УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка виразилась у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінальних правопорушень,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка виразилася у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінальних правопорушень.

Скарга мотивована тим, що 19 серпня 2022 заявник ОСОБА_3 подав до Національного антикорупційного бюро України заяву вих. № 4766/19 від 19.08.2022 року про вчинення суддями Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України (вх. № В-6551 від 19.08.2022 року). Проте відомості про вчинені кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

Заявник ОСОБА_3 в поданій скарзі просив слідчого суддю зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості, зазначені у поданій заяві та зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України надати заявнику належним чином засвідчені витяги з ЄРДР та пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілого у кримінальних провадженнях, та повідомити суд про виконання ухвали суду, у відповідності до ст. 129-1 Конституції України, зазначити у ухвалі вказані ним в заяві усі кваліфікаційні статті вчинених злочинів.

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, надав клопотання про розгляд скарги без його участі, доводи скарги підтримав у повному обсязі.

Уповноважена особа НАБУ у судове засідання не з`явилась, направивши лист, в якому просив розглянути скаргу ОСОБА_3 без його участі, відмовити у задоволенні скарги. Зазначив, що Національним бюро вже розглядалась заява ОСОБА_3 і що в ній не наведено достатніх та об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення суддями Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кримінального правопорушення, здійснення якого віднесено до підслідності НАБУ. Згідно листа НАБУ № 111-188/14813 від 23.08.2022 року, Національним антикорупційним бюро України була направлена заява ОСОБА_3 від 19.08.2022 року до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві.

Із наданих представником НАБУ пояснень вбачається, що раніше ОСОБА_3 уже звертався до НАБУ із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, в якій були викладені відомості з аналогічним змістом.

У листі також зазначається, що ОСОБА_3 вже подавалась аналогічна заява, яка зареєстрована 15.07.2022 року № В-5083, була розглянута та листом від 19.07.2022 року № 11-225/12219 скерована до розгляду відповідно до компетенції до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Києві.

У зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь в судовому провадженні, відповідно до частини 4 статті 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні заявником може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Встановлено, що 19.08.2022 року ОСОБА_3 подав до Національного антикорупційного бюро України заяву вих. № 4766/19 від 19.08.2022 року про вчинення суддями Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України (вх. № В-6551 від 19.08.2022 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають буми критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч. 5 ст. 214 КПК України).

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Суб`єктивна впевненість у неправомірних діях, незгода із рішенням, дією чи бездіяльністю судді самі по собі, за результатами розгляду звернення, не можуть бути підставами для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань в порядку ст. 214 КПК України.

Відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Вказана норма закону визнана конституційною згідно з Рішенням Конституційного Суду № 8-рп/2011 від 12 липня 2011 року.

Як зазначено в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Верховний Суд України в постанові від 15.04.200В р. у справі №21-319во07 зазначив: «Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.».

Аналогічної позиції дотримується і Консультативна рада європейських суддів, яка в пункті 57 Висновку 11 (2008) уваги Комітету Міністрів Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою звернення до Європейського суду з прав людини.

Можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права як результат суддівської помилки не може кваліфікуватись як кримінальне правопорушення та як підстава для притягнення судді до відповідальності. Адже відповідні порушення (у разі їх наявності) усуваються за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, оцінка судових рішень, прийнятих суддею може бути надана виключно у межах встановленого законодавством процесуального контролю.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

При цьому, ч. 1 ст. 106, ст. 107 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено підстави дисциплінарної відповідальності суддів та визначено порядок звернення до компетентного органу зі скаргою у разі порушення суддею вимог законодавства під час розгляду справи.

Заявник ОСОБА_3 повідомляє про вчинення суддями Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 256, ч. 1 ст. 396, ч. 1 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1, ст. 170, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 27 КК України.

Разом з тим, фактично в заяві висловлюється незгода заявника ОСОБА_3 з судовим рішенням і вона не містить жодних даних про вчинення таких дій, у зв`язку з чим слідчий суддя не бере до уваги доводи заявника про те, що в заяві ним було вказано всі елементи, ознаки та обставини вчинених злочинів.

Заявник, звернувшись до Національного бюро з заявою, у якій не викладено конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінального корупційного правопорушення, та в подальшому оскаржуючи бездіяльність детективів Національного бюро, намагається оскаржити судові рішення та відповідні дії судді, вчинені при здійсненні правосуддя, поза передбаченим процесуальним законом порядком, що може мати наслідком втручання у діяльність судді з використанням механізму оскарження бездіяльності слідчого, передбаченого ст. 303 КПК України.

У випадку порушення суддею під час розгляду справи вимог законодавства України, особа має право звернутися з відповідною скаргою до Вищої ради правосуддя.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає скаргу необгрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 214, 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1