ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/231/22 Номер провадження 11-кп/814/781/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000201, за апеляційною скаргою прокурора Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Диканського районного суду Полтавської області від 02 червня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Андріївка Диканського району Полтавської області, проживаючого: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, невійськовозобов`язаного, раніше судимого:

- 13.05.2015 Диканським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 03.11.2015 звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано та направлено в місця позбавлення волі. 02.11.2018 звільнений з місць позбавлення волі після відбуття строку покарання.

- 22.10.2019 Котелевським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 12.03.2020 звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано та направлено в місця позбавлення волі. 11.03.2022 звільнений з місць позбавлення волі після відбуття строку покарання, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирався.

Вирішено долю речових доказів та порядок стягнення судових витрат.

Згідно з вироком суду,обвинувачений ОСОБА_7 , маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість за кримінальні правопорушення проти власності, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив тяжкий корисливий злочин.

Так, 14 квітня 2022 року близько 20 год. 30 хв. обвинувачений ОСОБА_7 перебував у будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , де разом з ОСОБА_10 вживав спиртні напої. В одній із кімнат будинку ОСОБА_7 побачив належну ОСОБА_10 , бензопилу марки "FORTE" модель FGS-5200МG, яку вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_7 , у вказані час та місці, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки господар будинку ОСОБА_10 заснув, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану в Україні, який введено Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, шляхом вільного доступу, умисно, повторно, таємно викрав бензопилу марки "FORTE" модель FGS-5200МG червоного кольору без шини, ланцюга та кожуха шини, вартістю 1 844 грн 20 коп., яка належить потерпілому ОСОБА_10 . З місця вчинення злочину ОСОБА_7 зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши таким чином потерпілому матеріальну шкоду у розмірі 1 844 грн 20 коп.

Отже, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим та призначити ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. Взяти під варту в залі суду.

Вказує, що при призначенні покарання судом належним чином не враховано те, що ОСОБА_7 раніше 2 рази засуджено за вчинення злочинів проти власності. Кожного разу він судом звільнявся від призначеного покарання з випробуванням, однак кожного разу ОСОБА_7 не виконував покладені на нього судом обов`язки під час іспитового строку. Внаслідок чого кожного разу іспитовий строк ОСОБА_7 судом скасовувався, а засуджений направлявся в місця відбування покарання.

Окрім цього зазначає, що в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_7 ніде не працює, як особа з інвалідністю на обліку не перебуває, походження його засобів для існування не відоме, сім`ї та утриманців немає, вчинив даний злочин в стані алкогольного сп`яніння, відомості про його допомогу у захисті держави під час війни відсутні.

Наголошує, що даний злочин ОСОБА_7 вчинив через 1 місяць після звільнення з місць позбавлення волі, в складний для країни та кожного громадянина час, замість того щоб стати на захист нашої держави.

Крім того, вказує, що судом належним чином не взято до уваги висновки викладені у досудовій доповіді органу пробації, відповідно до яких виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, а ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є дуже високим.

На переконання прокурора, вказане свідчить про необхідність призначення обвинуваченому покарання пов`язаного з реальним позбавленням волі, оскільки своєю поведінкою одразу після звільнення він ставить під сумнів його бажання в подальшому вести належний спосіб життя та не вчиняти будь яких правопорушень.

Ставить питання про дослідження матеріалів, що характеризують особу ОСОБА_7 , а також досудову доповідь органу пробації щодо нього.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Обвинувачений та його захисник заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції не у повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопоуршення, за який його засуджено, та кваліфікація вчиненого за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану за обставин встановлених судом є правильним та у апеляційній скарзі не оспорюється.

Згідно із ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, на підставі п. 2 ч. 1 ст.413 цього Кодексу застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Доводи прокурора про безпідставне звільнення обвинуваченого від відбування призначеного за ч.4 ст.185 КК України покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України через неврахування особи обвинуваченого, який неодноразово судимий та висновку органу пробації про оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення як дуже високого - заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно приписів ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо (далі Постанова Пленуму №7).

Отже, загальною підставою для звільнення від відбування покарання з випробуванням є результат об`єктивної можливості досягнення мети покарання без його реального виконання. Наявність цієї підстави підтверджується сукупністю обставин кримінального провадження, що передусім характеризують вчинений злочин і особу винного.

Ознаками, які характеризують особу винного та впливають на визначення загальної підстави звільнення від відбування покарання з випробуванням, є: вік; соціальний та професійний статус, робота або навчання; сімейний стан, діти; стан здоров`я, зловживання алкогольними напоями; щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, визнання вини; поведінка у побуті і на роботі чи за місцем навчання; відносини винного із потерпілим. також до вказаних обставин провадження, що зумовлюють рішення суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, належить: примирення з потерпілим, відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди, тощо.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих, у тому числі і тяжких кримінальних правопорушень. При цьому до обвинуваченого у минулому неодноразово застосовувалася пільга у вигляді звільнення від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком та двічі було скасоване таке звільнення у зв`язку з невиконанням ОСОБА_7 покладених на нього судом обов`язків. Після реального відбування покарання, обвинувачений на шлях виправлення не став і після звільнення з місця позбавлення волі у березні 2022 року вже у квітні цього року повторно вчиняє умисне корисливе кримінальне правопорушення. За період перебування на волі не працевлаштувався.

Відповідно до висновку органу пробації ризик вчинення ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий. Вказане свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість та небажання стати на шлях виправлення.

Судом не враховані вказані обставини та висновок органу пробації, через що безпідставно застосовано до ОСОБА_7 положення ст. 75 КК України, а отже вирок суду в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням підлягає скасуванню.

В той же час прокурор у своїй апеляційній скарзі не оспорює правильність застосування судом положень ст.ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання за ч.4 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

Таке покарання колегія суддів вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, судом у повній мірі враховано обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, думку потерпілого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, через що обґрунтовано призначено мінімальну міру покарання, визначену інкримінованої частиною статті Особливої частини КК України.

Зважаючи на викладене, вирок суду першої інстанції в частині звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420, 615 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Диканського районного суду Полтавської області від 02 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України скасувати.

Вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання за ч. 4 ст. 185 КК України на п`ять років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту фактичного затримання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з моменту отримання його копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4