КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/4384/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000309, по обвинуваченню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.5 ст.27, ч.2 ст.358 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 (шістдесят) днів до 20 січня 2023 року.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора та всупереч вимогам діючого законодавства, продовжено застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Звертає увагу суду на те, що обвинувачений ОСОБА_8 має хронічне, невиліковне онкологічне захворювання та є інвалідом другої групи. Зазначає, що встановлений раніше діагноз про онкологічне захворювання обвинуваченого підтверджений компетентною медичною установою за результатами медичного огляду, проведеного у серпні - вересні 2022 року. Таким чином, зважаючи на стан здоров`я ОСОБА_8 , ризик його переховування від суду в даному кримінальному провадженні відсутній.

За доводами апелянта, ризики впливу на потерпілого та свідків, чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не існують, оскільки досудове розслідування вже закінчено, всі докази по справі зібрані, зафіксовані та передані до суду.

Крім цього, як вважає апелянт, судом не обґрунтовано зроблено висновок, що визначення та внесення застави не забезпечить належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 .

За результатами апеляційного перегляду просить змінити ухвалу суду та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання з покладенням на обвинуваченого відповідних обов`язків. У разі, якщо суд апеляційної інстанції не знайде підстав для зміни запобіжного заходу, захисник просить визначити обвинуваченому ОСОБА_8 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною, та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити йому розмір мінімальної застави.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_8 за станом здоров`я не може взяти участь в суді апеляційної інстанції, в тому числі з використанням відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор», колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд провадження за його відсутності з огляду на те, що в суді бере участь захисник ОСОБА_7 , який просив здійснювати розгляд апеляційних скарг за відсутності обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти їх задоволення та вважав рішення суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом належно дотримані.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів провадження, на розгляді Святошинського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000309, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчинені злочинів, передбачених ч.4 ст.358, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289, ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.5 ст.27, ч.2 ст.358 КК України.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 (шістдесят) днівдо 20 січня 2023 року.

Розглядаючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції послався на те, що реальним на даний час є існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_8 тривалий час перебував у розшуку, незаконного впливу на потерпілих та свідків, які не допитані судом, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України.

Суд також навів обставини, які ним були враховані при продовженні обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме дані про особу обвинуваченого, який має місце проживання, дружину та малолітню дитину, його вік, інвалідність II групи, стан здоров`я.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст.178 КПК України, які в сукупності можуть свідчити про існування ризиків переховування обвинуваченого від правосуддя, незаконного впливу на потерпілих і свідків та інших проявів неналежної процесуальної поведінки.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилаються захисник та обвинувачений в поданих апеляційних скаргах, в тому числі клопотання захисника про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою надомашній арешт, особисте зобов`язання чи визначення розміру застави, у задоволені якого судом було обґрунтовано відмовлено.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_9 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, а також скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 (шістдесят) днів до 20 січня 2023 року, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3