233 № 233/2503/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у закритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001777 від 04 листопада 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області, громадянина України, має середню технічну освіту, не одружений, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період на посаді стрільця 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , військове звання - солдат, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти на 60 днів, зважаючи на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явся з невідомих суду причин, на телефонні дзвінки секретаря судового засідання не відповідав.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти розгляду клопотання прокурора у відсутність захисника ОСОБА_5 , відмовився від призначення йому безоплатного захисника для проведення окремої процесуальної дії; проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив відмовити в його задоволенні посилаючись на те, що не відмовлявся і не відмовляється виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини, протягом майже двох діб з дня, коли він відмовився виконувати бойове розпорядження, до дня затримання, він нікуди не тікав, і в подальшому переховуватись або чинити на когось вплив не має наміру. Просив звільнити його з-під варти та дозволити продовжити виконувати обов`язки військової служби.

Оскільки кримінальне правопорушення, в скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 , не відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, і на теперішній час відсутні передбачені законом підстави для обов`язкової участі захисника у кримінальному провадженні, суд, з урахуванням думки обвинуваченого, взнав за можливе розглянути клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого у відсутність захисника.

Суд, вислухавши учасників судового провадження та вивчивши клопотання прокурора та сторони захисту дійшов такого висновку.

Відповідно до ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_4 продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти до 23 лютого 2023 року включно.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих і свідків, тощо.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_4 у інкримінованому кримінальному правопорушенні, не даючи оцінки жодному доказу, зібраному у справі, вважає за доцільне продовжити відносно нього строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, беручі до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- ризик переховування від суду, що підтверджується тим, що суворість покарання за вчинення тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років, може бути визнане обвинуваченим ОСОБА_6 більш небезпечним, ніж втеча. У зв`язку з чим запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, не надасть повної можливості контролювати обвинуваченого та забезпечити повний та всебічний розгляд кримінального провадження у суді.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, з урахуванням положень ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», Закону України «Про Військову службу правопорядку у Збройних Силах України», Порядку тримання засуджених, узятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, тримання під вартою в ізоляторі тимчасового тримання повинно відбуватись на гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

В той же час суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, не доведені, оскільки, по-перше, не надано будь-яких доказів на підтвердження наміру обвинуваченого впливати на свідків у кримінальному провадженні; по-друге, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином за своїм обґрунтуванням фактично дублює інші ризики; по-третє, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, відповідно до обґрунтування прокурора, є похідним від ризику переховування і пов`язаний виключно зі статусом обвинуваченого (військовослужбовець), який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, тобто не є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_4 , характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Більше того, відповідно до вимог ч. 8 ст. 176 КПК України Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті., тобто тримання під вартою.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи особливу суспільну небезпеку протиправного діяння обвинуваченого, суд вважає недоцільним визначення розміру застави.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 182, 183, 331, 372, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти - задовольнити.

Продовжити строк застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Липняжка Добровеличківського району Кіровоградської області, запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , до 23квітня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена учасниками процесу шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1