Провадження №1-кп/337/244/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, на утриманні дітей не має, не має місця реєстрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 09.04.2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185 КК України до відбуття покарання у вигляді 120 годин громадських робіт;

- 21.11.2012 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 71,72 КК України приєднано покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2012 та призначено покарання у вигляді 2 років 15 днів обмеження волі. Звільнений від відбування покарання умовно-достроково з невідбутим строком 10 місяців 16 днів;

- 03.06.2016 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до відбуття покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки

- 08.08.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186 КК України до відбуття покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03.03.2016 року та призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 17.07.2020 року у зв`язку з відбуттям строку призначеного покарання.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, за допомогою свого мобільного телефону «Nokia 3» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , м.т. НОМЕР_3 через всесвітню мережу Інтернет 12.03.2022 створив оголошення на сайті «ОЛХ» щодо продажу автомобіля «Форд Сієра».

Після чого, 17.03.2022 року о 18 годині 40 хвилин ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, шляхом обману, зловживаючи довірою, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, ввів в оману потерпілу ОСОБА_6 , повідомивши останній завідомо неправдиві відомості про те, що вказаний автомобіль на правах приватної власності належить йому, а також те, що в дійсності має намір його продажу, усвідомлюючи при цьому, що він не є власником автомобіля «Форд Сієра» та не має жодних прав на його відчуження та укладання будь-яких правочинів стосовно даного автомобіля, зазначеного в оголошенні.

Потерпіла ОСОБА_6 , будучи введеною ОСОБА_4 в оману, усвідомлюючи, що добросовісно вчиняє попередньо узгодженні дії, спрямовані на укладання договору купівлі-продажу автомобіля «Форд Сієра», здійснила перерахунок авансу на банківську платіжну картку НОМЕР_4 в загальній сумі 1500 гривень, якими 18.03.2022 о 8 годині 39 хвилин із банкоматаЕОМ для видачі наявних грошових коштів АТ КБ № CAZA0602, розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 62, ОСОБА_4 незаконно заволодів, здійснивши операцію по зняттю готівки на загальну суму 2600 грн та в подальшому розпорядився грошовими коштами на власний розсуд.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою провину визнав у повному обсязі, суду пояснив, що після звільнення з місць позбавлення волі не працював, з початку ведення воєнного стану перебував у скрутному становищі та вирішив ошукати громадян, для чого знайшов фото автомобілю та на сайті ОЛХ розмістив оголошення щодо його продажу. На оголошення відгукнулась раніше незнайома потерпіла, передзвонила йому, попросила пригнати автомобіль до Кременчука. Він, діючи за своїм планом, попросив її перерахувати йому на картку гроші за паливо у сумі 1500 грн. Як тільки сума зайшла на його рахунок, він на зв`язок більш не виходив, в подальшому оголошення видалив. Грошові кошти знімав в банкоматі, разом з тими коштами, які перераховувалися раніше. Просить його волі не позбавляти, що дасть йому можливість відшкодувати шкоду потерпілій ОСОБА_6 та іншим шести потерпілим за аналогічними злочинами, за якими йому наразі висунута підозра.

Потерпіла ОСОБА_6 заявила цивільний позов, в якому просить стягнути на її користь заподіяні збитки в розмірі 1500 грн. та 5000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, надала суду заяву щодо розгляду справи у її відсутність, в якій просить винести суворе покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги визнав у повному обсязі.

З реєстрів матеріалів досудового розслідування вбачається, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, а тому визнання обвинуваченим своєї вини, на думку суду, є цілком виправданим.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень та заявлені позовні вимоги потерпілої повністю, обвинувачений не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, з урахуванням думки сторін, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують обвинуваченого.

Суд вважає встановленим та доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, тобтозаволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення діяння; особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судимості в установленому законом порядку не зняті та не погашені, відбував покарання в місцях позбавлення волі, але на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, звільнившись з місця позбавлення волі, знову вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особистості, є працездатним, фізичних та психічних вад не має, але не працевлаштований, на обліку як безробітній не перебуває, офіційних джерел доходу немає, не одружений, має місце проживання, під наглядом у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Під час судового провадження ОСОБА_4 висловлював бажання відшкодувати заподіяну потерпілій шкоду, у зв`язку з чим за клопотанням учасників провадження судом була оголошена перерва, однак не здійснив жодних дій, спрямованих на відшкодування збитків.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд є рецидив злочинів.

З урахуванням всіх обставин справи, даних про особу обвинуваченого, враховуючи, думку прокурора та потерпілої, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, суд вважає за доцільне призначити покарання у вигляді обмеження волі на певний строк. Призначення такого покарання на думку суду, буде адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого.

Тяжке матеріальне становище та відсутність тяжких наслідків злочинної діяльності, на які посилається сторона захисту захисника, самі по собі не можуть впливати на розмір призначеного обвинуваченому покарання і не є обставинами для застосування положень ст.ст.75,76 КК України

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 обвинуваченим ОСОБА_4 визнані у повному обсязі, тому на підставі положень ст.ст. 23, 1166, 1167 ЦК України, з врахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступень вини обвинуваченого, наявність вимушених змін у його життєвих стосунки потерпілого, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст. 100 КПК України. При цьому суд враховує, що, серед іншого, згідно п.3 ч.9 ст.100 КПК України, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 № 186-р, а також відповідно до рішень військового командування про примусове відчуження або вилучення майна, ухвалених на підставі приписів Закону України «Про правовий режим воєнного стану» дозволено передавати конфісковане майно на потреби ЗСУ.

Також, слід зазначити, що 24 лютого 2022 року в Україні на підставі указу Президента України № 64/2022, введено військовий стан. 24 лютого 2022 в Запорізькій області на підставі указу Президента України № 68/2022 створено Запорізьку обласну військову адміністрацію.

Статтею 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII визначено, що військове командування разом із військовими адміністраціями можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, а саме - примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка.

Таким чином, суд враховує, що мобільний телефон Nokia 3» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , є безпосереднім предметом кримінального правопорушення, має певну цінність та може бути використаний на потреби Збройних Сил України, тому суд вважає за доцільне конфіскувати зазначений речовий доказ на користь ЗСУ.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає, відповідних клопотань заявлено не було.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, та призначити покарання у вигляді двох років обмеження волі.

Початок строку відбування покарання відраховувати з дня фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_5 ) суму відшкодування матеріальних збитків у розмірі 1500 грн., суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн, а всього 6500 грн.

Речові докази: - мобільний телефон «Nokia 3» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який зберігається згідно квитанції 2625 у камері схову ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - конфіскувати на користь Збройних Сил України.

Передати конфісковане на потреби Збройних Сил України через акт приймання-передачі товару.

Вирок суду може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику та надіслати потерпілим

Суддя: ОСОБА_1