печерський районний суд міста києва
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2022 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0005519, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2019, за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янське (Дніпродзержинськ), громадянина України, із середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого (на час затримання перебував на обліку в Кам`янському міському центрі зайнятості), одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23.03.1999 вироком Баглійського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч. 3 ст. 141, ст. 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців з конфіскацією майна. Звільнений 29.08.2001 умовно - достроково з Божковської виправної колонії № 16 Полтавської області, на підставі ст. 53 КК УРСР, невідбутий строк 1 рік 6 місяців 24 дні;

- 20.04.2006 вироком Баглійського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 13 років, на підставі ст. ст. 70, 71 КК України до покарання частково приєднано невідбутий строк 1 рік за вироком Баглійського районного суду міста Дніпродзержинськ від 23.03.1999, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією майна;

- 12.10.2016 вироком Сватівського районного суду Луганської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк покарання за вироком Баглійського районного суду міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області від 20.04.2006 та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 3 місяці, зараховано термін з 09.07.2015 по 12.10.2016 із застосуванням ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку 1:2 та 12.10.2016 звільнено з-під варти;

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Кам`янське (Дніпродзержинськ), не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце з метою вчинення розбійного нападу, поєднаного з проникненням у житло, із погрозою застосування насильства, заздалегідь підготував предмет, зовні схожий на ніж, що повинно було слугувати знаряддям вчинення злочину.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 09.12.2019 приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_9 , з метою вчинення розбійного нападу, поєднаного з погрозою застосування насильства, з проникненням у житло, з метою заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, маючи при собі заздалегідь підготовлене знаряддя для вчинення злочину, а саме предмет, зовні схожий на ніж, прибув до будинку АДРЕСА_3 , зайшов до під`їзду даного будинку, де на другому поверсі біля вхідних дверей квартири АДРЕСА_4 , в якій спільно проживали ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 очікували, коли ОСОБА_11 відкриє двері квартири.

Дочекавшись, коли потерпіла ОСОБА_11 відчинить двері квартири, ОСОБА_9 під погрозою раніше підготовленого знаряддя для вчинення злочину, а саме предмета, зовні схожого на ніж, подолав перешкоду та проник до приміщення квартири АДРЕСА_5 .

Перебуваючи у приміщенні вищевказаної квартири, розуміючи настання наслідків та суспільну небезпеку своїх дій, ОСОБА_9 , з метою заволодіння чужим майном, демонструючи в руках предмет, зовні схожий на ніж, здійснив погрозу застосування насильства ОСОБА_11 та її чоловіку, які ОСОБА_11 сприйняла як такі, що небезпечні для їх життя та здоров`я, і реальні.

Для доведення свого злочинного умислу до кінця, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, ОСОБА_9 у спальній кімнаті відшукав жіночу сумку потерпілої ОСОБА_11 , в якій знаходився гаманець з грошовими коштами, які останній забрав та сховав до кишені своєї куртки. В подальшому ОСОБА_9 оглянув спальну кімнату, де в комоді знайшов грошові кошти, які також поклав до своєї кишені.

В подальшому ОСОБА_9 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

2. Позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 07.10.2020 старшим слідчим СВ Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_14 і затверджений прокурором Київської місцевої прокуратури № 6 м. Києва ОСОБА_15 , вступній промові та виступі під час дебатів.

Сторона обвинувачення вважає встановленими наступні обставини:

ОСОБА_9 , своїми умисними діями, які виразились в розбої, тобто нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), з проникненням у житло, вчинив злочин (кримінальне правопорушення), передбачений ч. 3 ст. 187 КК України.

Прокурор вважає, що винуватість ОСОБА_9 в пред`явленому обвинуваченні є повністю доведеною та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом огляду місця події від 06.07.2020;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за знімками, що проведено із потерпілою від 07.02.2020;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведений із свідком ОСОБА_13 від 11.02.2020;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 від 22.09.2020;

- протоколом допиту ОСОБА_11 у якості потерпілої від 17.12.2020;

- заявою ОСОБА_11 про вчинення злочину від 15.12.2019;

- протоколом огляду місця події від 15.12.2019, який проводився за ініціативою та участю ОСОБА_11 .

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_9 , сторона обвинувачення переконана, що його версію розвитку подій щодо непричетності до вчинення розбою, поєднаного з проникненням до житла потерпілої ОСОБА_11 , поряд із визнанням обставин вчинення вимагання стосовно потерпілої, суду слід сприймати критично, та вона повністю спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд сприймав безпосередньо.

Зазначає, що сторона захисту жодним чином не спростовує надані докази, та й сам ОСОБА_9 в ході судового розгляду неодноразово підтверджував факт свого перебування у квартирі ОСОБА_16 в момент інкримінованих дій, де того дня також перебувала свідок ОСОБА_13 , проте заперечує наявність ножа та факт заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_11 .

У зв`язку зі смертю ОСОБА_11 і ОСОБА_12 їх допит в суді неможливий, підтвердити злочинні дії ОСОБА_9 можливо письмовими доказами, а саме протоколом пред`явлення для впізнання, яке було проведено із потерпілою, її протоколом допиту у якості потерпілої, заявою про вчинення злочину від її імені та протоколом огляду місця події, який проводився за її ініціативою та участю.

Окрім цього, вчинення злочину ОСОБА_9 підтверджується показаннями свідка-очевидця того, що відбувалось - ОСОБА_13 , яка підтвердила свідчення, надані в ході досудового розслідування під час проведення із нею слідчого експерименту, та сама під час її допиту у суді впізнала ОСОБА_9 як особу, яка 09.12.2019 з ножем у руці вчинила розбій, поєднаний із проникненням до житла.

3. Позиція сторони захисту.

Правова позиція сторони захисту відображена, зокрема, у вступній промові, усних показаннях обвинуваченого та виступах під час дебатів. Сторона захисту вважала наявними підстави для виправдання обвинуваченого (закриття кримінального провадження) у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Вищезазначене твердження ґрунтується на таких аргументах:

- показання потерпілої ОСОБА_11 , які були зачитані під час судового розгляду, та показання свідка ОСОБА_13 , як щодо суми грошових коштів, якими незаконно заволодів незнайомий чоловік, так і щодо дій, які вчиняв цей чоловік під час інкримінованого злочину, суперечать заяві про вчинення кримінального правопорушення, поданій ОСОБА_11 15.12.2019;

- у протоколі огляду місця події від 15.12.2019 не міститься жодної інформації, яка прямо чи опосередковано підтверджує вину ОСОБА_9 в інкримінованому злочині. Окрім того, всупереч вимогам ст. ст. 110, 223 КПК України в протоколі зазначена не обстановка після вчинення злочину, а речі, які відсутні;

- відповідно до протоколів пред`явлення осіб для впізнання від 07.02.2020 та 11.02.2020 слідчою СВ Печерського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_17 в приміщенні кабінетів НОМЕР_2 СВ Печерського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_11 та ОСОБА_13 було пред`явлено для впізнання особу за фотознімками. За результатами даної слідчої дії було складено протоколи пред`явлення осіб для впізнання з відповідними особами. Однак, будучи допитаною в якості свідка 12.05.2022 ОСОБА_13 повідомила, що вона ніколи не приїжджала до поліції для проведення слідчих дій;

- у протоколі слідчого експерименту від 22.09.2020 з урахуванням недоліків та процесуальних порушень, встановлених під час судового розгляду, щодо документів, складених стороною обвинувачення, ОСОБА_9 було висловлено підозру щодо значних відмінностей в підписах свідка ОСОБА_13 , що стало підставою для проведення почеркознавчої експертизи, за результатами чого надано висновок експерта № СЕ 19-22/27778/ПЧ від 14.09.2022, відповідно до якого встановити ідентичність підписів свідка неможливо;

- відповідно до протоколу огляду місця події від 06.07.2020, огляд місця події - а саме кабінету прийому осіб, в ході якого було оглянуто ОСОБА_9 , проведено без дозволу слідчого судді. Докази того, що сторона обвинувачення після проведення даного огляду зверталась з клопотанням про його обшук, з метою отримання дозволу на обшук та вилучення вилучених при огляді речових доказів, відсутні;

- щодо протоколу огляду предметів від 07.07.2020, протоколу огляду предметів від 05.10.2020, постанови про визнання вилучених предметів речовими доказами від 05.10.2020, протоколу пред`явлення предметів від 06.10.2020 (які стосуються вилучення куртки, монети їх огляду та визнання речовими доказами), то відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України є недопустимими доказами на підставі недопустимості першоджерела їх отримання;

- протокол перегляду відеозапису від 20.07.2020 є як неналежним, так і недопустимим доказом. Окрім того, під час дослідження судом вмісту даного DVD-диску вказаний оптичний носій отриманий з істотним порушенням вимог КПК України. Серед наданих прокурором на дослідження суду документів із відомостями, що містяться в них як докази висунутого обвинувачення, відсутні докази законності здобуття вказаного носія із наявною на ньому інформацією. Крім того, даний оптичній носій (DVD-диск) не відкривався стороні захисту в порядку ст.290 КПК України, як і будь-які інші технічні носії з електронною інформацією на них, надані стороною обвинувачення до суду, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування та протоколом ст. 290 КПК України;

- інші докази не містять жодної інформації, яка прямо чи опосередковано підтверджує вину ОСОБА_9 в інкримінованому злочині, передбаченому ч. 3 ст. 187 КК України, а саме наявність об`єктивних та кваліфікуючих ознак, та не містять даних щодо наявності в обвинуваченого будь-яких предметів для нанесення тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, не визнав. Показав, що приблизно з 2016-2017 в соціальних мережах в Інтернеті познайомився із ОСОБА_13 (знає її під іншим іменем), декілька разів зустрічався із нею, коли приїжджав до м. Києва. Згодом, в кінці 2018 - початку 2019 року, ОСОБА_13 познайомила його із ОСОБА_12, попросила ОСОБА_18 дозволу, щоб він переночував у них вдома, та вона дозволила. Якось в розмові зі ОСОБА_19 остання йому розповіла, після того як про це розповіла ОСОБА_13 , що у 2017 році у ОСОБА_20 обманним шляхом виманили 10 тисяч доларів, мотивуючи тим, що у людей були документи, які підтверджують, що ОСОБА_21 , коли працювала акушером-гінекологом, продавала новонароджених. Після цього, ОСОБА_13 йому розповіла, що це вона зі своїм приятелем звинуватили ОСОБА_18 , і ОСОБА_9 вирішив повторити схожу ситуацію, запропонувавши ОСОБА_22 свою допомогу знайти того, хто вимагав у неї гроші, якщо залишився номер телефону, з якого телефонували ОСОБА_11 . Водночас, у ОСОБА_9 не було намірів нікого шукати, він взяв телефон, після чого сказав ОСОБА_22 , що знайшов людину, яка виманила 10 тисяч доларів, але вона просить ще 5 тисяч доларів. Ця розмова відбулася 07 грудня 2019 року, це було в суботу. ОСОБА_11 сумнівалась, проте вирішила в понеділок передати гроші ОСОБА_9 , який гарантував передачу «з рук в руки». Вказані грошові кошти повинна була принести ОСОБА_13 , однак вона їх не принесла, сказавши, що ОСОБА_21 передумала, і це було 9 грудня.

Після цього ОСОБА_9 разом з ОСОБА_13 спустились вниз, де обвинувачений залишився з ОСОБА_12 , поки ОСОБА_13 ходила в банк, щоб перерахувати своїй доньці півтори тисячі гривень на навчання. Коли ОСОБА_10 з ОСОБА_13 вийшов на прогулянку, ОСОБА_9 пішов до ОСОБА_20 , з якою вони сиділи, розмовляли на тему повернення коштів. ОСОБА_9 намагався переконати потерпілу, що треба було все ж таки дати кошти, але вона повідомила, що не хоче з цим більше зв`язуватися. Після цього зайшли ОСОБА_13 разом з ОСОБА_12 , вони ще посиділи поспілкувались разом, і він пішов. Стверджує, що жодними грошовими коштами не заволодівав, а також не погрожував ножем, оскільки його в нього не було. Висунув версію, що мав на меті ошукати потерпілу та відповідно висунув вимогу передати грошові кошти в майбутньому, що свідчить про неправильність кваліфікації його дій за ст.187 КК України.

4. Позиція потерпілого.

Потерпіла ОСОБА_11 станом на дату розгляду кримінального провадження в суді померла, що підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 30.06.2020. З огляду на цю обставину за клопотанням прокурора в судовому засіданні досліджено протокол допиту потерпілої від 17.12.2019, в якому зі слів потерпілої викладено обставини вчинення щодо неї злочину.

Потерпілий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (син ОСОБА_11 ), надав показання суду, які йому відомі зі слів матері ОСОБА_11 , повністю підтримує позицію сторони обвинувачення, вважає ОСОБА_9 винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

5. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Незважаючи на невизнання своєї винуватості обвинуваченим, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

5.1. Показання.

Свідок ОСОБА_13 , допитана під час судового розгляду в режимі дистанційного судового провадження з Києво-Святошинським районним судом Київської області, повідомила, що знайома з сім`єю ОСОБА_16 близько п`яти років. ОСОБА_21 попросила її, доглядати за ОСОБА_12 , гуляти з ним, тому що вона особисто не могла, а ОСОБА_12 без сторонньої допомоги погано пересувався. 09.12.2019 ОСОБА_13 із ОСОБА_12 вийшли на прогулянку. Повертаючись з прогулянки, піднялись ліфтом на другий поверх будинку та підійшли до вхідних дверей квартири та натиснули дзвінок, при цьому нікого не бачили. Коли ОСОБА_11 відчинила двеі, раптово з`явився чоловік з ножем невеликого розміру, подібним до кухонного. Чоловік став між свідком та ОСОБА_12 та проник у квартиру, заштовхав ОСОБА_13 з подружжям ОСОБА_16 всередину. ОСОБА_11 , яка стояла обличчям до вхідних дверей, взялася руками за ніж, який тримав невідомий чоловік, внаслідок чого в неї утворилися порізи на пальцях. Надалі чоловік завів ОСОБА_11 до кімнати, вимагаючи в останньої грошові кошти. Потерпіла повідомила, що кошти в неї відсутні. З їхньої розмови свідок зауважила, що ОСОБА_11 не була знайома з нападником і раніше не бачилась. У подальшому невідомий чоловік почав оглядати кімнату, переглядати шафи, комод, з метою пошуку в них грошових коштів. Знайшовши старі монети, нападник їх забрав, і згодом став допитувати потерпілу, де ще остання зберігає цінності, на що остання повідомила про їх відсутність. Після цього нападник взяв сумку потерпілої, в якій знаходився гаманець ОСОБА_11 , та витягнув з нього наявні кошти. У подальшому знайшов також кошти, що були завернуті в тканину, які забрав собі. Надалі невідома особа ще деякий час оглядала квартиру та переконавшись, що нічого немає, покинула житло ОСОБА_16 . Свідок вказала, що їй не була відома сума коштів, яку викрав нападник, про це знала лише сама ОСОБА_11 .

ОСОБА_13 зазначила, що сприймала дії нападника з ножем у руках як загрозу своєму життю. Просила ОСОБА_11 не повідомляти поліцію, що ОСОБА_13 була свідком події, оскільки надзвичайно злякалась та переживала за своє життя. Також вказала, що впізнала за фотокартками особу незнайомого чоловіка - ОСОБА_9 , у протоколі пред`явлення для впізнання наявний її підпис, однак не підтвердила своє участі у проведенні зазначеної слідчої дії. До подій 09.12.2019 із ОСОБА_9 знайома не була, про переказ нею 09.12.2019 в банку грошових коштів йому відомо, оскільки, як з`ясувалось під час нападу, він слідкував за нею із ОСОБА_12 , а коли шукав кошти в квартирі, бачив квитанцію про переказ.

Потерпілий ОСОБА_10 , допитаний під час судового розгляду, показав, що потерпіла ОСОБА_11 є його матір`ю. Остання зателефонувала синові в стані граничного збудження, повідомила, що її пограбували, проник до квартири невідомий чоловік, який розмахував ножем. Вона, намагаючись захистити себе, батька, та жінку, яка доглядала за ним, отримала два ножові порізи. Вказаний чоловік викрав у ОСОБА_11 грошові кошти.

Спитавши поради у сина, потерпіла викликала поліцію. Як зазначив ОСОБА_10 , мати зателефонувала йому лише через кілька днів після нападу, оскільки була дуже налякана, спочатку не могла чітко пояснити, що сталось. Крім того, потерпілий зазначив, що особисто бачив два порізи на правій руці матері, які були занотовані працівниками поліції при заповненні заяви. Поліцейські роз`яснили матері ОСОБА_10 про необхідність проведення експертного дослідження тілесного ушкодження, однак потерпіла почала плакати. ОСОБА_10 зазначив, що матір не зверталась по медичну допомогу, оскільки сама була лікарем і могла самостійно собі допомогти. ОСОБА_11 розповіла, що невідома особа, яка проникла до її житла, вимагаючи надання йому грошових коштів, погрожувала ОСОБА_11 ножем. Матір також повідомила, що нападник викрав приблизно 18-20 тисяч гривень та одну монету часів радянського союзу, круглий залізний рубль зі сплаву, який ОСОБА_10 впізнав під час пред`явлення для впізнання, але оскільки монети можуть бути схожими чи однаковими, не може стверджувати, що це саме монета з колекції тата, а не аналогічна. Також не пам`ятає, коли цю монету бачив в колекції востаннє. Потерпілий вказав, що батькам ОСОБА_9 раніше знайомий не був.

Показання ОСОБА_10 в частині того, що 09.12.2019 обвинувачений був в квартирі ОСОБА_16 , що у нього був ніж, яким його матері заподіяно тілесні ушкодження, а також те, що обвинувачений заволодів грошовими коштами ОСОБА_16 , є показаннями з чужих слів (ч. 1 ст. 97 КПК України). Вони висловлені в усній формі та ґрунтуються на поясненнях іншої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

Враховуючи обставини передбачені ч. 2 ст. 97 КПК України, а саме значення цих показань для з`ясування обставин кримінального правопорушення, їхню узгодженість із показаннями іншого свідка, обставинами справи, суд приймає вказані показання, як допустимий доказ.

У зв`язку з тим, що допитати потерпілих в судовому засіданні не виявилось можливим у зв`язку з їх смертю, показання з чужих слів є допустимим доказом.

Свідок ОСОБА_23 , допитана під час судового розгляду, показала, що на той час працювала слідчим слідчого управління ГУ НП у м. Києві. Підтвердила обставини, які зазначено у протоколі впізнання монети від 06.10.2020 за участю ОСОБА_10 , а також факт того, що відповідну монету радянського зразка було знайдено у внутрішній кишені ОСОБА_9 , під час огляду його куртки.

5.2. Документи.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.12.2019 зафіксовано звернення ОСОБА_11 , що 09.12.2019 о 12:00 за адресою: АДРЕСА_6 невідома особа, погрожуючи предметом, схожим на ніж незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 20 000 грн. /том 2 а. м. 1/.

Протоколом огляду місця події від 06.07.2020, проведеного за участі ОСОБА_9 , зафіксовано: в кабінеті прийому осіб, що знаходився на першому поверсі Південного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, що за адресою: Дніпропетровська обл., м. Камянське, пр-т. Конституції, 27, на одному з стільців сидить особа чоловічої статі, одягнена в туфлі (мокасини) синього кольору, спортивні штани сірого кольору, футболку синього кольору, представився як ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент огляду тримає в руках куртку сірого кольору зі вставками оранжевого кольору, марки «Snow headquater», розмір «XXL», яку добровільно видав слідчому /том 1 а. м. 33-36/.

Протоколом огляду предметів від 07.07.2020 зафіксовано огляд належної ОСОБА_9 куртки сірого кольору зі вставками оранжевого кольору, марки «Snow headquater», розмір «XXL», без явних ознак пошкоджень /том 1 а. м. 37-38/, яку виявили під час огляду місця події за адресою: Дніпропетровська обл., м. Камянське, пр-т. Конституції, 27 /том 2 а. м. 33-36/.

Дані, які містяться у зазначених протоколах, стосовно приналежності зазначеної куртки ОСОБА_9 , судом приймаються як належний та допустимий доказ, оскільки узгоджуються з переглянутим у судовому засіданні відеозаписом, з якого вбачається, що 09.12.2019 поряд із місцем події перебуває особа чоловічої статі, одягнена в куртку сірого кольору з оранжевими ставками /том 2 а. м. 91/, та показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_9 , який в судовому засіданні не заперечував належність йому вказаної куртки.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_11 від 07.02.2020, відповідно до якого остання впізнала особу ОСОБА_9 як такого, який вчинив розбійний напад 09.12.2019 на її квартиру АДРЕСА_5 , та заволодів коштами на загальну суму 20 000 грн. /том 2 а. м. 15-17/.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілій ОСОБА_11 від 07.02.2020, відповідно до якого проводилось впізнання по фотографіях (особи чоловічої статі в головному уборі), під час проведення якого ОСОБА_11 впізнала особу ОСОБА_9 як такого, який вчинив розбійний напад 09.12.2019 на її квартиру АДРЕСА_5 , та заволодів коштами на суму 20 000 грн. /том 2 а. м. 18-20/

Невнесення ОСОБА_11 до журналу реєстрації відвідувачів Печерського УП ГУ НП у м. Києві не може бути єдиною підставою для визнання вказаних протоколів недопустимими доказами. Так, це не спростовує факту проведення даних слідчих дій, не свідчить про порушення прав людини при їх проведенні. Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні зазначила, що їй точно не відомі обставини впізнання з ОСОБА_11 та чи відвідувала вона управління поліції. Крім того, сам ОСОБА_9 не заперечує, що був 09.12.2019 на місці події та ОСОБА_11 його бачила.

Протоколом перегляду відеозапису від 20.07.2020 встановлено, що 09.12.2019 особа, схожа на ОСОБА_9 , була помічена за адресою АДРЕСА_3 , в проміжок часу з 08:34:05 до 13:50:52 /том 2 а. м. 88-91/.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 22.09.2020 за участі ОСОБА_13 , відповідно до якого остання повідомила та показала обставини, які мали місце 09.12.2019, підтвердила факт того, що невідомий чоловік увірвався в квартиру за адресою АДРЕСА_6 , та за допомогою ножа вимагав передачу грошових коштів у господарки квартири, після чого почав сам шукати гроші. Незнайома особа забрала з гаманця та шухлядки знайдені кошти /том 2 а. м. 97-103/

Дані, які містяться в зазначеному протоколі узгоджуються з показаннями ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_10 .

7. Докази, які суд не враховує при ухваленні вироку та мотиви їх неврахування.

Стороною обвинувачення на обґрунтування пред`явленого ОСОБА_9 обвинувачення подано та досліджено судом в ході розгляду наступні докази:

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 11.02.2020, відповідно до якого остання впізнала серед інших осіб ОСОБА_9 як особу, яка вчинила розбійний напад на кв. АДРЕСА_5 , заволодів грошовими коштами в сумі 20000 грн. та спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_11 у вигляді порізів рук /том 1 а. м. 21-23/;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 11.02.2020 (особи чоловічої статі в головному уборі), відповідно до якого остання впізнала серед інших осіб ОСОБА_9 як такого, який вчинив розбійний напад на кв. АДРЕСА_5 , заволодів грошовими коштами в сумі 20000 грн. та спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_11 у вигляді порізів рук /том 2 а. м. 24-26/.

- протокол огляду предметів від 05.10.2020 у, відповідно до якого проведено огляд металевої монети, з одного боку з надписом «СССР» та зображення ОСОБА_24 , з іншого боку з надписом «пятьдесят лет советской власти один рублю» без ознак пошкоджень, яку виявлено 07.07.2020 в ході огляду куртки, що була вилучена під час огляду місця події від 06.07.2020 /том 2 а. м. 105-107/.

- протокол пред`явлення особи для впізнання предметів від 06.10.2020 за участі потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до якого останній впізнав монету, яка була у колекції матері ОСОБА_11 /том 2 а. м. 109-111/.

Як вбачається з аналізу змісту зазначених вище протоколів пред`явлення для впізнання, вказана слідча (розшукова) дія проводилась 11.02.2020 в приміщенні кабінету № 63 Печерського РУ ГУ НП у м. Києві за участю свідка ОСОБА_13 , відповідно до яких остання впізнала особу ОСОБА_9 як такого, який вчинив розбійний напад на кв. АДРЕСА_5 , заволодів грошовими коштами в сумі 20000 грн.

Разом з тим, при проведенні допиту свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні 12.05.2022 року з`ясовано, що ОСОБА_13 жодного разу не перебувала в приміщенні Печерського УП ГУ НП у м. Києві для проведення слідчих (розшукових) дій, проте підтвердила пред`явлення їй осіб для впізнання за фотокартками, де вона впізнала ОСОБА_9 як особу, яка вчинила розбійний напад.

З поданої стороною захисту в судовому засіданні відповіді на адвокатський запит (вих № 352аз/125/521/02/2022 від 22.09.2022) вбачається, що ОСОБА_13 не значиться як відвідувач Печерського УП ГУНП в м. Києві станом на момент проведення зазначеної слідчої дії.

За таких обставин, з урахуванням показань свідка ОСОБА_13 , суд вважає, що протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_13 від 11.02.2020 викликають сумніви в їх достовірності в частині обставин, місця проведення таких слідчих дій та складання протоколів, відтак суд не враховує вказані докази при ухваленні вироку.

Судом не враховуються дані, що містяться у протоколі огляду предметів від 05.10.2020, згідно з яким, оглянуто металеву монету з надписом «пятьдесят лет советской власти один рублю» без ознак пошкоджень, яку виявлено 07.07.2020 року в ході огляду куртки, що була вилучена під час огляду місця події від 06.07.2020 року, оскільки при вилученні вказаної куртки 06.07.2020 її вміст слідчим не оглядався, що підтверджується протоколом огляду місця події від 06.07.2020 /том 2 а. м. 33-36/ та протоколом огляду предметів від 07.07.2020 /том 2 а. м. 37-38/. Зазначений протокол не містить вказівки на місце вилучення вказаної монети та сам огляд металевої монети було проведено 05.10.2020, тобто через три місяці після вилучення куртку, що не дає суду безсумнівно встановити джерело походження вказаної монети.

Крім цього, за клопотанням прокурора в судовому засіданні до матеріалів кримінального провадження долучено та досліджено документ - протокол допиту потерпілої ОСОБА_11 від 17.12.2020, відповідно до змісту якого зафіксовані показання потерпілої щодо обставин вчинення щодо неї розбійного нападу. З огляду на те, що потерпіла ОСОБА_11 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 30.06.2020, прокурор просить врахувати її показання, надані на стадії досудового розслідування, як допустимий доказ для доведення винуватості ОСОБА_9 .

З приводу цього суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1, 2 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено вимогами ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.

Безпосередність дослідження доказів означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами, здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10, 13, 15 статті 7 КПК України). Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту ч. 2 ст. 23 та ст. 86 КПК України, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом.

За таких обставин, відповідно до положень ст. 89 КПК України, суд визнає недопустимим доказом протокол допиту потерпілої ОСОБА_11 від 17.12.2020 року.

Щодо посилання адвоката ОСОБА_25 про визнання недопустимими інших доказів, зазначених в п.3 описової частини вироку, то суд вважає мотиви захисту такими, що спростовуються матеріалами кримінального провадження та є безпідставними, оскільки зазначені докази отримані в порядку та в спосіб, передбачений КПК України, викладені в них обставини узгоджуються з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

8. Мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно з ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до обвинувального акта, для доведення свого злочинного умислу до кінця з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_9 у спальній кімнаті відшукав жіночу сумку потерпілої ОСОБА_11 , в якій знаходився гаманець з грошовими коштами в сумі 18 000 грн. 00 коп., які останній забрав та сховав до кишені своєї куртки. В подальшому, ОСОБА_9 , оглянув спальну кімнату, де в комоді знайшов грошові кошти в сумі 1 800 грн. 00 коп., які також поклав до своєї кишені.

В подальшому, ОСОБА_9 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 19 800 грн.

Разом з тим, вказана обставина щодо заподіяння обвинуваченим матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 19 800 грн., зокрема в сумці 18 000 тис. грн. і в комоді 1 800 грн., не підтверджується дослідженими доказами.

Як показав потерпілий ОСОБА_10 , мати йому розповіла, що нападником було викрадено грошові кошти на суму приблизно 18-20 тисяч грн. Як зазначила свідок ОСОБА_13 , їй не була відома сума грошових коштів, викрадених у потерпілої, оскільки про це знала лише сама ОСОБА_11 .

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.12.2019 ОСОБА_11 вказала, що 09.12.2019 о 12:00 за адресою: АДРЕСА_6 , невідома особа погрожуючи предметом, схожим на ніж, незаконно заволодів грошовими коштами в сумі 20.000 грн /том 2 а. м. 1/. Така сама сума грошових коштів вказана в протоколах пред`явлення ОСОБА_11 особи для впізнання за фотознімками. Проте в жодному із зазначених протоколів не вказано, грошові кошти в якій сумі викрадені із сумки, а які - із комоду потерпілої.

У зв`язку зі смертю потерпілої ОСОБА_11 , встановити розмір викрадених у неї грошових коштів, які остання зазначала в заяві, шляхом проведення її допиту, не виявилось можливим.

Інших доказів на підтвердження розміру завданої злочином матеріальної шкоди потерпілій, стороною обвинувачення не надано. Відповідно усунути сумніви щодо суми заподіяної шкоди в ході судового розгляду не виявилось можливим.

На підставі викладеного, суд надходить висновку, що із обвинувачення ОСОБА_9 підлягає виключенню посилання на суму грошових коштів, вилучених обвинувачем в житлі ОСОБА_11 та спричинення потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди на загальну суму 19 800 грн. (із сумки в сумі 18 000 тис. грн. і з комоду в сумі 1 800 грн.)

Суд зауважує, що розмір майнової шкоди, спричиненої потерпілому внаслідок розбою, в даному випадку для кваліфікації дії обвинуваченого значення не має.

9. Оцінка судом доводів сторони захисту.

В судовому засіданні під час допиту обвинувачений заперечив свою причетність до вчинення розбійного нападу, поєднаного з проникненням у житло, однак визнав факт перебування в квартирі потерпілої ОСОБА_11 та висловлення вимоги передачі майна в майбутньому, тобто вимагання, кримінальна відповідальність за вчинення якого передбачена ст.189 КК України. При цьому, зазначає, що діяв у групі осіб з ОСОБА_13 з метою ошукати потерпілу.

Крім цього, зазначив, що мав на меті саме ошукати потерпілу та відповідно висунув їй вимогу передати грошові кошти в майбутньому, а не вчинити розбійний напад. Станом на 09.12.2019 року грошовими коштами потерпілої ОСОБА_11 не заволодівав, а також не погрожував ножем, оскільки його в нього не було. Зазначає, що вказані обставини свідчать про неправильність кваліфікації його дій за ст.187 КК України.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_9 суд вважає їх надуманими та такими, що надані з метою уникнення кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 187 КК України.

По-перше, показання в частині, нібито, причетності до вчинення злочину ОСОБА_13 спростовуються наданими в судовому засідання безпосередньо показаннями ОСОБА_13 , яка зазначила, що не знайома з ОСОБА_9 , вперше побачила в квартирі сім`ї ОСОБА_16 під час нападу, а також те, що останній слідкував за нею та ОСОБА_10 , коли вони гуляли на вулиці. Свідок ОСОБА_10 також зазначив, що нападник був невідомим його батькам.

Версія про вчинення злочину ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_13 , їх попереднє знайомство, на стадії досудового розслідування стороною захисту не висувалась, відповідно і органом досудового розслідування не перевірялась. Доказів попереднього знайомства ОСОБА_9 та ОСОБА_13 чи ОСОБА_16 (зокрема спілкування в соціальних мережах, даних щодо телефонних з`єднань, переписки засобами мобільного зв`язку), що відповідно до положень ст. 93 КПК України сторона захисту мала права збирати, стороною захисту суду надано не було.

Також під час судового розгляду сторона захисту із клопотанням про перевірку вказаної обставини, зокрема в порядку ст. 333 КПК України, не зверталась, а суд за власною ініціативою позбавлений можливості перевірити обставини, які мають значення для кримінального провадження, і не були відомі на стадії досудового розслідування.

По-друге, показання обвинуваченого про відсутність у нього ножа під час нападу на ОСОБА_11 повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні показаннями потерпілого ОСОБА_10 зі слів матері - потерпілої ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_13 , а також при проведенні слідчого експерименту за участю вказаного свідка.

Суд враховує, що ОСОБА_9 раніше судимий за вчинення злочинів за аналогічних фактичних обставин, що вбачається зі змісту долучених до матеріалів кримінального провадження вироків (вироку Балгійського районного суду м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області від 20.04.2006 року про засудження ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, ч.1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 13 років; вироку Балгійского районного суду м Дніпродзержинськ, Дніпропетровської області від 23.03.1999 року, засуджений ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 142, ч.3 ст. 141, ст. 42 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців з конфіскацією майна), які свідчать, що ОСОБА_9 в минулому застосовував подібні способи вчинення розбійних нападів, зокрема з застосуванням ножа або з погрозою його застосування /том 2 а. м. 55 - 56; а. м. 57-80/. Таким чином, обвинувачений мав підготовку, потрібну для вчинення розбійного нападу, поєднаного з проникненням в житло, та не міг помилитись щодо обставин, за яких він вчинив дане кримінальне правопорушення, що узгоджується із положеннями п. 2 ч. 2 ст. 88 КПК України.

З огляду на викладене, суд вважає, що показання ОСОБА_9 спростовуються матеріалами кримінального провадження, та надані ним з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного, зокрема, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу.

При цьому, форма висловлення погрози не обмежується конкретними словами про можливе застосування насильства, вона має місце і тоді, коли винна особа, зокрема, своїми жестами, демонстрацією зброї або інших предметів, які потерпілий об`єктивно може розцінити як такі, що при їх застосуванні його здоров`ю чи життю загрожуватиме небезпека, бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, то ця погроза буде реалізована, а в потерпілого дійсно таке враження склалося (Постанови Верховного Суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 706/882/19 від 24 травня 2021 року).

Як встановлено, обвинувачений ОСОБА_9 здійснив напад з метою заволодіння майном потерпілої демонструючи в руці ніж, що само по собі, навіть за відсутності вербального висловлювання з боку обвинуваченого - погроз до потерпілої та незастосування до неї насильства, небезпечного для життя і здоров`я, не виключає в його діях складу інкримінованого йому злочину, а навпаки свідчить про використання під час нападу погрози застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я, що є констатуючою ознакою розбійного нападу.

Крім цього, на спростування позиції обвинуваченого щодо наявності в його діях вимагання, а не розбійного нападу, слід звернутись до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6.11.2009 №10, в якій виокремлено основні критерії розмежування розбою та вимагання, поєднаних із погрозою застосування насильства.

З урахуванням обставин цього кримінального провадження необхідно брати до уваги п.12 указаної постанови Пленуму, де зазначено:

«Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого… Погроза при вимаганні має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме винній особі або не виконає її вимог, то ця погроза буде реалізована... При розмежуванні вимагання та грабежу чи розбою слід виходити з того, що при грабежі та розбої насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном у момент їх застосування. При цьому, погроза являє собою такі дії чи висловлювання, які виражають намір застосувати насильство негайно. Дії, що полягають у насильстві або в погрозі його застосування, спрямовані на одержання майна в майбутньому, а також вимогу передати майно, поєднану з погрозою застосувати насильство до потерпілого або його близьких родичів у майбутньому, слід кваліфікувати як вимагання». Зазначена правова позиція висловлена в постанові Касаційного кримінального суду Верховного суду від 08.10.2019 року у справі №760/19858/16-к.

Таким чином, враховуючи те, що з обставин кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 висловлював вимогу передати майно негайно, тримаючи в руках ножа, тобто погрожуючи при цьому застосуванням насильства так само негайно, й обставини, за яких вона була висловлена, об`єктивно давати підстави потерпілій сприймати її як таку, що дійсно може бути реалізована негайно, а також те, що він особисто здійснював відшукання грошових коштів, тобто маючи на меті заволодіти ними негайно, а не в майбутньому, то такі дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ч. 3 ст.187 КК.

10. Стаття (частина статті) КК України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_9 за встановлених обставин суд кваліфікує за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, та вважає доведеною його винуватість у вчиненні вказаного злочину.

11. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Судом встановлена наявність обставин, передбачених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_9 , а саме: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та рецидив злочинів, тобто вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення, що підтверджується наявними матеріалами, зокрема копіями долучених вироків, ухвалених стосовно ОСОБА_9 .

12. Мотиви призначення покарання.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Вчинене ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 187 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України. Злочин був вчинений з прямим умислом. За стадією вчинення кримінальне правопорушення є закінченим, оскільки вважається вчиненим з моменту нападу (усічений склад кримінального правопорушення).

Суд враховує фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що фактично погрозу застосування насильства ОСОБА_9 реалізовано не було, що підтвердили в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_13 , відсутність попередньої змови на вчинення розбою, що впливає на тяжкість конкретного кримінального правопорушення, яка може різнитися залежно від конкретних його обставин(наприклад у разі катування осіб з метою з`ясувати знаходження коштів тощо).

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує, що ОСОБА_9 : на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває /том 2 а. м. 87/; офіційно не працевлаштований, проте зі слів працює неофіційно; одружений; має на вихованні доньку ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /том 2 а. м. 50/; раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих насильницьких злочинів /том 2 а. м. 55 - 80/

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що, особу винного, який раніше судимий за вчинення злочину за подібних фактичних обставин, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд надходить висновку, що виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без його ізоляції від суспільства. Відтак, мета покарання, передбачена ч. 2 ст. 50 КК України, може бути досягнута за умови його призначення ОСОБА_9 у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією майна.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_9 був звільнений з місця позбавлення волі після фактичного відбуття строку покарання за попереднім вироком, підстави для застосування положень ст. 71 КК України при призначенні останньому покарання відсутні.

13. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Вирішуючи питання щодо обрахування строків покарання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує, що обвинувачений був затриманий 06.07.2020 у порядку ст. 191 КПК України.

07.07.2020 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 03.09.2020 включно.

Вказаний запобіжний захід до підозрюваного (під час досудового розслідування) та обвинуваченого (під час судового розгляду) ОСОБА_9 не змінювався, тобто ОСОБА_9 тримається під вартою з 07.07.2020 до моменту проголошення вироку судом.

Частиною 5 ст. 72 КК України передбачено, що попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Враховуючи вищевикладене, суд надходить висновку, що при вирішенні питання щодо порядку зарахування обвинуваченим ОСОБА_9 у строк покарання строку попереднього ув`язнення необхідно керуватися правилами ч. 5 ст. 72 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Крім того, виходячи з положень п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України, запобіжний захід стосовно обвинуваченого, з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з конфіскацією всього належного на праві власності майна.

Строк відбування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання рахувати з моменту фактичного затримання - 06.07.2020, зарахувавши до строку відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком суду законної сили залишити без змін - тримання під вартою.

Речові докази у справі:

- куртка сірого кольору зі вставками оранжевого кольору, марки «Snow headquater», розмір «XXL», без явних ознак пошкодження, яка запакована до поліетиленового пакету з підписом понятих та слідчого;, - повернути власнику за належністю;

- монета, металевої з одного боку з надписом «СССР» та зображення ОСОБА_24 , з іншого боку з надписом «пятьдесят лет советской власти один рублю» без ознак пошкодження, яка поміщена до сейф пакету № 0049719 з підписами понятих та слідчого - повернути потерпілому ОСОБА_10 ;

- DVD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження, які встановлені на фасаді за адресою: м. Київ, вул. Ділова, 6; флешка чорного кольору з надписом «Adapter goodram», на якій зафіксовано проведення слідчого експерименту від 22.09.2020 року, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19-22/27778-ПЧ від 14.09.2022 у сумі 7551 грн. 20 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його оголошення через Печерський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому, його захиснику, потерпілим їх право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити обвинуваченому право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити учасникам кримінального провадження після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1