Справа № 361/6021/22
Провадження № 1-кс/361/1234/22
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Ухвала
22 листопада 2022 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
У ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CAMRY», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 , вилучено та направлено на зберігання на територію Броварського РУП ГУНП в Київській області, що за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Ярослава Мудрого, буд. № 24.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CAMRY», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 , належить ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Автор клопотання зазначає, що автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CAMRY», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 , є засобом вчинення кримінального правопорушення, на кузові якого наявні сліди його вчинення, які є доказом вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використані, як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, тобто мають значення речового доказу. Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначений транспортний засіб відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та не застосування заходів забезпечення кримінального провадження, шляхом накладення арешту на таке майно, може призвести до його відчуження, знищення, перетворення або зміни.
14 листопада 2022 року слідчим у ході досудового розслідування винесено постанову про визнання автомобіля марки «TOYOTA» моделі «CAMRY», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 речовим доказом у кримінальному провадженні.
Окрім того, 14 листопада 2022 року постановою слідчого призначено судову інженерно-технічну експертизу, з метою з`ясування технічного стану системи робочого гальма, рульового керування та елементів підвіски автомобіля марки «TOYOTA» моделі «CAMRY», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 .
Прокурор у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, у прохальній частині клопотання просила розглянути клопотання без її участі.
Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 до суду не з`явився, про судове засідання повідомлявся повісткою.
Згідно частини 4 статті 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження, не здійснювалось, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.
Із протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 11 листопада 2022 року, вбачається, що під час огляду місця події виявлено та вилучено автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CAMRY», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 .
При цьому, 14.11.2022 року постановою слідчого СВ Броварського РУП ГУНП у Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CAMRY», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у межах вказаного кримінального провадження.
Крім того, постановою слідчого СВ Броварського РУП ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 від 14.11.2022 року, у даному кримінальному провадженні призначено інженерно-технічну експертизу, з метою з`ясування технічного стану автомобіля марки «TOYOTA» моделі «CAMRY», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 .
Слідчим суддею встановлено, що з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно прокурор звернулася до слідчого судді 15 листопада 2022 року, направивши його засобами поштового зв`язку з відділення пошти 14.11.2022 року, тобто у межах строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України.
Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання про накладення арешту на майно повинно відповідати вимогам визначеним статті 171 КПК України, то ініціатор клопотання повинен неухильного їх дотримуватися.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 1 ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої службової особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Згідно абз. 1 ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Так, згідно зі ст. 171 КПК України у клопотанні прокурора, слідчого повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Вказана норма також узгоджується зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У відповідності до приписів ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Слідчий суддя вважає, що на даний час матеріали клопотання свідчать про те, що майно, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме є доказом кримінального правопорушення і відноситься до категорії речових доказів.
Слідчий суддя при вирішенні питання про накладення арешту на майно, враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; ту обставину, що виявлений та вилучений згідно з протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 11 листопада 2022 року автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CAMRY», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 , було визнано речовими доказами; наслідки накладення арешту на майно, тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на автомобіль марки «TOYOTA» моделі «CAMRY», реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 , до моменту проведення судових експертиз.
На даний час, будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 170-173, 370-372, 376, 395 КПК України слідчий суддя,
Клопотання задовольнити.
Організацію виконання ухвали та контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1