У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.04.2023 року включно.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через необґрунтованість клопотання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.04.2023 року включно.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку захисника, стороною обвинувачення не була доведена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що зважаючи на дані про особу підозрюваного, до нього може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

В провадженні СВ ВП №2 ХРУП ГУ НП України в Херсонській області перебуває кримінальне провадження за фактом кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_8 , близько 17 години 00 хвилин, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відкрито, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , в умовах воєнного стану, перебуваючи біля 4-го під`їзду будинку № 20 по вул. Святих Кирила та Мефодія в м. Херсон разом із потерпілим ОСОБА_9 почали почергово наносити йому тілесні ушкодження, які виразились в тому, що спершу ОСОБА_6 , наніс йому удар кулаком в обличчя, а ОСОБА_8 наніс удар ногою в область тулуба та подальшого утримання потерпілого на місці тримаючи його за одяг.

Далі, потерпілий ОСОБА_9 був змушений підкоритись їхнім незаконним вимогам та аби запобігти подальшому нанесенню йому ушкоджень, всупереч своєї волі згодився надати їм будь-яке своє майно на їх розсуд, у зв`язку із чим ОСОБА_6 згідно вказівки ОСОБА_8 залишився чекати на вказану місці, а останній через відчинені вхідні двері проник до квартири АДРЕСА_2 вказаного будинку, куди його всупереч своєї волі впустив потерпілий та вже перебуваючи в якій ОСОБА_8 почав оглядати наявне там майно з метою незаконного заволодіння ним згідно своїх вподобань.

Після цього, потерпілий ОСОБА_9 почав заперечувати щодо передачі ОСОБА_8 свого майна, на що останній з метою подавлення спротиву наніс удар кулаком по обличчю потерпілому, внаслідок якого той припинив свої спроби протидіяти незаконним діям ОСОБА_8 і був змушений їм підкоритись, внаслідок чого ОСОБА_8 незаконно заволодів, грошовими коштами в сумі 1000 грн., мобільним телефоном марки «Neffos TR319А», монітором, системним блоком, телевізором марки «LG», WI-FI роутером, Pawerbank в кількості 2 шт., мобільним телефоном «Nokia», частину з яких виніс з квартири на вулицю до ОСОБА_6 самостійно, а частину силоміць змусив винести потерпілого ОСОБА_9 , та після чого передавши ОСОБА_6 вказане майно потерпілому вдалось піти звідти, а ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , викрадене майно обернули на свою користь та розпорядились ним на власний розсуд.

В результаті вказаних протиправних дій потерпілому ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 5000 гривень.

23.02.2023 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відомості щодо особи підозрюваного, який офіційно не працює та не має легальних джерел доходу, не одружений, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що СВ ВП №2 ХРУП ГУ НП України в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

23.02.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.

Така обґрунтованість підтверджується наступними матеріалами: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом огляду місця події від 22.02.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 ; протоколом затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, та іншими матеріалами провадження.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що існує значна ймовірність того, що розуміючи наслідки вчиненого, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, проживає у м. Херсон, яке на даний час є прифронтовим містом, офіційно не працює та не має легальних джерел доходу, не одружений, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків не зробив, знову вчинив даний злочин. Окрім того щодо нього розглядаються обвинувальні акти у Херсонському міському суді з кваліфікацією за ст. 125 та ст. 128 КК України - вказане свідчить про схильність останнього до злочинної антисоціальної поведінки, з огляду на те, що підозрюваному відоме місце мешкання потерпілого у даному кримінальному провадженні, більше того підозрюваний вже вживав заходів фізичного впливу на потерпілого в ході вчинення злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Недостатність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 іншого більш м`якого запобіжного заходу обґрунтована наявністю вищевказаних ризиків.

Вищенаведені обставини надають достатньо підстав вважати, що тільки застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 саме такого виняткового найсуворішого запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Доводи апелянта відносно того, що слідчим суддею не наведено обставин на користь висновку про обґрунтованість підозри, зміст яких міг би мати належність до предмету доказування кола юридичних фактів та те, що суд обмежився наведенням переліку законодавчих підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи не є слушними та спростовуються матеріалами судового провадження та висновками слідчого судді, викладеними в ухвалі.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року, щодо ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: