Справа № 522/2734/22
Провадження по справі№ 1-кп/522/640/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні за №0000044 від 19 січня 2022 року на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, маючого середньо- спеціальну освіту, офіційно не працюючого працюючого пекарем кондитером ТЦ «Сільпо», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.01.2022 у денний час, ОСОБА_3 через Інтернет додаток служби таксі «Індрайвер» отримав замовлення від ОСОБА_5 для доставки особистих речей. В цей час у ОСОБА_3 з корисливих мотивів, виник злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, 15.01.2022 приблизно о 15 годині 10 хвилин, ОСОБА_3 приїхавши на своєму автомобілі марки «MAZDA», ДН « НОМЕР_1 » за адресою: м. Одеса, вул. Пішонівська, 22/1, запропонував ОСОБА_5 передати навушники «Air Pods Pro», моделі MWP22 вартістю 6 640 гривень та чохол від навушників вартістю 150 гривень для подальшої доставки їх за адресою: АДРЕСА_3 .

Не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_7 , ОСОБА_5 передала належні їй навушники «Air Pods Pro», моделі MWP22 вартістю 6 640 гривень та чохол від навушників вартістю 150 гривень для подальшої доставки їх за адресою: АДРЕСА_3 .

Обманувши ОСОБА_5 , ОСОБА_3 не маючи намір доставити майно за адресою: АДРЕСА_3 , з місця вчинення кримінального проступку скрився, майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши матеріальну шкоду потерпілій у розмірі 6 790 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України не визнав, пояснивши, що 15.01.2022 він працював таксистом в додатку «Тачка», біля 15.00 години отримав заказ на адресу: м. Одеса, вул. Пешонівська, 22/1 у напрямку вул. Сахарова. Приїхавши на адресу заказу, обвинувачений чекав на клієнтку, проте вона не виходила, а потім повідомила, що вона знаходиться на вулиці і чекає на нього, проте клієнтки ніде не було, після чого вони посварилися по телефону, у зв`язку з чим він скасував заказ і поїхав по іншим справам. Увечорі того ж дня йому надійшло повідомлення зі змістом: «Парень, ты плохо разговариваешь, ответь!», у мережі «Інстаграм» йому написали: «Верни уши, а то твои обламаем». В подальшому йому надсилали повідомлення з погрозами у зв`язку з чим він їх блокував. Приблизно через 2 тижня до нього приїхали працівники поліції і повідомили, що на нього написано заяву про вчинений злочин. У РВ за вказівкою адвоката він підписав документи про визнання вини у вчиненому. В ході слідчої дії його опізнала спочатку жінка, а потім чоловік, яких він раніше не бачив. Мобільний телефон належний йому, працівники поліції вилучили і більше не повертали.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 повідомила, що 15.01.2022 вона купила навушники «Ейрподс» на подарунок ОСОБА_8 , та за домовленістю з ОСОБА_9 вирішила передати їх через таксі. ОСОБА_10 визвала авто, а ОСОБА_5 вийшла до таксі червоного кольору і передала обвинуваченому ОСОБА_3 навушники в подарунковій упаковці. Обвинувачений уточнив про те, хто буде здійснювати оплату і поїхав. А потім ОСОБА_5 дізналась, що таксист через 7-12 хвилин скасував замовлення.

До поліції вона звернулась десь через 2-4 дня так як сподівалася, що ОСОБА_5 поверне навушники, вона із знайомими телефонували йому, писали повідомлення, проте він не відповідав, блокував телефон.

В подальшому, у райвідділку, ОСОБА_5 опізнала обвинуваченого як таксиста, який шляхом обману заволодів її майном.

Підстав для оговорення обвинуваченого ОСОБА_3 у неї не має, вона навіть не хотіла звертатись до поліції, сподівалася, що він поверне майно, їй було б достатньо цього. До вказаного інциденту вона не була знайомою з ОСОБА_3 . Раніше вона до поліції з інших приводів не зверталась, потерпілою у інших кримінальних провадженнях не являється і ніколи не була.

Крім того, потерпіла ОСОБА_5 уточнила, що конфлікта між нею і таксистом не було, не запізнювалася на виклик, навпаки, вона чекала таксі на вулиці, спокійно розмовляла з таксистом, підказувала йому дорогу.

Вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 продав навушники, а гроші присвоїв собі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_10 повідомила, що 15.01.2022 за домовленістю із ОСОБА_5 викликала на її адресу таксі, так як потерпіла мала передати їй навушники. Під час розмови, таксист уточнив назву колір та державний номер автомобіля, про кількість пасажирів, так як в нього 2 х дверний автомобіль, а ОСОБА_10 повідомила, що буде передаватись товар, а саме навушники. Через деякий час ОСОБА_5 написала їй повідомлення, що передала подарунок. Відповідно до додатку водій почав рух з місця прийому замовлення, проте не передавши ОСОБА_11 навушники, через 15 хвилин, вказав про те, що замовлення виконано.

Водій заблокував її та ОСОБА_5 мобільні номера. На повідомлення не відповідав. В повідомленнях, ОСОБА_11 просила таксиста повернути їй навушники, або вона звернеться до поліції. З заявою до правоохоронних органів одразу не звертались, так як гадали, що справа не значна та нею ніхто не буде займатись.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_12 повідомив, що в січні 2022 року працював двірником на вул. Пішонівській в м. Одесі. Пам`ятає, що бачив, як до одного з будинків, біля яких він працював, під`їхало таксі червоного кольору, і дівчина передала водію таксі якийсь предмет. Що було в руках дівчини, він не знав. Обвинуваченого ОСОБА_3 запам`ятав, так як той проїжджав біля нього.

Також, суд дослідив письмові докази у кримінальному провадженні, надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, а саме:

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 19.01.2022, відповідно до якого ОСОБА_5 просить прийняти міри до невстановленої особи, яка 15.01.2022 шляхом зловживання довірою заволоділа належними їй навушниками;

-постанова про визнання предметів речовими доказами від 25.01.2022, а саме: товарний чек №43 від 15.01.2022 на навушники вартістю 6640 гривень, та на чехол, вартістю 150 гривень;

- постанова про визнання предметів речовими доказами від 25.01.2022, а саме: фото наушників на 1 арк., та фото скриншотів замовлення таксі на 4 арк.;

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.01.2022, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_5 опізнала обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, яка вчинила стосовно неї кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України;

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.01.2022, відповідно до якого ОСОБА_13 опізнав обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, яка вчинила стосовно ОСОБА_13 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України;

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.01.2022, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_14 опізнала обвинуваченого ОСОБА_3 як особу, яка 15.01.2022 була водієм таксі червоного кольору та перебувала біля будинку по вул. Пішонівській, 22 в м. Одесі;

-заява ОСОБА_5 про добровільне надання мобільного телефону марки «Айфон-11»;

-протокол огляду предмета від 26.01.2022, а саме мобільного телефону потерпілої, в ході якого було здійснено фото фіксацію діалогів відображених в телефоні та в інтернет додатку Ін Драйвер;

-вимога по Україні УІАП ГУНП в Одеській області від 20.01.2022 року, згідно якої відомості щодо судимості стосовно ОСОБА_3 ,- відсутні.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні викладені вище докази вчинення злочину ОСОБА_3 за ч. 1 ст.190 КК України, суд, керуючись законом, оцінив їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності та приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом" (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні докази, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості і достовірності, суд прийшов до висновку, що вони в їх сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_15 .

Так, провина ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України підтверджується: показаннями потерпілої ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , матеріалами кримінального провадження.

Так, допитана в якості потерпілої ОСОБА_5 підтвердила той факт, що обвинувачений ОСОБА_15 вчинив стосовно неї кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України. Так, являючись таксистом 15.01.2022 року прийняв у неї товар, який треба було доставити за місцем мешкання подруги за адресою: АДРЕСА_3 , проте вказані зобов`язання не виконав та шляхом обману привласнив її навушники вартістю 6 640 гривень та чохол для навушників вартістю 150 гривень.

Крім того, свідок ОСОБА_12 також вказав на момент передання дівчиною якогось предмету таксисту червоного автомобілю, зовні схожого на обвинуваченого ОСОБА_15 . Опізнав обвинуваченого, так як той проїжджав повз нього.

Крім того, вказаний свідок, також опізнав обвинуваченого ОСОБА_15 , в ході досудового розслідування під час слідчої дії. Деякі неточності в показах свідка ОСОБА_12 пояснюються тим, що з моменту вказаної події до допиту свідка в суді сплило 10 місяців, а саме подія, свідками якої був ОСОБА_12 тривала лише кілька хвилин.

Крім того, незважаючи на те, що свідок ОСОБА_11 не була очевидцем надання потерпілою майна обвинуваченому, проте, вона підтвердила факт виклику таксі під керуванням обвинуваченого ОСОБА_15 , обізнаність обвинуваченого про необхідність перевезення товару, факт відмови обвинуваченим від отриманого виклику та ігнорування та блокування мобільних номерів потерпілої ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .

Доводи обвинуваченого, що він не міг мати злочинні наміри, так як оформив пасажирське перевезення, а не кур`єрську доставку, що його обмовляють потерпілі і свідки є голослівними та надуманими, так як спосіб оформлення заказу обирав обвинувачений на свій розсуд. Потерпіла та свідки не знали раніше обвинуваченого ОСОБА_15 та не мали причин його обмовляти.

Щодо доводів обвинуваченого, що потерпіла мститься обвинуваченому за конфлікт, який виник через непорозуміння під час заказу таксі, то вони спростовуються показаннями потерпілої і свідків, які заперечували інформацію про конфлікт з таксистом. Доводи сторони захисту, що навушників потерпілої не існує в природі спростовуються дослідженими судом фіскальними документами, які видавались потерпілій при покупці.

Допит вказаних вище потерпілої та свідків суд здійснював безпосередньо з дотриманням вимог ст. 352 КПК, забезпечив стороні захисту можливість здійснення перехресного допиту свідків сторони обвинувачення, за наслідком чого надає їм належну оцінку в сукупності з іншими доказами у провадженні за правилами ст. 94 КПК України.

Висновки суд обґрунтовує не лише показаннями свідків та потерпілого, а й письмовими доказами у провадженні:

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 19.01.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_5 просить прийняти міри до невстановленої особи, яка 15.01.2022 року, шляхом зловживання довірою заволоділа належними їй навушниками;

- постановою про визнання предметів речовими доказами від 25.01.2022 року, а саме: товарний чек №43 від 15.01.2022 року на навушники вартістю 6640 гривень, та на чехол, вартістю 150 гривень;

- постановою про визнання предметів речовими доказами від 25.01.2022 року, а саме: фото наушників на 1 арк., та фото скриншотів замовлення таксі на 4 арк.;

- протоколом огляду предмета від 26.01.2022, а саме мобільного телефону потерпілої, в ході якого було здійснено фото фіксацію діалогів, відображених в телефоні та в інтернет додатку Ін Драйвер.

На підставі викладеного суд не має підстав піддавати сумніву достатність доказів для визнання ОСОБА_15 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, з огляду на відсутність підстав для ствердження про їх недопустимість.

Статтею 190 КК України передбачено кримінальну відповідальність за шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Як випливає зі змісту зазначеної норми кримінального закону та правозастосовної практики, отримання майна за умови виконання якого-небудь зобов`язання належить кваліфікувати як шахрайство в тому разі, коли винна особа в момент заволодіння цим майном мала на меті його присвоїти, а зобов`язання не виконувати.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_15 містять склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до постанови пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №3 від 07.02.2003р. у справах про злочини даного виду суди зобов`язані як установлювати вину підсудних та призначати їм необхідне й достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів покарання, так і вживати всіх необхідних заходів до повного відшкодування заподіяної потерпілим матеріальної та моральної шкоди.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 Кримінального кодексу України суди мають ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_15 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України,- не встановлено.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, - не встановлено.

Суд вважає, що з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дають підстави суду вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_15 можливо без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі, звільнивши від призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, скільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення і для попередження вчинення ОСОБА_15 нових злочинів.

Позовна заява,- відсутня.

Судові витрати,- відсутні.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374,375, 376, 395, 532, п. 15 ст. 615 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначити та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Речові докази: товарний чек № 43 від 15.01.2022 року на навушники та чохол, фото навушників на 1 аркуші та фото скриншотів замовлення таксі на 4 рак. зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя:

ОСОБА_16