Справа № 132/1589/22
Ухвала

Іменем України

03 квітня 2023 року слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: скаржника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка Вінницької області скаргу адвоката ОСОБА_5 на постанову заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 31 січня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 22 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2023 року до слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області звернувся адвокат ОСОБА_5 , який згідно ордеру серії АВ № 1060769 від 10.03.2023 року, діє від імені та в інтересах ОСОБА_7 , яка відповідно до постанови заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 03.11.2022 року, визнана законним представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із даною скаргою, в якій просить скасувати постанову заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 31.01.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000197 від 22.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що в провадженні СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області знаходилось кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000197 від 22.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Дане кримінальне провадження 31.01.2023 року заступником начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 було закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Натомість, органом досудового слідства не було вчинено всіх дій, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, та не виконано всіх процесуальній дій, а тому на думку скаржника постанова є незаконною та необґрунтованою, в зв`язку з чим просить задовольнити скаргу.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.03.2023 року, скаргу передано на розгляд слідчому судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 , який своєю ухвалою від 17.03.2023 року призначив розгляд питання про поновлення скаржнику процесуального строку на звернення до суду із вказаною скаргою.

Відповідно до ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_10 від 27.03.2023 року, поновлено скаржнику адвокату ОСОБА_5 строк на звернення до суду із скаргою на постанову про закриття кримінального провадження від 31.01.2023 року, відкрито провадження за скаргою, яку призначено до судового розгляду.

Скаржник адвокат ОСОБА_11 в судовому засіданні підтримав доводи поданої скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначеній в ній.

Слідчий ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечував проти доводів поданої скарги та просив у її задоволенні скаржнику відмовити через її необґрунтованість.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час, місце розгляду скаргу був повідомлений належним чином, із клопотанням про перенесення розгляду скарги до суду не звертався. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши доводи поданої скарги, вислухавши позицію скаржника та слідчого, дослідивши оскаржувану постанову та додані до скарги матеріали, приходжу до наступних висновків:

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до статті 24 КПК України це право гарантується кожному.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні під час досудового провадження. Серед даного переліку є рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В статті 284 КПК України наведено вичерпний перелік підстав, за наявності яких кримінальне провадження підлягає закриттю, серед яких встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення (пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України).

Зі змісту статті 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Слідчим суддею з наданих матеріалів встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області знаходилось кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 22 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Постановою заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 31 січня 2023 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 22 липня 2022 року, закрите у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені і у частині 4 статті 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно статей 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами частини 1 статті 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм статті 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З положень статті 83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до вимог статті 110 КПК України, постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно положень статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, та чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у його вчиненні.

Згідно частини 2 статті 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського суду з прав людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А, в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Як встановлено з оскаржуваної постанови, підставою для закриття кримінального провадження слідчий зазначив відсутність в діях ОСОБА_9 , складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, з посиланням при цьому на висновок автотехнічної експертизи № СЕ-19/102-22/16666-ІТ від 17.11.2022 року, яка проведена виключно на вихідних даних, отриманих від самого ОСОБА_9 в ході проведеного за його участі слідчого експерименту, без зазначення технічних засобів, за допомогою яких здійснювались відповідні заміри та визначались числові показники.

З витребуваних матеріалів досудового розслідування встановлено, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 не відмовлявся від проведення за його участі слідчого експерименту, за наслідками якого, слідчий мав можливість отримати від потерпілого дані щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, їх порівняти із даними, що надав ОСОБА_9 , та у разі встановлення їх розбіжностей (потиріччя), провести їх одночасний допит, та після цього визначитись з питанням можливості проведення експертного дослідження.

Проте, цього зроблено не було, а отже не були виконані всі необхідні слідчі та/або розшукові дії, направлені для повного та всебічного розслідування даного кримінального провадження, з метою виявлення фактичних даних, на підставі яких встановлюються наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Таким чином, досудове розслідування в даному кримінальному провадженні проведено неповно, оскільки всупереч вимогам КПК України, були однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням цього, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження, не відповідає вимогам статті 110 КПК України, оскільки не містить належного обґрунтування та мотивів її прийняття.

За вищевказаних обставин, вважаю, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження для проведення додаткового розслідування, в ході якого необхідно в повному обсязі усунути зазначені недоліки та виконати слідчі дії, направлені на встановлення обставин події.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування слід вжити заходів щодо встановлення об`єктивної істини, провести необхідні слідчі дії, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2, 7, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_5 на постанову заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 31 січня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 22 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України задовольнити.

Постанову заступника начальника СВ відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 від 31 січня 2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 22 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України скасувати та провести додаткове розслідування, в ході проведення якого виконати всі вимоги, викладені в мотивувальній частині цієї ухвали, за результатом чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Копію цієї ухвали, невідкладно направити до відділення поліції № 1 Хмільницького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, для виконання.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя