Справа № 345/1755/22
Провадження № 11-кп/4808/125/23
Категорія ст. 190 ч.3 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі :

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеозв`язкуу кримінальному провадженні №7000230 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Калуського міськрайонного суду від 29.11.2022 року щодо нього,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , судимого вироком Калуського міськрайонного суду від 6.10.2020 року за ст 185 ч.3 ККУ на 3 роки позбавлення волі

засуджено за ст. 190 ч. 3 ККУ до позбавлення волі на 3 роки 8 місяців.

На підставі ст. 71 ККУ до покарання за цим вироком суду часткового приєднано невідбуту частину покарання за вироком того ж суду від 6.10.2020 року і визначено йому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на 3 роки 10 місяців.

Зарахувано йому в строк покарання частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком. Термін покарання йому рахується з 31.03.2020 р.

Також йому зарахувано в строк покарання термін перебування під вартою з 26.03.2020 р. по 27.03.2020 р. включно.

Злочини вчинено при таких обставинах.

У кінці лютого 2022 року ОСОБА_7 на території ДУ «Личаківська виправна колонія № 30» в м. Львів, де відбував позбавлення волі за невстановлених обставин отримав мобільний термінал (телефон) марки «Nokia» з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» із номером НОМЕР_1 . Після цього в нього виник умисел на заволодіння чужими грошовими коштами шляхом обману з використанням зазначеного мобільного терміналу (телефону).

Реалізовуючи свій злочинний умисел, він зареєструвався у соціальній мережі «Facebook», використовуючи псевдоніми « ОСОБА_9 », « ОСОБА_10 », « ОСОБА_11 », « ОСОБА_12 », « ОСОБА_13 », « ОСОБА_14 », « ОСОБА_15 », розмістив публікацію про надання допомоги ЗСУ, вказавши реквізити банківської картки, для перерахунку грошових коштів. Реального наміру виконання умов публікації у нього не було.

Після чого, він таким способом заволодів грошовими коштами 1.03.2022 у ОСОБА_16 у сумі 1005 грн., 2.03.2022 у ОСОБА_17 у сумі 500 грн., 6.03.2022 року у ОСОБА_18 у сумі 960 грн., 16.03.2022 у ОСОБА_19 у сумі 500 грн., 2.04.2022 року у ОСОБА_20 у сумі 2200 грн., 2.04.2022 року у ОСОБА_21 у сумі 1125 грн. Ці кошти він присвоїв.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі фактичні обставини та кваліфікацію своїх дій не оспорює, вважає вирок суду в частині обрання йому покарання необгрунтованим, суворим та таким, що підлягає зміні. Вказує, що в порушення вимог ст.65 КК України, суд не врахував, що він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, сприяв розкриттю кримінальних правопорушень і не зважаючи на відсутність цивільних позовів від потерпілих має намір відшкодувати шкоду. Ухвалюючи вирок щодо нього суд не врахував таку пом`якшуючу обставину , як активне сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, а також ту обставину, як вчинення кримінального правопорушення внаслідок тяжких обставин, оскільки в місці де він відбуває покарання створені критично жахливі умови відбування покарання, жахливе харчування, відсутність роботи, що унеможливлює отримання доходу на придбання продуктів, тютюну та інших засобів гігієни. На думку апелянта судом було проігноровано принципи мети і індивідуалізації покарання, оскільки не було враховано особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Тому вважає вирок суду незаконним та несправедливим, ухвалений з суттєвими порушеннями норм матеріального та процесуального закону. Просить вирок суду щодо нього змінити та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ст. 190 ч. 3 ККУ до позбавлення волі на 3 (три) роки і на підставі ст. 71 ККУ до зазначеного покарання часткового приєднанати не відбуту частину покарання за вироком Калуського міськрайсуду від 6.10.2020 року та визначити йому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.

В апеляційній інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити в повному об`ємі, скоротити строк позбавлення волі;

- прокурор заперечив доводи апеляційної скарги та просить її відхилити, а вирок суду залишити без змін;

З`ясувавши обставини провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, проаналізувавши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим.

Оскаржений вирок цим нормам закону відповідає, підстав для його зміни не встановлено.

Фактичні обставини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скаргзі не оспорюються, тому вирок в цій частині не перевіряється.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є законним й справедливим, підстав для його пом`якшення апеляційним судом не встановлено.

Всі апеляційні доводи апелянта про суворість покарання є необґрунтованими і не дають підстав для його зменшення.

При призначенні покарання судом, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 ККУ належно враховано тяжкість вчинених злочинів, дані про особу виннуватого та пом`якшуючі йому покарання обставини, на які він посилається в апеляційній скарзі.

Зокрема, суд враховував характер та тяжкість вчиненого ним злочину. ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності і знову вчинив корисливий умисний злочини, маючи не зняту та непогашену судимість і не відбувши покарання за попереднім вироком суду, що свідчить про його стійку злочинну спрямованість. Він офіційно ніде не працює, тобто немає постійного місця роботи і стабільних засобів для існування. Матеріальна шкода, завдана злочином, не відшкодована.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 на підставі ст. 66 ККУ, суд обгрунтовано відніс щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину, а також поганий стан його здоров`я (т. 2 а.п. 25).

Обставиною, яка відповідно ст. 67 ККУ обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення злочину в умовах воєнного стану.

Посилання апелянта на те, що злочини вчинені внаслідок тяжких обставин, оскільки в місці де він відбуває покарання створені неналежні умови відбування покарання, неякісне харчування, відсутність роботи, що унеможливлює отримання доходу на придбання продуктів, тютюну та інших засобів гігієни, не не дають правових підстав для застосування ст.69 чи 75 ККУ.

Таким чином остаточно визначений йому реальний строк у виді 3 (трьох) 10 (десяти) місяців позбавлення волі є цілком законним й справедливим покаранням, яке є необхідним для його виправлення і запобігання вчинення нових злочинів ним та іншими особами.

При належному відбуванні покарання до обвинуваченого може бути застосовано умовно-дотрокове звільнення, заміна покарання більш м`яким.

При тяжкому стані здоров`я у передбаченому законом порядку його може бути звільнено від відбування покарання. Його бажання поповнити ряди ЗСУ може вирішуватися після відбуття покарання.

За наведених обставин апеляційний суд не встановив підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і пом`якшення йому покарання, тому залишає вирок без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, вирок Калуського міськрайонного суду від 29.11.2022 року щодо нього - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, засудженим - з моменту отримання її копії.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4