Справа №591/6166/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/247/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми звернувся слідчий в ОВС СВ УСБУ в Сумській області ОСОБА_8 з клопотанням про продовження ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28. ч. 4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 111-1 КК України, строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, тобто, до 22 квітня 2023 року.

Своє клопотання слідчим вмотивував тим, що ризики, які існували на час застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, існують та не зменшилися і запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді з клопотанням, в якому просила змінити застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням на останнього відповідних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Вказане клопотання захисник обґрунтовувала зменшенням ризиків, які існували на час застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилалась на його позитивну репутацію та стан здоров`я, а також, з врахуванням воєнного стану, вказувала на вкрай необхідне перебування останнього з родиною.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2023 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу було відмовлено, а клопотання слідчого задоволено.

Продовжено підозрюваному ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 квітня 2023 року.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 звернулась до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання про зміну запобіжного заходу на інший, більш м`який.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що її клопотання було призначено та розглянуто з порушенням встановленого ч. 4 ст. 201 КПК України строку, зважаючи на дату його подачі 03 березня 2023 року, у зв`язку з чим ОСОБА_6 неправомірно був обмежений у праві перегляду підстав подальшого утримання його під вартою, внаслідок чого зазнав обмеження права на доступ до правосуддя.

Крім того, у зв`язку з тим, що слідчим суддею було одразу розглянуто і її клопотання, і клопотання слідчого, ОСОБА_6 зазнав обмеження права доступу до правосуддя, що полягає у неможливості внесення заперечень на ухвалу про відмову у зміні запобіжного заходу, відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України.

Також, апелянт посилається на те, що у клопотання слідчого відсутні будь-які доводи щодо не зменшення ризиків, встановлених ухвалою слідчого судді від 26 січня 2023 року, зважаючи на обсяг проведених слідчих та розшукових дій, а саме, допитів підозрюваних, свідків, виконання ухвали про тимчасовий доступ, тривалість утримання ОСОБА_6 під вартою, відсутній вичерпний виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою останнього, слідчий абстрактно зазначає про необхідність проведення значного обсягу слідчих (розшукових дій), не конкретизуючи, що це за дії, чому їх неможливо закінчити до 21 березня 2023 року, при тому, що вказані у клопотанні обставини повинні виправдовувати подальше тримання підозрюваного під вартою.

Крім того апелянт зазначає, що під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, слідчий суддя встановив наявність ризиків та всі їх пов`язував виключно із запровадженим в країні воєнним станом, однак, ризики повинні носити конкретний характери та підтверджуватись доказами. При цьому, в оскаржуваній ухвалі вказано, що ніяких нових обставин, які б в достатній мірі слугували підставою для пом`якшення запобіжного заходу, суду наведено не було, а подане клопотання захисника є фактичною незгодою з прийнятим судовим рішенням, проте, обставини, які мали місце під час обрання запобіжного заходу змінились. Так, ОСОБА_6 під час допитів двічі надав слідчому повні пояснення, в яких визнав свою провину у скоєному, повідомив всі відомі йому обставини, тобто повністю співпрацює зі слідством і така співпраця та щире каяття були відсутні станом на час розгляду попереднього клопотання про обрання запобіжного заходу.

Крім того, обираючи запобіжний захід вперше, слідчим суддею при встановленні ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, було враховано, що ОСОБА_6 наказав дружині вирвати аркуш з його блокноту та знищити, проте, під час допиту, слідчий з`ясував, що то був за аркуш паперу та встановив, що він не мав значення для кримінального провадження, а з приводу відсутності мобільного телефону, який належав останньому та не міг бути відшуканий, то ОСОБА_9 повідомляв, що він його загубив, при цьому, слідчим не вчинено жодних дій, направлених на пошук телефону, навіть не з`ясовано де він міг бути втрачений, щоб хоча б визначити місцевість для його відшукання, що свідчить про те, що цей телефон слідчому і не потрібен. Також, з`ясовуючи обставини, які змінились з часу обрання запобіжного заходу, поза увагою слідчого судді залишилось те, що стороною захисту надано прокурору та в судовому засіданні заяву підозрюваного ОСОБА_6 про його бажання укласти угоду про визнання винуватості за підписом останнього і ця заява була складена та підписана ще 28 лютого 2023 року та про її існування достовірно відомо органу досудового розслідування.

Тобто, вказане свідчить про наявність обставин, які змінились, і якими було обґрунтоване клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу, однак, слідчим суддею враховано не було.

Крім того, як зазначає апелянт, слідчим суддею не враховано і те, що ОСОБА_6 від слідства не переховувався, самостійно з`явився до органу досудового розслідування, кримінальному провадженню не перешкоджав, підозри у вчиненні іншого злочину йому не повідомлено, а доводи слідчого є недостатніми для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки під час розгляду справи не доведено наявності ризиків, зазначених у клопотанні, як і не надано. належних обґрунтувань щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Щодо неможливості визначення розміру застави, то як зазначає апелянт, це є правом, а не обов`язком суду, і можливість застосування застави повинна визначатись індивідуально у кожному конкретному випадку, враховуючи також тяжкість злочину, завдану шкоду суспільним інтересам, особу підозрюваного тощо.

Разом з тим, як вказує апелянт, покарання, яке загрожує ОСОБА_6 в разі доведення його вини, це штраф у розмірі до 170 000 грн., або позбавленням волі на строк від 3 до 5 років. Разом з цим, ОСОБА_6 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину, яка перебуває в декретній відпустці, у нього міцні соціальні зв`язки, крім того, у нього поганий стан здоров`я, він відмінно характеризується, є фізичною особою - підприємцем тобто офіційно працює, і жодним чином не виправдовується вимога ізоляції його від суспільства в умовах слідчого ізолятору.

Таким чином, апелянт вважає ухвалу слідчого судді незаконною, а мотиви, наведені в ній, недостатніми для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відмові щодо зміни вказаного запобіжного заходу на більш м`який чи заставу.

Про призначення даного кримінального провадження до апеляційного розгляду його учасники були повідомлені завчасно у передбачений законом строк.

У телефонному режимі, захисник ОСОБА_7 просила здійснити апеляційний розгляд за її відсутності, та за відсутності її підзахисного ОСОБА_6 з посиланням на те, що на даний час у вказаному кримінальному провадження вже складено обвинувальний акт, який спрямовано до суду.

Від прокурора надійшло клопотання про проведення розгляду даної справи без її участі.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду без учасників провадження, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України, а тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження, слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28-ч.4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 111-1 КК України, а ризики, передбачені п.1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання такого запобіжного заходу не зменшились та існують.

Вказані ризики, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, зумовлені незмінними обставинами, а саме, тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, сумнівністю джерел його доходів, обізнаністю стосовно обставин провадження, знайомством з безпосередніми учасниками вказаних подій, попередньою поведінкою у справі, яка характеризується доведеними спробами активного перешкоджанні провадженню, в тому числі з залученням свідків та близьких осіб, спрямованістю дії на приховування тих чи інших обставин даного провадження, ухиленням від явки до органу досудового розслідування, в тому числі з приховуванням свого місцезнаходження та засобів зв`язку.

Крім того, слідчим суддею було враховано і те, що підозрюваному відомі особи причетні до протиправної діяльності, їх контакти, а також інші необхідні для; слідства відомості, обізнаність про які на цій стадії розслідування все ще може бути використана ОСОБА_6 для негативного впливу на слідство, що ОСОБА_6 має стійкі зв`язки у країні-агресорі, а місце його проживання знаходиться в безпосередній наближеності до кордону з цією територією, контроль за яким зі сторони України є ускладненим.

Також, слідчим суддею було враховано і те, що у даній справі не виключена необхідність повторного проведення тих чи інших слідчих дій, як і подання доказів до суду.

Саме з врахуванням вищезазначеного, слідчий суддя і дійшов висновку що слідчим та прокурором доведено необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, з чим погоджується і колегія суддів та ставити під сумнів правильність такого висновку підстав не вбачає.

При цьому, на спростування доводів апелянта щодо недоведеності доводами клопотання необхідність продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, з врахуванням фактичних обставин злочинів, у вчиненні яких підозрюється останній, вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобіганню встановленим ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу перебування його під вартою.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний наміру переховуватися від суду не має, як і не має наміру впливати на свідків на інших осіб у даному кримінальному провадженні, то колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що не спростовують правильність висновків суду щодо наявності вказаних ризиків, необхідності продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що, за таких обставин, в повному обсязі забезпечить його належну процесуальну поведінку.

При цьому, посилання апелянта на те, що досудове розслідування на даний час не завершено і слідчий не обґрунтовує його тривалість, то вони не заслуговують на увагу, оскільки як повідомила сама захисник ОСОБА_7 на даний час у даному кримінальному провадження складено обвинувальний акт, який спрямовано на розгляд до суду.

При цьому, ті обставини, що клопотання захисника про заміну ОСОБА_6 міри запобіжного заходу та клопотання слідчого про продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядались слідчим суддею одночасно, не свідчать про те, що підозрюваний був обмежений у праві перегляду підстав подальшого його утримання під вартою та зазнав обмеження права на доступ до правосуддя, оскільки, як її клопотання, вбачається з оскаржуваної ухвали, в судовому засіданні був присутній як підозрюваний ОСОБА_6 , так і його захисник адвокат ОСОБА_7 і їх позицію щодо заявлених клопотань було враховано, що знайшло своє відображення в оскаржуваній ухвалі.

Що стосується доводів апелянта про те, що підозрюваний має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину, яка перебуває в декретній відпустці, у нього міцні соціальні зв`язки, поганий стан здоров`я, він відмінно характеризується, є фізичною особою підприємцем, і вимога його ізоляції від суспільства в умовах слідчого ізолятору зовсім не виправдана, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, з врахуванням того, що зазначені обставини мали місце і раніше, та не були враховані самим ОСОБА_6 , та не стали для останнього стимулюючим фактором для того, щоб стати підозрюваним у вчиненні інкримінованих йому злочинів.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя надав належну оцінку усім обставинам провадження та дійшов вірного висновку про необхідність продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні обставини, за яких останньому можливо було б змінити раніше обраний запобіжний захід на більш м`який.

При цьому, на спростування доводів апелянта, колегія суддів зауважує, що не визначення підозрюваному розміру застави не свідчить про незаконність прийнятого рішення, оскільки положеннями ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

В даному випадку слідчим суддею не встановлено обставин, за яких до ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28-ч.4 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст.15, ч. 4 ст. 111-1 КК України, можливо було б застосувати вказаний запобіжний захід, і на підтвердження наявності таких обставин під час апеляційного перегляду даного кримінального провадження доказів здобуто також не було.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 березня 2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4