Справа №357/9881/20. Провадження №11-кп/824/3033/2022 Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 514 КПК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

27 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2022 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_7
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_8 ,

у с т а н о в и л а:

Цією ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2022 року задоволено клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Застосовано до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Також вирішені питання про долю речових доказів в даному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом

першої інстанції обставини

Ухвала мотивована тим, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №106 від 21.04.2021 року, складений експертами КНП КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» смт. Глеваха Київської області, ОСОБА_10 на момент скоєння інкримінованих йому дій страждав на деменцію змішаного ґенезу нейроінфекційного, судинного, інтоксикаційного. Тому за своїм психічним станом ОСОБА_10 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Так, ОСОБА_10 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, так як страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок комбінованого вживання психоактивних речовин (алкоголю, оптантів) та потребує лікування від цього захворювання. Протипоказань для такого лікування у нього не виявлено.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим рішенням суду першої інстанції, прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_11 подала апеляційну скаргу в якій просить: змінити ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2022 року про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, а саме із мотивувальної частини виключити посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_10 при вчиненні суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України; в іншій частині ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, зазначає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування вимог закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Також вказує на те, що ОСОБА_10 , перебуваючи у стані неосудності, не міг усвідомлювати суб`єктивну сторону вчинюваного ним суспільно небезпечного діяння, що свідчить про відсутність мати умисел і мету, які відповідно до ст. 505 КПК України в цьому випадку встановленню не підлягають.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, захисника, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, вивчивши та перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2022 року задоволено клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відносно ОСОБА_10 .

Висновки суду про вчинення ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння, яке містить об`єктивні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України , а також вид застосованих примусових заходів медичного характеру, у апеляційній скарзі не оспорюються і судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо безпідставного посилання місцевого суду на наявність умислу, мети і мотиву, тобто ознаки суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, у ОСОБА_10 при вчиненні суспільно небезпечних діянь.
Так, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.
Відповідно до ст.ст. 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Згідно з Постановою Верховного Суду від 13.06.2019 у справі № 185/67/18, усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Зокрема, при вчиненні крадіжки винний усвідомлює, що він порушує право власності, таємно викрадає чуже майно і тим самим завдає потерпілому майнової шкоди. Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення. Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність. Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб. Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини, а умисна форма вини при цьому передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.
Разом з тим, особа може бути позбавлена здатності усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Такий стан особи при вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, за визначеними у ч.2 ст.19 КК України критеріями визначає неосудність особи та виключає притягнення її до кримінальної відповідальності. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №106 від 21.04.2021 року, складений експертами КНП КОР «Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання» смт. Глеваха Київської області, ОСОБА_10 на момент скоєння інкримінованих йому дій страждав на деменцію змішаного ґенезу нейроінфекційного, судинного, інтоксикаційного. Тому у період, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

З зазначеним станом, що є юридичним критерієм неосудності, несумісні наявність у свідомості чітко сформованого умислу у розумінні ст. 24 КК України, а також мети і мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину.

Так, зазначені в судовому рішенні висновки суду про психічне ставлення неосудної особи до вчиненого суспільно небезпечного діяння не ґрунтуються на правильному тлумаченні закону про кримінальну відповідальність, яке б відповідало його точному змісту, а відтак є свідченням неправильного застосування такого закону.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - зміні на підставі ст. 409 КПК України у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 514 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Матерніцької Анастасії, задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, змінити. З мотивувальної частини виключити посилання на спрямованість умислу, мету і мотив дій ОСОБА_10 при вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 з ю б і н ОСОБА_13 Ш р о л ь