Справа №295/1754/23
ВИРОК

І МЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Житомира в режимі відеоконференцзв`язку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000079 від 12.05.2022 року на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Новоград-Волинський Житомирської області, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Згідно із Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали у 2014 році агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

24 лютого 2022 року о 5 годині розпочато збройну військову агресію Російської Федерації проти України.

Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. Збройними Силами РФ (далі-ЗС РФ), що діяли за наказом керівництва РФ та ЗС РФ, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська РФ сухопутним шляхом вторглися на територію суверенної держави України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 № 64/2022, в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому було продовжено до 19.02.2023 відповідними Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022 затвердженими Верховною Радою України.

Рішенням Верховної Ради України відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року РФ визнана державою-агресором, яка здійснює збройну агресію проти України, розв`язала і веде повномасштабну агресивну війну проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства (зокрема і воєнні злочини).

При цьому, норми ст. 17 Конституції України передбачають, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Так, ОСОБА_4 , орієнтовно в 2014 році (точної дати у ході досудового розслідування не встановлено), будучи активним користувачем міжнародної комп`ютерної мережі Інтернет, особисто створила власну веб-сторінку (акаунт) у соціальній мережі «Одноклассники» під нікнеймом « ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 », за URL-адресою в Інтернет мережі «https://ok.ru/profile/64», доступ до перегляду змісту якого будь-якими іншими користувачами соціальної мережі «Одноклассники» не обмежено, та як єдиний користувач мала у ньому функціональні можливості безпосередньо публікувати та видаляти пости, публікації, фото, відеоматеріали відповідно до функціоналу указаної соціальної мережі.

При цьому, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про блокування доступу до вказаної соціальної мережі на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 28.04.2017 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», уведеного в дію Указом Президента України від 15.05.2017 № 133, та продовженого на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14.05.2020, затвердженого Указом Президента України від 14.05.2020 № 184, використовуючи для його обходу встановлене на власному ноутбуці програмне забезпечення у вигляді додатків «VPN» веб-браузеру « ІНФОРМАЦІЯ_2 », умисно, цілеспрямовано, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер даної соціальної мережі через можливість поширення інформації у всесвітній мережі «Інтернет» серед невизначеного кола осіб, користувалась власною веб-сторінкою (акаунтом) у вказаній російській соціальній мережі, зокрема ознайомлювалась з текстовими та відеоматеріалами, аудіозаписами та зображеннями, розміщеними іншими її користувачами, та поширювала їх.

Так, не пізніше 04.04.2022 та 02.05.2022 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 ознайомилася з публікаціями в соціальній мережі «Одноклассники», відповідно, розташованими за Інтернет-адресами: https://ok.ru/video/ НОМЕР_1 , яка має допис у вигляді відеопублікації під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка має допис у вигляді відеопублікації під назвою: «28А Последнее письмо солдата (СО ЗВУКОМ) Прощальное письмо родным и близким», після чого у неї виник злочинний умисел, направлений на поширення через мережу Інтернет матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію РФ проти України, розпочату у 2014 році.

При цьому, ОСОБА_4 , будучи активним користувачем мережі Інтернет та достеменно обізнаною з особливостями функціональних можливостей соціальної мережі «Одноклассники», вподобала текстову інформацію вищевказаних публікацій та в умовах воєнного стану, з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України вирішила їх поширити на своїй особистій сторінці.

Задля цього, у вищевказаний період часу ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з використанням належного їй ноутбуку марки «Lenovo» G570 S/N: CB 15817139 P/N: 59337270, із встановленим на ньому, задля обходу блокування, програмним забезпеченням у вигляді додатків «VPN» веб-браузеру «Tor Browser», через телекомунікаційну мережу «Internet», керуючись ідеологічними мотивами та з метою ознайомлення з відповідною інформацією невизначеного кола осіб, в умовах воєнного стану, з власного облікового запису соціальної мережі «Одноклассники» шляхом проставляння відмітки «Класс» здійснив поширення вищевказаних публікацій.

Так, 04.04.2022 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , шляхом проставляння відмітки «Класс», здійснила поширення публікації, розміщеної 31.03.2022 за Інтернет-адресою: https://ok.ru/video/118, обліковим записом соціальної мережі «Одноклассники» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з Інтернет-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_6 », яка має допис у вигляді відео під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 », з прямою мовою невідомої особи наступного змісту «Командир взвода мотострелковой бригады Вячеслав Водяной в ходе спецоперации на Украине, его взвод попал в окружение врага, противник превосходил силы российских солдат, тогда лейтенант Водяной дал команду «отход», а сам в одиночку вступил в бой, он уничтожил 2 еденицы военной техники, и нанес ущерб живой силе врага. Лейтенант Водяной ввел противника в заблуждение, и после выхода взвода из окружения, русские солдаты нанесли контрудар, благодаря профессионализму и смелости бравого бойца, провокации противника были сорваны и колонна мотострелковой бригады продолжила свой путь без потерь. За свой подвиг Вячеслав будет удостоин госнаграды», зміст якої направлений на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

У подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел 02.05.2022 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , шляхом проставляння відмітки «Класс», здійснила поширення публікації, розміщеної ІНФОРМАЦІЯ_7 за Інтернет-адресою: https://ok.ru/video/946, обліковим записом соціальної мережі «Одноклассники» під назвою « ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 )» з Інтернет-спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_6 », яка має допис у вигляді відео під назвою «28 АПоследнее письмо солдата(СО ЗВУКОМ) Прощальное письмо родным и близким», із зображенням російських військових та колоною військової техніки з позначкою «V», а також дописом «Zа наших», з прямою мовою невідомої особи наступного змісту: «Мама, я прошу тебя не плач. Я живой, но просто я далече. Умоляю слезы свои спрячь, пусть по нам рыдают в храме свечи. Ты пойми, иначе я не мог, я хотел чтоб вы спокойно спали. Мама, я ушел туда, где Бог. Мама, ты прости…по нам попали. Батя, я прошу ты слез не лей, я живой, но просто я далече. За меня, любовью всех согрей, все легло, прости, на твои плечи. Смелым был, как ты меня учил, пули не жалем в своей розгрузки, враг от нас по погной получил, будет знать, что значит в бою русский. Милая моя, молю не плач, я живой, но просто я далече, правду от детей прошу не прячь, мир спокоем будет обеспечен. Не успел, друзья, я вас обнять, что не так уж, вы меня простите, мне пора, не будем горевать,за меня вы всех там обнимите. Родина, не плач там обо мне, ты же знаєшь, я тебя не брошу. Офицер лиш крепнет на войне и несет достойно свою ношу. Я ушей туда, где тоже боль, ангелы плечем к плечу со мною, не печальтесь, я всегда живой, час придет и встретитесь со мною. Я пополнил бодне войска, видно офицеров не хватало, нас не счесть тут также как с песка, да, у Бога воинов не мало», зміст якої направлений на виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Таким чином, ОСОБА_4 вищезазначені відео публікації були розміщені на її власній веб-сторінці (акаунті) під мережевим ім`ям (нікнеймом) « ОСОБА_7 ( ОСОБА_11 )», за URL-адресою в Інтернет мережі «https://ok.ru/profile/64» та візульно були сприйнята її 163 друзями та 40 підписниками, а також розповсюджені серед невизначеного кола користувачів соціальної мережі «Одноклассники».

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 436-2 КК України, як поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої у 2014 році, шляхом виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році.

08 лютого 2023 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_12 , який на підставі ст.37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000079, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.05.2022, з однієї сторони, та обвинуваченою у цьому провадженні ОСОБА_4 , з іншої сторони, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди ОСОБА_4 добровільно ініціювала укладення даної угоди та беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України.

Також у вказаній угоді сторони визначили покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком, який визначить суд.

Крім того, сторони узгодили у зв`язку зі спеціальною конфіскацією вилучити у власність держави, належний обвинуваченій ОСОБА_4 ноутбук із зарядним пристроєм та мишкою до нього.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України визнала повністю, пояснила, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості між нею та прокурором, призначити узгоджене сторонами покарання.

Захисник в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченою та прокурором.

Прокурор в судовому засіданні також просив затвердити дану угоду про визнання винуватості, призначити узгоджене сторонами покарання.

Суд, дослідивши обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, надані письмові матеріали, вислухавши сторони кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Кримінальне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 436-2 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд відповідно до вимог ст.474 КПК України з`ясував в обвинуваченої ОСОБА_4 , що вона цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують; право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; право мати захисника або захищатися самостійно; право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь; наслідки укладення та затвердження угод, наслідки їх невиконання, передбачені статтями 473, 476 КПК України; характер кожного обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Суд заслухав сторони кримінального провадження і переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди оскільки вона відповідає вимогам КПК України.

Узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам ст.ст.50, 65-67 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка спеціальних обліках не перебуває, раніше не судима, є особою похилого віку, обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши пояснення сторін кримінального провадження, доходить висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, врахувавши тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка, на переконання суду, загрози для суспільства не становить, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 436-2 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік без конфіскації майна, зі звільненням на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат з обвинуваченої ОСОБА_4 суд виходить з наступного.

Обвинуваченою ОСОБА_4 подане письмове клопотання про звільнення від оплати процесуальних витрат в сумі 9438,50 грн. за проведення судової семантико-текстуальної експертизи. В обґрунтування клопотання посилалась на тяжкий стан здоров`я, внаслідок якого їй важко пересуватися без допомоги сторонніх осіб, а також скрутне матеріальне становище.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та звільнення обвинуваченої від оплати процесуальних витрат за проведення експертизи.

Відповідно до ст.119 КПК України суд, враховуючи майновий стан особи (обвинуваченого, потерпілого), за власною ініціативою або за її клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк. Якщо оплату процесуальних витрат відстрочено або розстрочено до ухвалення судового рішення, витрати розподіляються відповідно до судового рішення. У разі зменшення розміру належних до оплати процесуальних витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково відповідні витрати компенсуються за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи похилий вік обвинуваченої ОСОБА_4 , її стан здоров`я та майновий стан, те, що вона проживає лише на пенсійні витрати, відсутність будь-яких інших джерел доходів, суд вважає за доцільне звільнити її від оплати процесуальних витрат повністю, а відповідні витрати, а саме: документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, пов`язані з проведенням судової семантико-текстуальної експертизи в сумі 9438,50 грн., слід компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 100 КПК України застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) майна знав про їх незаконне використання.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі.

Спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду (ч. 2 ст. 96-1 КК України).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06.06.2022, було накладено арешт на майно: ноутбук «Lenovo» G570 S/N: CB 15817139 P/N: 59337270 із зарядним пристроєм та мишкою до нього, які належать ОСОБА_4 , який є знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

Вказаний ноутбук належить обвинуваченій і вона використовувала його як знаряддя для вчинення злочину.

Беручи до уваги те, що обвинувачена знала про незаконне використання ноутбука як знаряддя вчинення злочину, його фактично було використано для виконання об`єктивної сторони вказаного злочину, злочин скоєно умисно, за його вчинення передбачено основне покарання у виді позбавлення волі, суд доходить висновку щодо необхідності застосувати спеціальну конфіскацію вказаного ноутбука на користь держави.

Частиною 4 статті 174 КПК України визначено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.

Оскільки суд дійшов висновку про спеціальну конфіскацію зазначеного ноутбука на користь держави, арешт накладений на нього скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 08 лютого 2023 року, укладену у місті Житомир між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_12 , та обвинуваченою ОСОБА_4 , у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Звільнити ОСОБА_4 від оплати процесуальних витрат повністю, а відповідні витрати, а саме: документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової семантико-текстуальної експертизи в сумі 9438,50 грн., слід компенсувати за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 06.06.2022 року на ноутбук «Lenovo» G570 S/N: CB 15817139 P/N: 59337270 із зарядним пристроєм та мишкою до нього, які належать ОСОБА_4 - залишити без змін.

Відповідно до ст.96-1 КК України застосувати спеціальну конфіскацію щодо ноутбука «Lenovo» G570 S/N: CB 15817139 P/N: 59337270 із зарядним пристроєм та мишкою до нього, який знаходиться на зберіганні в УСБУ в Житомирській області, конфіскувавши його у власність держави.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченій та захиснику.

Суддя ОСОБА_1