Справа № 947/9259/21
Провадження № 1-кп/947/570/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2022 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 01.01.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

24.02.2022 року указом президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який продовжено до 21.11.2022 року.

Згідно рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні, в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Обвинувачений ОСОБА_5 які утримується в ДУ "ОСІ" до суду не доставлений, оскільки доставка обвинуваченого з ДУ "ОСІ" неможливо у зв`язку з наявністю воєнного стану на території країни.

Відеоконференція з ДУ "ОСІ " не проводилися у зв`язку з відсутністю Інтернет зв`язку.

Враховуючи зміст листа Верховного суду від 03.03.2022 року "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану" допускається розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі обвинуваченого.

Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

До суду надійшов лист Сектора філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінальної служби України» в Миколаївській та Одеській областях №1044/МИ-22 від 20.09.2022 року з якого вбачається, що ув`язненому ОСОБА_5 , який утримується в ОСІ, був встановлений діагноз: Остеосаркома грудної стінки зправа 12ВN1M1, IV ст.Mts в печінці. Лікарем онкологом з КНП «ОООД» надана рекомендація, що пацієнт потребує препарати з списку «А» для можливого полегшення його самопочуття. Забезпечення такими препаратами в умовах ОСІ не можливе. Також неможливо купування больового синдрому у ОСОБА_5 , є труднощі в знеболенні в умовах ДУ «ОСІ».

Прокурор просив продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, залишив місце злочину не надав необхідну первинну медичну допомогу потерпілому тим самим зникнувши з місця злочину намагався втекти та уникнути від відповідальності, у зв`язку з чим може переховуватися від суду. Також, обвинувачений ОСОБА_5 не одружений, не має дітей, тобто відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно чинити тиск на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, може скоїти інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що на теперішній час стан здоров`я ОСОБА_5 сильно погіршився, йому встановлено діагноз Остеосаркома грудної стінки зправа 12ВN1M1, IV ст.Mts в печінці. Внаслідок зазначеного захворювання,обвинувачений ОСОБА_5 потребує лікування препарати з списку «А», які забезпечити в умовах ОСІ не можливо, що підтверджується листом Сектора філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінальної служби України» в Миколаївській та Одеській областях № №1044/МИ-22 від 20.09.2022 року.

Вислухавши думку учасників провадження, дослідивши лист Сектора філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінальної служби України» в Миколаївській та Одеській областях від 20.09.2022 року, суд, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду, суд за клопотання сторони захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 КПК України.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, з рішення ЄСПЛ у справі "Смирнов проти Росії" від 24 липня 2003 року вбачається, що питання щодо того, чи була розумною тривалість тримання особи під вартою, не може вирішуватися абстрактно (п.п.61, 62). Наявність підстав тримання під вартою обвинуваченого повинні оцінюватися в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних її обставин. Тривале ж утримання під вартою людини може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак, інтересами суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (аналогічне рішення ЄСПЛ від 26 січня 1993 року у справі "Ш. проти Швейцарії"). Саме на національні судові органи покладається обов`язок забезпечувати розумність строків тримання обвинуваченого під вартою. Для цього суди повинні розглянути всі факти на користь і проти існування суспільного інтересу, який, при належному забезпеченні принципу презумпції невинуватості, виправдовує відхід норми про повагу до особистісної свободи і викласти ці міркування у своїх рішеннях щодо клопотань про звільнення з-під варти.

Згідно рішень ЄСПЛ у справі Панченко проти Росії ризик втечі не повинен оцінюватися тільки на підставі суворості покарання, яке може слідувати; Бегчіев проти Молдови - ризик втечі повинен оцінюватися в світлі таких факторів, як характер людини, його моральні принципи, наявність місця проживання і роботи, сімейні узи, будь-які інші зв`язки з країною, в якій ведеться його переслідування; справа Ньюмейстер проти Австрії - ризик втечі неминуче знижується з плином часу, проведеного в ув`язненні; Ідалов проти Росії, Гаріцкі проти Польщі, Храіді проти Німеччини, Іліжков проти Болгарії - серйозність майбутнього покарання є релевантною обставиною при оцінці небезпеки втечі обвинуваченого, сама по собі тяжкість звинувачення не може служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення, що також знайшло своє відображення в рішенні Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003.

В п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України» зазначено, що визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з п. 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Згідно ч.1, ч.2 ст.182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

За вказаних обставин, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_5 , має постійне місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , його віку, враховуючі його стан здоров`я на теперішній час, що він має тяжкі захворювання, а саме: остеосаркома грудної стінки зправа 12ВN1M1, IV ст.Mts в печінці, що підтверджено листомСектора філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінальної служби України» в Миколаївській та Одеській областях №1044/МИ-22 від 20.09.2022 року. Обвинувачений ОСОБА_5 потребує постійного тривалого лікування в спеціалізованому профільному закладі МОЗ, що в умовах ОСІ здійснювати не можливо, враховуючи зазначене суд не знаходить підстав для подальшого застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 без прямих порушень вимог Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та вважає, що на момент розгляду клопотання відсутні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, і тому достатнім для їх запобігання є застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд вважає за необхідне відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на нього наступні обов`язки: знаходитись з 21.00 до 07.00 години наступної доби за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не відлучатися з населеного пункту за постійним місцем проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з потерпілими по справі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178,181, 182,183,184,194,197,331,350,369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну апобіжного заходу обвинуваченомуОСОБА_5 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, задовольнити.

Змінити, обраний відносно ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 20.11.2022 року, та покласти на нього відповідно до ст. 194 КПК України наступні обов`язки: знаходитись з 21.00 до 07.00 години наступної доби за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не відлучатися з населеного пункту за постійним місцем проживання без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати до суду за кожною вимогою, утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими та потерпілими по справі, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ст.202 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 , підлягає негайному звільненню з під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання.

Виконання ухвали та контроль за поведінкою обвинувачених покласти на начальнику Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, якому відповідно до вимог ч.4 ст.181 КПК України необхідно негайно поставити обвинуваченого на облік, про що повідомити суд.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця ув`язнення обвинуваченого та відповідній посадовій особи начальнику Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.2 ст.179 КПК України у разі невиконання умов запобіжного заходу у виді домашнього арешту або покладених на нього обов`язків, до них може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1