В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження № 0003276 від 02.08.2018 року по обвинуваченню ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква. Київської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, із повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючий на утриманні доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код платнику податку НОМЕР_1 . раніше судимого:

1)21.10.2015 вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки;

2)25.04.2016 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 71. ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років 60 днів позбавлення волі. Ухвалою від 07.04.2017 звільнений з Піщанської ВК-59 умовно- достроково на 11 міс. 1 день;

3)23.09.2021 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309. ст. 75 КК України до 1 року обмеження волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік,

4)11.11.2021Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки:

5)01.11.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 4 ст. 185. ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участі учасників кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник - адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст.187 КК України, тобто вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Так, 01.08.2018 року близько 22 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (кримінальне провадження щодо якого закрито на підставі п. 5 ч.І ст. 284 КГІК України), перебуваючи в етані алкогольного сп`яніння, проходили неподалік приміщення Білоцерківського обласного краєзнавчого музею, що за адресою: площа Соборна, 4 м.Біла Церква Київської області. У цей час ОСОБА_3 та ОСОБА_7 побачили на бетонних сходах потерпілого ОСОБА_8 , який прямував в напрямку мосту через річку «Рось», після чого у них виник умисел на незаконне заволодіння майном останнього, про що вони попередньо домовились між собою.

Реалізуючи злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, що зазнає нападу, ОСОБА_7 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення розбою, маючи намір уникнути опору, умисно наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар правою рукою в обличчя, внаслідок чого останній впав на землю. В подальшому ОСОБА_7 діставши з рукава верхнього одягу заздалегідь приготовлену дерев`яну киянку, умисно наніс нею потерпілому ОСОБА_8 чисельні удари в область голови, тулуба та рук, внаслідок чого останньому завдані тілесні ушкодження у вигляді рани та садна на голові, струсу головного мозку, перелому кісток носа, вдавленого перелому передньої, задньої стінок лівої гайморової пазухи, нижньої стінки лівої орбіти, закритого перелому шиловидного відростку лівої ліктьової кістки, які згідно висновку судово-медичного експерта №463/д від 25.09.2018 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а також тілесні ушкодження у вигляді саден на тулубі, синців та саден на кінцівках, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. У цей же час ОСОБА_3 діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_7 з корисливого мотиву, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, виконуючи вимогу ОСОБА_7 щодо незаконного заволодіння майном, долаючи опір потерпілого ОСОБА_9 з кишень шортів відкрито заволодів майном останнього, а саме: шкіряним гаманцем чорного кольору з вмістом грошових коштів в сумі 20 грн. та мобільним телефоном марки «Qukitel», моделі С4, вартістю 1748.70 грн., в захисному чохлі чорного кольору вартістю 68.08 грн.

Після цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочине зникли, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 1836,78 грн.

06 грудня 2022 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0003276 та ОСОБА_3 в порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 187 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 2 ст. 187 КК України у виді у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто належного йому майна.

Також сторони погоджуються на застосування судом ч. 4 ст. 70 КК України та призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 01.11.2022.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил статтей 468, 469 ч. 4 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпілий підтвердив свою письмову згоду на укладення даної угоди та просив її затвердити, шляхом надання письмової згоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніжті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіба тому його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, яка передбачає, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, у вигляді позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових злочинів та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Питання просудові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 122, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 06 грудня 2022 року про визнання винуватості між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 ..

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду від 01 листопада 2022 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі та остаточне покарання призначити ОСОБА_3 у виді 7 років 2місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві особистої власності майна.

Строк відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

За правилами ст. 72 КК України, зарахувати, в строк, остаточно призначеного ОСОБА_3 , відбуту частину покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2022 року - повністю.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: дерев`яну киянку довжиною 37 санметиметрів зі слідами речовини бурого кольору на кінці ударної частини, олімпійку «Umbro» чорного кольору з сірими полосами зі слідами речовини бурого кольору на кінці одного із рукавів, рукавицю оранжевого кольору будівельного призначення зі слідами речовини бурого кольору на поверхні, які були вилучені 02.08.2018 в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Біла Церква по вулиці. Соборна 2а - знищити, мобільний телефон марки «Oukitel» чорного кольору, модель С4, ІМЕІ: НОМЕР_2 , задня сторона корпусу якого закрита захисним чохлом чорного кольору - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_8 , DVD-R-диск, на який записано відеозаписи з камер зовнішнього відеоспостереження Білоцерківського краєзнавчого музею від 01.08.2018, а саме відео-файли «chOl 5621» об`ємом 33992 КБ. «chO 1 5843» об`ємом 40236 КБ, «ЄНОІ 1628» об`ємом 360120 КБ - залишити зберігати при матерілах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 кошти в сумі 286 гривень на користь держави, в рахунок відшкодування витрат на проведення в ході досудового розслідування судової експертизи № 12-4/1384 від 16.08.2018.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду міста через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1