допиту свідка ОСОБА_11 , протокол допиту свідка ОСОБА_12 , протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 , протокол допиту свідка ОСОБА_13 , протокол допиту свідка ОСОБА_14 , протокол допиту свідка ОСОБА_15 , протокол допиту свідка ОСОБА_16 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.06.2022, протокол слідчого експерименту від 30.06.2022 та інші матеріали кримінального провадження, які на думку слідчого судді, обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Так, в ході судового розгляду клопотання знайшли своє підтвердження ризики переховування від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, та з моменту повідомлення про підозру пройшов незначний проміжок часу. Крім того, на даний час підозрюваний ОСОБА_7 знаходиться на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, де може і надалі продовжити вчиняти аналогічне кримінальне правопорушення, або вчинити інше правопорушення, пов`язане з порушенням законів та звичаїв війни.

За таких обставин, слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки про його існування вказує і сама суть вчиненого підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, пов`язаного із жорстоким поводженням з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя вважає доведеним ризик знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час органами досудового розслідування проводиться низка слідчих (розшукових) дій з метою встановлення всіх обставин справи, а підозрюваний ОСОБА_7 на даний час перебуває у розшуку та може вчиняти активні дії з метою знищення, схову або спотворення доказів вчиненого ним кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_7 , його майновий та сімейний стан, обставини вчиненого ним кримінального правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, який відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а також ту обставину, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 438 КК України, який він вчинив під час дії воєнного стану в Україні, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 199, 303, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого 1 слідчого відділу слідчого управління Головного управління СБ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1