справа № 991/1402/23
провадження №11-сс/991/179/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року м.Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваної ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 лютого 2023 року у кримінальному провадженні №0000523 від 28 липня 2017 року про продовження строку відсторонення від посади ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного рішення і встановленні судом обставини.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 лютого 2023 року задоволено клопотання сторони обвинувачення, продовжено строк відсторонення підозрюваної ОСОБА_5 від посади начальника відділу врегулювання боргів та перенесення термінів сплати платежів Департаменту по роботі з податковим боргом Державної податкової служби України до 17 квітня 2023 року включно.

В обґрунтування постановленої ухвали слідчим суддею вказано на встановлення наявності правової підстави для продовження строку відсторонення підозрюваної від займаної посади, достатність доказів, які вказують на можливе вчинення нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.5 ст.27 ч.1 ст.366 КК, враховано наслідки відсторонення від посади для інших осіб, доведеність наявності ризику впливу на свідків та підстав вважати, що саме такий захід необхідний для запобігання можливій протиправній поведінці підозрюваної, є розумним і співмірним із завданнями цього кримінального провадження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, за вимогами якої просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання детектива про продовження строку відсторонення від посади ОСОБА_5 .

Мотивуючи свої вимоги особа посилається на відсутність у матеріалах клопотання достатніх доказів, з яких вбачається, що ОСОБА_5 знала чи мала підстави для того, щоб знати про наявність ознак кримінального правопорушення за епізодами, що їй інкримінуються, могла вчиняти інкриміновані їй дії в силу своїх посадових обов`язків, у зв`язку з чим підозра є необґрунтованою.

На спростування висновку слідчого судді щодо наявності ризику незаконного впливу на свідків у разі залишення ОСОБА_5 на посаді захисник зазначає, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження фактів реалізації підозрюваною дій, спрямованих на його здійснення. Поряд з цим, слідчий суддя безпідставно відхилив доводи сторони захисту щодо відсутності потреби у відстороненні підозрюваної від посади, оскільки під час застосування до останньої запобіжного заходу був покладений обов`язок ухилятися від спілкування зі свідками, зазначеними у клопотанні про продовження строку відсторонення від посади.

Також захисник вказує на негативні наслідки продовження строку відсторонення ОСОБА_5 від посади для інших осіб, оскільки призведе як до зволікання з відпрацюванням питань, віднесених до функцій відділу, в якому вона обіймає посаду начальника, так і до неякісного виконання завдань, що може вплинути на якість роботи усієї вертикалі підрозділів по роботі з податковим боргом у цілому.

Позиції учасників провадження.

Підозрювана ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити у повному обсязі з зазначених у ній підстав.

Прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважала оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просила ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Мотиви суду.

За правилами ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини. Згідно з вимогами ст.17 КПК поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.5 ст.65-1 Закону України «Про запобігання корупції» особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

За положеннями ч.1 ст.154 КПК відсторонення від посади як один із заходів забезпечення кримінального провадження може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

Прокурор має право звернутися з клопотанням про продовження строку відсторонення від посади, яке розглядається в порядку, передбаченому ст.156 КПК (ч.1 ст.158 КПК).

Слідчий суддя, суд відмовляє у продовженні строку відсторонення від посади, якщо прокурор не доведе, що обставини, які стали підставою для відсторонення від посади, продовжують існувати, сторона обвинувачення не мала можливості забезпечити досягнення цілей, заради яких було здійснено відсторонення від посади, іншими способами протягом дії попередньої ухвали (ч.2 ст.158 КПК).

Під час розгляду клопотання про відсторонення від посади Слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність правової підстави для відсторонення від посади, достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки відсторонення від посади для інших осіб, що передбачено ч.2 ст.157 КПК.

Разом з тим, кримінальний процесуальний закон зазначає, що підставою для відсторонення від посади є наявність достатніх даних вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного чи обвинуваченого, який перебуваючи на посаді може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Надаючи оцінку зазначеним в апеляційній скарзі обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Так, у ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000523 від 28 липня 2017 року.

21 грудня 2022 року ОСОБА_5 у межах цього кримінального провадження повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.364, ч.5 ст.27, ч.1 ст.366 КК. За версією сторони обвинувачення ОСОБА_5 як начальник відділу врегулювання заборгованостей та перенесення термінів сплати платежів Департаменту погашення заборгованостей Державної фіскальної служби України - центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, уповноваженого здійснювати контроль за дотриманням податкового законодавства, організовувати роботу і здійснювати контроль за проведенням роботи з відстрочення грошових зобов`язань та/або податкового боргу, забезпечуючи на вказаній посаді керівництво діяльністю відділу врегулювання заборгованостей та перенесення термінів сплати платежів Департаменту погашення заборгованостей ДФС України, вчинила пособництво у зловживанні владою та службовим становищем, тобто в умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для інших фізичних та юридичних осіб, використання службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, а також пособництво у службовому підробленні, а саме складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. Зокрема, ОСОБА_5 , як керівник відділу на виконання незаконних вказівок, інших фігурантів кримінального провадження, на підставі підписаних ними рішень про розстрочення грошових зобов`язань та податкового боргу, здійснювала постійну координацію дій працівників управлінь погашення боргу Головних управлінь ДФС у Харківський, Полтавській та Дніпропетровських областях по підготовці позитивних висновків та укладенню договорів про розстрочення. Таким чином, Головою ДФС України, за пособництва ОСОБА_5 та директора Департаменту погашення заборгованостей ДФС України за період з травня 2015 року по березень 2016 року загалом прийнято безпідставних та незаконних рішень про розстрочення сум платежів з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин на загальну суму ,02 грн.

На обґрунтування обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, детектив додав копії матеріалів, які досліджені слідчим суддею.

Колегія суддів погоджується в повному обсязі та вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що надані суду в межах розгляду клопотання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження матеріали свідчать про існування обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Зазначені у клопотанні обставини підозри особи підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, наведених у матеріалах клопотання. В той же час на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Таким чином твердження сторони захисту стосовно здійснення слідчим суддею неналежної перевірки обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень є надуманими та спростовуються матеріалами провадження. Переконливих доводів, які б ставили під сумнів законність і вмотивованість наведеного висновку слідчого судді та під час апеляційного розгляду не встановлено.

В той же час, слідчим суддею обґрунтовано та у відповідності до вимог ст.157, 158 КПК, що передбачають підстави та порядок вирішення питання про відсторонення від посади та продовження строку відсторонення, встановлено наявність необхідних умов для задоволення клопотання сторони обвинувачення та продовження застосування до підозрюваної вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення наявності достатніх підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_5 , продовжуючи перебувати на посаді начальника відділу врегулювання боргів та перенесення термінів сплати платежів Департаменту по роботі з податковим боргом Державної податкової служби України, може незаконними засобами впливати на свідків у цьому кримінального провадженні, зокрема шляхом умовлянь, підкупу, заохочення, погрози, тощо, з метою їх спонукання до надання показань, перекручування або спотворювання обставин, які їм достовірно відомі, з огляду на те, що як начальник відділу уповноважена надавати вказівки та доручення підвідомчим структурним підрозділам територіальних органів ДПС України, а також здійснювати контроль за роботою цих територіальних органів.

При оцінці цього ризику слідчим суддею враховано надані детективом відомості про працівників Державної податкової служби України, на яких, за версією органу досудового розслідування, перебуваючи на посаді може впливати підозрювана ОСОБА_5 , до посадових обов`язків якої належить організація роботи підвідомчих структурних підрозділів територіальних органів ДПС, в яких на даний час продовжують працювати допитані під час досудового розслідування свідки.

До того ж, слідчий суддя виходив із передбаченої КПК процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до якої спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч.1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст.615 цього Кодексу (ч.4 ст.95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

З урахуванням викладеного, доводи сторони захисту про те, що всі свідки в даному кримінальному провадженні вже допитані та підозрювана жодного впливу на них не вчиняє та чинити не може є безпідставними.

Не є обґрунтованими доводи захисника щодо відсутності потреби у продовженні строку відсторонення підозрюваної від посади, оскільки під час застосування до останньої запобіжного заходу на неї був покладений обов`язок ухилятися від спілкування зі свідками. Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя виходив з того, що відсторонення від посади та застосування запобіжного заходу є самостійними заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються незалежно один від одного, а тому правомірно зазначив, що застосування запобіжного заходу не виключає можливість відсторонення особи від посади.

На переконання колегії суддів обмеження спілкування як частина покладених на підозрювану процесуальних обов`язків разом із запобіжним заходом не є тотожним за змістом можливості обмеження впливу на осіб, в том числі з використанням службового становища. При цьому, встановлення ризику впливу при вирішенні питання про відсторонення від посади не може бути нівельованим забороною спілкування при встановленні певних обов`язків при застосуванні запобіжного заходу до службової особи.

Настання негативних наслідків відсторонення ОСОБА_5 від посади для інших осіб, ані слідчим суддею, ні колегією суддів не встановлено, адже як вбачається з матеріалів клопотання, за потреби, посадові обов`язки ОСОБА_5 можуть бути покладені на осіб, які обіймають певні посади у ДПС України, виконують схожі посадові обов`язки.

Таким чином за наявності підтверджених ризиків щодо можливого впливу на свідків, вказаний захід забезпечення кримінального провадження виправдовує потреби досудового розслідування та відповідає його завданням на даній стадії досудового розслідування, спрямованим на всебічне, повне та неупереджене дослідження всіх обставин.

В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

Суд звертає увагу, що за практикою Європейського суду з прав людини право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від свавілля; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Відтак, під час постановлення оскаржуваної ухвали слідчим суддею повністю дотримано вимоги кримінального процесуального закону, порушень норм КПК, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, в тому числі за вимогами та обставинами, викладеними в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін, а відтак вимоги апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення.

Керуючись ст.156,157, 158, 392, 404, 422, 532 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 17 лютого 2023 року у кримінальному провадженні №0000523 від 28 липня 2017 року про продовження строку відсторонення від посади ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

___________ ___________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3