Справа № 362/3429/20
Провадження № 1-кп/362/149/23
ВИРОК

Іменем України

23.03.2023 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Васильків матеріали кримінального провадження №0001336 від 03.08.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Умань, Черкаської області, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні трьох дітей, працюючого в ЗАО "Термоліта", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

Судом встановлено, що 26 вересня 2019 року, близько 09 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_9 , керуючи своїм технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по а/д М-05, на 47 км. +250 м., в напрямку м. Київ, зупинився на правому узбіччі, у місці для розвороту зустрічного транспорту, після чого в порушення п. 2.3б) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, та порушуючи вимог п. 10.1 ПДР України, згідно з яким «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», не переконавшись в безпечності початку свого руху та зміною напрямку руху, здійснив перпендикулярний виїзд на смуги руху які ведуть в напрямку м. Київ, з метою подальшого виїзду на смугу руху в напрямку м. Одеса, де на середині проїжджої частини, призначеної для руху в напрямку м. Київ, відбулося зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №399 від 28.01.2020:

1. Згідно наданої медичної документації у ОСОБА_12 , 1954 р.н. мали місце тілесні ушкодження: переломи дуг С2 хребця зі зміщенням, крайовий перелом апофіза С3 хребця.

2. Дані тілесні ушкодження могли виникнути від дії тупого предмету (предметів), можливо в строк та за обставин, вказаних в постанові, тобто в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Тілесні ушкодження у ОСОБА_12 , відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою загрози для життя в момент заподіяння.

Згідно висновку авто-технічної експертизи № 12-1/2497 від 17.12.2019:

Зіткнення автомобіля «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 з автомобілем «Volkswagen Touareg» номерний знак НОМЕР_3 відбулось приблизно по центру проїзної частини, призначеної для руху в напрямку м. Київ, перед початком зафіксованого на схемі до ОМП сліду юзу автомобіля «Volkswagen Touareg» (позначка 3 схеми до протоколу ОМП).

В момент первинного контакту автомобіль «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 контактував попередньою частиною, із лівою боковою частиною автомобіля «Volkswagen Touareg» номерний знак НОМЕР_3 , при цьому повздовжні осі автомобіля «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 та «Volkswagen Touareg» номерний знак НОМЕР_3 розташовувались під кутом близько 75±5°.

Згідно висновку авто-технічної експертизи № 12-1/2496 від 11.11.2019:

На момент огляду автомобіля «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 виявлено несправність системи рульового керування. Виявлена несправність системи рульового керування виникла в процесі ДТП.

На момент огляду автомобіля «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 робоча гальмівна система знаходиться в працездатному стані .

На момент огляду автомобіля «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 виявлено несправність елементів підвіски. Виявлені несправності елементів підвіски виникли в процесі ДТП.

Згідно висновку авто-технічної експертизи № 12-1/524 від 19.03.2020:

Для оцінки дій водія автомобіля «Volkswagen Touareg» номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_9 в умовах виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди спеціальних знань в галузі судової автотехніки не потрібно, вони (дії) можуть бути оцінені органами досудового розслідування(судом) самостійно, відповідно до вимог розділів 1, 11 чинних Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_11 повинен був керуватися пункту 12.3 Правил дорожнього руху України.

В даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій автомобіля «Volkswagen Transporter» номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_11 з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen Touareg» номерний знак НОМЕР_3 , шляхом застосування екстренного гальмування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав, та пояснив, що дійсно 26 вересня 2019 року він керуючи своїм автомобілем марки «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по а/д М-05, на 47 км. +250 м., в напрямку м. Київ, зупинився на правому узбіччі, у місці для розвороту зустрічного транспорту, після чого не переконавшись в безпечності початку свого руху та зміною напрямку руху, здійснив виїзд на смуги руху, які ведуть в напрямку м. Київ, з метою подальшого виїзду на смугу руху в напрямку м. Одеса, де на середині проїжджої частини, призначеної для руху в напрямку м. Київ, відбулося зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_11 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала тяжкі тілесні ушкодження. ОСОБА_9 у вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_9 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, які характеризують його особу й стосуються речових доказів у провадженні. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).

Кримінально протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні ОСОБА_9 покарання, суд враховує вимоги ст. 65 КК України, згідно із якими особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Європейський Суд вказує, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Конституційний Суд України в своєму рішенні зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного».

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, характеризуючі дані про його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Так, ОСОБА_9 раніше не судимий, вчинив необережний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні трьох дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відшкодував витрати моральну шкоду потерпілій.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне врахувати щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, посткримінальну поведінку обвинуваченого та його ставлення до наслідків вчиненого кримінального правопорушення, в тому числі добровільне відшкодування моральної шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання судом не становлені.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення наведені вище, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, відшкодування шкоди потерпілій ще до ухвалення судом вироку, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне, призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на певний строк у межах санкції кримінального закону за яким визнав його винуватим.

Також, суд бере до уваги позицію прокурора, який просив призначити покарання в межах санкції статті з подальшим звільненням від відбування покарання та приймає до уваги думку представника потерпілої, який підтримав думку прокурора.

Разом із тим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, те, що злочин ним вчинено вперше, наявність пом`якшуючих обставини, суд вважає за можливе, з метою досягнення цілей покарання та його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При вирішенні питання щодо застосування додаткового покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд враховує конкретні обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась, обвинувачений має 8 років водійського стажу, його офіційна робота пов`язана із керуванням автомобілем, є єдиним джерелом доходу, відомості щодо порушення ним правил дорожнього руху та притягнення за це до адміністративної відповідальності відсутні, вчинив кримінальне правопорушення вперше, обвинувачений щиро розкаявся, сприяв об`єктивному встановленню фактичних обставин.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 286 КК України законодавцем віднесено до злочинів проти безпеки руху, тому думка потерпілого щодо виду та розміру покарання сама по собі не є вирішальною в цьому питанні (Правовий висновок Верховного Суду у справі № 396/1429/19).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе не застосовувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами,оскільки призначення такого додаткового покарання призведе до відсутності заробітку для сім`ї, де виховуються троє неповнолітніх дітей.

Підстав для застосування більш м`якого покарання щодо обвинуваченого суд не вбачає.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_9 не застосовано.

Виходячи з положень п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення заяви без розгляду.

Ст. 13 ЦПК України передбачає право позивача на власний розсуд розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору, у зв`язку з чим виключно позивачу належить право вибору характеру своїх процесуальних дій: залишити позов без розгляду, чи закінчити судовий розгляд справи.

Оскільки потерпіла, користуючись своїм правом, просить залишити позов без розгляду, що не суперечить чинному законодавству, суд вважає за можливе позовну заяву залишити без розгляду.

Речові докази відсутні.

На підставі ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави стягнути витрати пов`язані з залученням експерта.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.349, 368-371, 395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Згідно з ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Іспитовий строк відбуття покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту набрання вироку законної сили.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати за проведення експеризи № 12-1/2496 від 11.11.2019, проведеної Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України - 1570,00 (тисячу п`ятсот сімдесят гривень 00 коп.), та за проведення експеризи № 12-1/2497 від 17.12.2019, проведена Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України - 1570,00 (тисячу п`ятсот сімдесят гривень 00 коп.)

Цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_9 , страхової групи ТАС про відшкодування завданих збитків - залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області, в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених ст. 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Вирок набирає законної сили по закінченню строку на його апеляційне оскарження, якщо він не буде оскаржений. В інакшому випадку після його перегляду апеляційним судом.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1