Дата документу 06.12.2022 Справа № 937/4787/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1364/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/4787/18Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01 листопада 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт Михайлівка, Михайлівського району Запорізької області, проживає у АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.186 КК,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт Магдалинівка Дніпропетровської області, проживає у АДРЕСА_3 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст.186 КК,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду до 30.12.2022 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просив ухвалу суду скасувати та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Свої вимоги мотивував тим, що судом продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі необґрунтованого наявними доказами обвинувачення. Наявність ризику впливу на свідків та потерпілих, які знаходяться на непідконтрольній території України, не відповідає дійсності. Зазначає, що раніше не судимий, має постійне місце проживання у АДРЕСА_4 ).

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив ухвалу суду скасувати та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Свої вимоги мотивував тим, що судом продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на підставі необґрунтованого обвинувачення. Наявність ризику впливу на свідків та потерпілих, які знаходяться на непідконтрольній території України, не відповідає дійсності. Крім того, вказує, що раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та має постійне місце проживання у АДРЕСА_5 ).

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; з`ясувавши позицію обох обвинувачених, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг та наполягали на їх задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 в апеляційному порядку ніким не оскаржена, то згідно положень ч.1 ст.404 КПК ухвала суду в цій частині не переглядалася.
В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні передбачених ч.ч.2, 3 ст.186 КК кримінальних правопорушень, ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч.ч.2,3 ст.186 КК кримінальних правопорушень та ОСОБА_8 у вчиненні передбачених ч.ч.2,3 ст.186 КК кримінальних правопорушень.

Розпорядженням Верховного Суду територіальна підсудність судових справ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на час воєнного стану визначена за Комунарським районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинувачених, виходив з того, що у справі існують ризики того, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому застосування жодного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.
Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

На підтвердження вказаних ризиків свідчить те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів проти власності, один з яких відноситься до категорії тяжких, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло, і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.
Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані кримінальні правопорушення.
Крім того, зазначений ризик посилюється відсутністю у ОСОБА_6 стійких соціальних зв`язків, він неодружений, дітей на утриманні не має, місця проживання на підконтрольній території України не має.
З матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів проти власності, один з яких відноситься до категорії тяжких, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням у житло, і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.
Такі обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані кримінальні правопорушення.
Між тим, зазначений ризик посилюється відсутністю у ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків, він неодружений, місця проживання на підконтрольній території України не має. В матеріалах кримінального провадження відсутні достовірні відомості щодо перебування на утриманні ОСОБА_7 дітей.
Згідно наданих матеріалів провадження встановлено, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 офіційно не працевлаштовані, постійного щомісячного доходу не мають. Обвинувачені вчинили інкриміновані злочини за попередньою змовою групою осіб, зокрема в період перебування на розгляді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області ряду кримінальних проваджень відносно останніх.
На переконання колегії суддів, такі обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за відсутності стримуючих факторів їх належної процесуальної поведінки та законних джерел доходу, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю можуть продовжити займатись протиправною діяльністю, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення.
Перевіряючи доводи апелянтів щодо наявності в обох фактичного місця проживання у м.Запоріжжі, колегія суддів зауважує, що будь-яких доказів на підтвердження права користування даним житлом чи права проживання в ньому матеріали провадження не містять та під час апеляційного розгляду не долучено.

Твердження ОСОБА_6 , ОСОБА_7 щодо відсутності доказів існування ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки заявлені ризики районним судом встановлено не було.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження колегія суддів усупереч доводам апеляційних скарг обвинувачених вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 і ОСОБА_7 перебувати на волі.
Наведені вище обставини у їх сукупності дали суду достатні підстави для висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам.
На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь, даним про особи обвинувачених та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_6 і ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять.
Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційних скаргах обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченим за наслідками апеляційного розгляду.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 01 листопада 2022 року в частині продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4