Справа № 712/8279/22
Провадження № 1-кп/712/338/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого на тимчасово окупованій території м. Донецьк, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення злочину проти громадської безпеки, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, приймав участь у діяльності терористичної організації «Донецька народна республіка».

Так, ОСОБА_5 , будучи радикально налаштованою особою, прихильником протиправної діяльності «ДНР», діючи з мотивів не сприйняття чинної влади в Україні та з корисливих мотивів, переслідуючи мету заподіяння шкоди інтересам України, а саме прийняття участі в бойових діях у складі незаконних збройних формувань терористичної організації «ДНР», усвідомлюючи той факт, що діяльність вказаної терористичної організації незаконна і спрямована на насильницьку зміну, повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні, а також зміну меж території і державного кордону України, у 2015 році у м. Донецьк, яке є тимчасово окупованою територією України, добровільно вступив до силового блоку терористичної організації «ДНР». При цьому, ОСОБА_5 усвідомлював, що для досягнення злочинної мети, яку переслідує «ДНР», йому як члену цієї організації, доведеться чинити збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та військовослужбовців ЗС України, які спрямовані на припинення протиправної діяльності вищевказаної терористичної організації.

В подальшому, після вступу до рядів силового блоку терористичної організації «ДНР» ОСОБА_5 направлено на військову службу до одного із бойових підрозділів вказаної організації, а саме так званого «окремого танкового батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1 армійського корпусу народної міліції ДНР (в/ч НОМЕР_1 )», що дислокувався у м. Донецьк Донецької області. ОСОБА_5 займав посаду оператора-навідника танку Т-72 у званні рядового.

В подальшому, у період з 2015 року (більш точну дату органом досудового розслідування не встановлено) по 2017 рік ОСОБА_5 зі зброєю в руках приймав безпосередню участь у силовому опорі військовослужбовцям

ЗС України, задіяним у проведенні Операції об`єднаних Сил, в районі населених пунктів Донецької області.

Зокрема, він вчиняв умисні дії із застосуванням вогнепальної зброї різного калібру і різного призначення, направлені на фізичне знищення живої сили і броньованої техніки правоохоронних органів і ЗС України, чим також сприяв її незаконній діяльності на території Донецької області.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином неодноразово повідомлявся про час та місце розгляду кримінального провадження, шляхом публікації повістки у засобах масової інформації загальнодержавної сфери у виданні «Урядовий кур`єр»

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 323 КПК України ухвалою суду від 14.12.2022 призначено спеціальне судове провадження.

Належний захист прав обвинуваченого було забезпечено участю захисника, як на досудовому слідстві так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході досудового слідства, а також у судовому засіданні порушені не були.

При цьому, суд вважає, що розглянуте кримінальне провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України підтверджується зібраними по справі доказами, яким в ході судового розгляду було надано належну оцінку і які були дослідженні судом в повному обсязі, а саме:

- даними акту огляду від 08.07.2021 зі знімками з екрану монітора, відповідно до якого проведено огляд матеріалів розміщених на Інтернет браузер «Ореra», а саме переписки між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на «фейковому» акаунті в соціальній мережі «Вконтакте» « ОСОБА_7 », яка добавилась до нього в мережі «Вкантакте» з нік неймом « ОСОБА_8 » де ході переписки неодноразово підтверджувався факт проходження військової служби ОСОБА_5 в рядах НЗФ та перебування на передових позиціях м. Донецьк;

- даними акту огляду від 08.07.2021 з додатками, а саме знімками екрану монітора та оптичним диском , відповідно до якого проведено огляд персональної сторінки ОСОБА_5 на яких, останній публікує фото, які підтверджують його участь в НЗФ т.зв. «ДНР» та розміщає антиукраїнські матеріали та ОСОБА_5 розміщений на сайті «Миротворец», як бойовик НЗФ;

- даними протоколу огляд від 19.09.2022, відповідно до якого було оглянуто сторінку «https://vk.com/id11201985mama» на якій відображена основна інформація про особу « ОСОБА_8 »

- даними протоколу огляду від 16.11.2021, відповідно до якого було оглянуто оптичний носій диску CD-R «VIDEX» № 07041814, 16на якому розміщено фотографії на яких міститься зображення чоловічої статті у форменому одязі, а також з предметами схожими за зовнішнім виглядом на стрілецьке озброєння та нагороджувальною грамотою, які збережені в ході вказаного огляду окремими файлами;

- даними протоколу огляду від 06.12.2021, відповідно до якого було завантажено з Єдиної інформаційно аналітичної системи управління міграційними процесами особової картки на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у файл та записано на оптичний носій CD-R, VS, № LH3117XA07042299 D1, який приєдно до даного протоколу ;

- даними протоколу огляду від 08.12.2021, відповідно до якого було оглянуто сторінку Інтернет сайту «Центр дослідження ознак злочинів проти національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку «Миротворец» на якій по запиту « ОСОБА_9 » було відображено основну інформацію про нього, а саме особисті дані, зображення у форменому одязі та нагороджувальною грамотою;

- даними висновку експерта № СЕ-19/124-21/14314-ФП від 24.02.2022, яким встановлено, на фотографії з графічного файлу з назвою «М.Човага9» та достовірному фотозображенні ОСОБА_5 , зображена одна й та ж саме особа; на фотографіях файлів з назвами: «М.Човага3» (особа друга зліва), «М. Човага4» (особа друга зліва), «М.Човага5» (особа друга зліва), «М.Човага7»(особа перша зліва), «М.Човага8 (особа третя зліва) та достовірному фотозображенні ОСОБА_5 , ймовірно зображена одна й та ж саме особа;

- даними структури, відомих керівників та військовослужбовців т. зв. Батальйону «Дизель», в/ч НОМЕР_1 м. Донецьк 1- го армійського корпусу Народної міліції Донецької народної Республіки;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.01.2022 з фото таблицею № 1 та довідкою, згідно з яких свідок ОСОБА_10 , в присутності понятих на фотознімку № 2 впізнав чоловіка ОСОБА_5 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26.01.2022 з фото таблицею № 1 та довідкою, згідно з яких свідок ОСОБА_11 , в присутності понятих на фотознімку № 2 впізнав чоловіка ОСОБА_5 ;

- даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.01.2022 з фото таблицею № 1 та довідкою, згідно з яких свідок ОСОБА_12 , в присутності понятих на фотознімку № 2 впізнав чоловіка ОСОБА_5 ;

- даними протоколів огляду від 16.09.2022 та 05.10.2022 відповідно до яких було оглянуто сайти «https://ukurier.gov.ua/uk/» та «https://www.gp.gov.ua/» з метою виявлення та фіксації відомостей, та підтвердження факту виклику ОСОБА_5 .

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також припущеннях. Усі сумніви доведеності вини особи, мають тлумачитися на її користь.

Відповідно до ст. 297-1 ч. 2 КПК України передбачено порядок проведення досудового слідства по окремим статтям КК України, зокрема за ч. 1 ст. 258-3 КК України, за якою обвинувачується ОСОБА_5 .

Відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України доведена в повному обсязі.

Всі докази, досліджені безпосередньо судом, в даному кримінальному провадженні є належними та допустимими доказами, оскільки були отримані в порядку, передбаченому КПК України і у своїй сукупності повністю підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у даному вироку, так як є послідовними,узгоджуються один з одним, відповідають фактичним обставинам справи, будь-які протиріччя в них відсутні, що свідчить про їх об`єктивність та правдивість та у сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 займав посаду оператора навідника танку Т-72 у званні рядового та зі зброєю в руках приймав безпосередню участь у силовому опорі військовослужбовцям ЗС України, задіяним у проведенні Операції об`єднаних Сил, в районі населених пунктів Донецької області у період з 2015 по жовтень 2022 достеменно усвідомлював, що для досягнення злочинної мети, яку переслідує «ДНР», йому як члену цієї організації, доведеться чинити збройний опір законним діям працівників правоохоронних органів України та військовослужбовців ЗС України, які спрямовані на припинення протиправної діяльності вищевказаної терористичної організації, і обвинувачений вчиняв умисні дії із застосуванням вогнепальної зброї різного калібру і різного призначення, направлені на фізичне знищення живої сили і броньованої техніки правоохоронних органів і ЗС України, чим також сприяв її незаконній діяльності на території Донецької області.

До такого висновку суд дійшов із того, що поняття терористичної організації визначено в Законі України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року, і відповідно до цього Закону, це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції від 28 вересня 2001 року № 1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації з спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Діяльність «ДНР» як терористичної організації підтверджується зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 №145-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 №337-VIII, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.

Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції від 28 вересня 2001 року № 1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації з спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів; пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Згідно з п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23.12.2005 року № 13 утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації, то відповідно до п.13 вказаної постанови Пленуму вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.

При цьому, під час судового розгляду справи, суд враховує, що державним обвинуваченням було доведено, що ОСОБА_5 усвідомлював,незаконність дій збройних підрозділів та політичного керівництва самопроголошеної «ДНР» , спрямованих на нанесення шкоди державній безпеці України та здійснення терористичної діяльності.

Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, за обставин, викладених у даному вироку знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 258-3 КК України, як участь у терористичній організації та сприянні її діяльності.

Суд, при призначенні ОСОБА_5 покарання, також враховує вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України, про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, питання про обґрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у демократичному суспільстві у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 65 КК України, суд, враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, яке мало місце в умовах складної суспільно-політичної обстановки в Донецькій області та суттєвий вплив на охорону державної і громадської безпеки у цих регіонах держави, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, суспільну небезпеку яка полягає у порушенні безпечних умов життєдіяльності, безпеки життя, здоров`я, власності широкого та невизначеного кола осіб та безпеки інших цінностей суспільства, особу винного, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, відсутність обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого та приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі, в межах санкцій ч. 1 ст. 258-3 КК України з конфіскацією майна, оскільки, з урахуванням вказаних обставин, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 неможливе без ізоляції його від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Крім того, суд виконуючи вимоги ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення експертизи у сумі 2917,54 грн

Відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з часу, коли він буде фактично затриманим.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у сумі 2917,54 грн.

Виконання вироку покласти на Управління СБУ в Черкаській області.

Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1