У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 14" грудня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії

судової палати з розгляду кримінальних справ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 - ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000019

за апеляційною скаргою прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2022 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Первомайськ, Миколаївської області, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

-обвинуваченої за ч. 2 ст. 436-2, ч.2 ст.342 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2022 року ОСОБА_8 засуджена:

- за ч. 2 ст.342 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі;

- за ч.2 ст.436-2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі строком 3 роки без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Вирішено питання щодо речових доказів та застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить вирок скасувати в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у застосуванні кримінального закону, який не підлягає застосуванню.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 засудженою за ч.2 ст.342 КК України до 2 років позбавлення волі; за ч.2 ст.436-2 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання ОСОБА_8 у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією майна.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення та доведеності його вини.

Зазначає, що суд першої інстанції належним чином не мотивував рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, переконливих доводів на підтвердження можливості виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства не навів, вказавши лише про щире каяття, вчинення обвинуваченою злочину вперше, позитивну характеристику за місцем проживання, догляд за матір`ю похилого віку.

Наголошує, що судом враховано одні і ті ж обставини як при призначенні покарання так і при звільненні від його відбування.

Апелянт зазначає, що судом не враховано те, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене, ч.2 ст.436-2 КК України, об`єктом якого є суспільні відносини щодо миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, в умовах збройної агресії рф та з метою дискредитації Збройних сил України.

Крім того, звертає увагу на те, що за висунутим обвинуваченням за ч.2 ст.342 КК України об`єктом правопорушення є суспільні правовідносини щодо авторитету органів державної влади. Зазначає, що судом не враховано спосіб вчинення зазначеного кримінального правопорушення, оскільки під час проведення слідчої дії (обшуку) вказана особа поводила себе зухвало, неадекватно та протиправна поведінка останньої була зупинена лише за втручання служби патрульної поліції.

Апелянт вважає, що суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання - щире каяття.

Зазначає, що під час досудового слідства, в судових засіданнях, а також у судових дебатах обвинувачена вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях не визнала, не покаялася, покази надавати відмовилася, що не свідчить про її щире каяття.

Окрім того, вважає, що суд недостатньо врахував дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона за місцем проживання характеризується посередньо, не має постійного джерела доходу.

Крім того, зазначає, що при призначенні покарання судом належним чином не обгрунтовано підстави не застосування конфіскації майна та не враховано позицію сторони обвинувачення щодо застосування такого покарання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

З 12.04.2022 та щонайменше до 21.04.2022 ОСОБА_8 , будучи громадянкою України, усвідомлюючи злочинність своїх дій, будучи обізнаною про здійснення рф збройної агресії проти України, керуючись ідеологічними мотивами, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за допомогою персонального комп`ютеру та мобільних телефонів, використовуючи профілі у соціальних мережах «Фейсбук» та російського походження «Однокласники» і «Вконтакте» розміщувала та поширювала фото-, відеоматеріали та текстові пости, у яких містилася інформація щодо прославляння і виправдовування дій військових ЗС рф на території України та поширення неправдивої інформації, котра дискредитує дії військових Збройних сил України, тим самим проводячи пропаганду, спрямовану на виправдування та схвалення збройної агресії рф проти України, та здійснюючи психологічний вплив на користувачів зазначених соціальних мереж.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, а саме: поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань російської федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також представників окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, а саме: поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії російської федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань російської федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також представників окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Крім того, 21.04.2022 о 11.02 год. на виконання ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 21.04.2022 наданої у рамках кримінального провадження № 0000019 від 12.04.2022, слідчий СВ Первомайського РВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_9 у присутності прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_10 , за оперативним супроводженням Первомайського РВ УСБУ в Миколаївській області, а саме оперуповноваженого ОСОБА_11 , прибули за адресою проведення слідчої дії АДРЕСА_1 , де зареєстрована та проживає ОСОБА_8 .

Перебуваючи у веранді будинку останньої, прокурор Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_10 реалізуючи покладений на неї обов`язок дотримання чинного законодавства під час проведення слідчих дій, розпочала зачитувати ОСОБА_8 у присутності понятих та інших учасників слідчої дії, ухвалу Первомайського міськрайонного суду про дозвіл на проведення обшуку. Тобто в усній формі довела про намір на законних підставах здійснити обшук у домоволодінні ОСОБА_8 .

У цей час остання почала активно фізично протидіяти здійсненню названими вище працівниками правоохоронних органів покладених на них службових обов`язків. Тобто, ОСОБА_8 умисно, з метою вчинення опору працівникам правоохоронних органів, перешкоджала слідчому пройти до будинку для проведення обшуку, а саме: закрила собою вхідні двері до будинку, висловлювала образи на адресу прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_10 , хапала за верхній одяг оперуповноваженого Первомайського РВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_11 , тим самим чинячи опір працівникам правоохоронних органів під час виконання ними службових обов`язків.

Вказаними діями ОСОБА_8 перешкодила виконанню обов`язків працівників правоохоронних органів, що призвело до затримки у подальшому проведенні обшуку.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, а саме: опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Позиції учасників судового провадження.

До початку апеляційного розгляду прокурор заявив клопотання про відмову від поданої апеляційної скарги.

Захисник підтримав клопотання прокурора.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників провадження щодо клопотання прокурора, вивчивши матеріали судового провадження суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Як передбачено ч.1 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Згідно ч.2 ст. 403 КПК України, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

З урахуванням того, що скарги від інших учасників провадження не надходили, суд вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора слід закрити у зв`язку з відмовою апелянта від апеляційної скарги.

Керуючись ст. 403 ч.2, ст. 405 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 серпня 2022 року щодо ОСОБА_8 - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14