1Справа № 335/9844/21 1-кп/335/213/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , з участю прокурора: ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0000643 від 01.07.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, не одруженого, має вищу освіту, офіційно не працевлаштованого, який на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , проживав станом на 2021 рік за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

20 червня 2021 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись у подвір`ї багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , під час конфлікту з ОСОБА_7 , що виник на фоні неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , наніс останньому один удар у обличчя предметом схожим на ніж, який володіє ріжучими властивостями, чим відповідно до висновку експерта № 1540п від 19.08.2021 КУ "Запорізьке обласне бюро судово-медичних експертиз" спричинив тілесні ушкодження у вигляді ран в лобовій ділянці ліворуч та в ділянці носа ліворуч, які самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проводився лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази, які представлені стороною обвинувачення і докази, які зібрані в ході судового розгляду та надані стороною захисту та потерпілим, оцінивши їх в своїй сукупності, вислухавши пояснення потерпілого, свідків, обвинуваченого, суд приходить до таких висновків.

Статтею 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, суддя і суд встановлюють наявність або відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у ході судового розгляду свою вину у скоєнні проступку, не визнав у повному обсязі. У судовому засіданні 23.02.2022 під час допиту його як обвинуваченого заперечував заподіяння ним потерпілому будь-яких тілесних ушкоджень. Пояснював, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 близько 15 років, жодних конфліктів у нього з сусідами не було, після появи у будинку ОСОБА_4 почався на нього наклеп. Вказав, що веде здоровий спосіб життя, займається спортом. ОСОБА_5 також вказав, що в квітні 2021 року йому почали надходити дзвінки від невідомого, невідомий знущався над ним. Він вважає, що телефонував ОСОБА_4 . Також вказав, що з ОСОБА_4 вони не знайомі, з боку останнього щодо нього була стеження та психологічний тиск. ОСОБА_4 умисно намагався на нього тиснути з метою виявлення особистої інформації. Це було за декілька місяців до цієї ситуації. Свідків на місці події не було. З ОСОБА_8 у нього був конфлікт на ґрунті того, що коли ОСОБА_9 з дружиною проходять повз нього трапляється якесь виприскування якогось препарату, який його труїть, на що він зробив зауваження та отримав від ОСОБА_10 чотири удари у голову. 20.06.2021 року йому надходили дзвінки зі скритого номеру, він думає, що від ОСОБА_4 . О 21:10 цього дня ОСОБА_4 подзвонив йому в домофон, запросив вийти, на що він погодився, взяв телефон і ключі та вийшов на двір. Одразу коли він вийшов, він попередив ОСОБА_4 , що буде вести відеозапис. ОСОБА_4 провокував його на якісь дії, ображав, робив різкі рухи у його бік. ОСОБА_5 також вказав, що після закінчення відеозапису він пішов додому, дістав ключи, відкривав двері, проте був зупинений ОСОБА_4 якимись знущаннями в його бік, після чого розвернувся, а ОСОБА_4 на нього кинувся, він захищався рукою, і в цей момент ОСОБА_4 втратив рівновагу, потім став кричати: «..кров», потім поліція приїхали і далі вони були у райвідділку.

На уточнюючи питання учасників процесу ОСОБА_5 пояснив серед іншого, що тілесних з його боку відносно ОСОБА_4 не було. Яким чином ОСОБА_4 отримав різану рану він не знає, вважає, що ОСОБА_4 зачепився за двері. ОСОБА_4 напав на нього, порушував його конституційні права. Із заявами на ОСОБА_4 до поліцій не звертався. Він не бачив жодних ушкоджень у ОСОБА_4 . Побачив їх вже у райвідділку. ОСОБА_5 також вказав, що ножу у нього під час сварки не було, проте вказав, що за потребою він може носити ніж, інколи бере ніж, на тренування бере та в інших випадках за потребою. Це звичайний складний ніж з лезом десь у три пальця, рукоятка чорна. Цей ніж без пружини не викидний, не ніж-метелик, звичайний ніж розкладний. У той вечір повз них з ОСОБА_4 проходили дві дівчини, якісь хлопці, більш нікого не було у подвір`ї. Під час судового засідання ОСОБА_5 також вказав, що ОСОБА_4 вдарився головою об пройм двері, він згадав про це у судовому засіданні. Крові він не бачив, але бачив як ОСОБА_4 вдарився. Зачепився головою об двері, оговтався та втік. Під час досудового розслідування він намагався це пояснити, однак у поліції його не зрозуміли. Під час допиту у судовому засіданні 23.02.2022 зміну своїх показів протягом цього ж судового засідання обґрунтував невірним розумінням ним поставлених учасниками процесу питань.

Допитаний в судовому засіданні 13.10.2021 року потерпілий ОСОБА_4 показав, що проживає у будинку АДРЕСА_3 . Повідомив також, що ОСОБА_5 багаторазово приставав до сусідів, особливо до жінок, плював на його собаку, на нього і знімав це на телефон. ОСОБА_4 пояснив також, що в той вечір, було темно, він подзвонив у домофон і запропонував ОСОБА_5 вийти поспілкуватися з приводу такої поведінки останнього по відношенню до оточуючих. На це ОСОБА_5 погодився. Коли ОСОБА_5 вийшов та озирнувся назад, на балкони, вліво, дістав ніж і став його знімати на телефон, ввімкнувши при цьому ліхтарик на телефоні. Ліхтарик яскраво світив у очі, а тому важко було слідкувати за ОСОБА_5 та ножом. ОСОБА_5 його провокував, підморгував, робив нецензурні жести. ОСОБА_4 намагався пояснити, чому він так поводиться, на що ОСОБА_5 сказав, що йому головне зняти на відео, що ОСОБА_4 неадекватний. Провокував жестами, ОСОБА_4 постійно слідкував за ножом і казав навіть, що у нього ножа немає. Потерпілий також пояснив, що він був злегка одягнутий, вивернув кишені, показав, що він прийшов до нього без зброї. В якісь момент він зрозумів, що з ОСОБА_5 , неможливо буде домовитися, а тому став відходити до під`їзду, а ОСОБА_5 повернувся і пішов за ним. ОСОБА_5 телефон вимкнув, ніж в руці та йшов за ним. Він намагався ОСОБА_5 заспокоїти, однак це не вдалося. Як він зрозумів, ОСОБА_5 провокував його на бійку, щоб вдарити ножом. Потім він побачив, що на балкон вийшов чоловік покурити, і він ОСОБА_5 сказав, що : «.. дивись, цей чоловік за нами стежить, а тому ти не можеш вдарити мене ножом». Однак коли він відволікся на телефон, ОСОБА_5 вдарив його ножом. ОСОБА_4 також зазначив, що за хвилину-дві до удару ножом, ОСОБА_5 уважно дивився в область його обличчя і намагався, мабуть, вдарити в око, він трохи нахилився, а тому удар вийшов у лоб. Підійшли сусіди по під`їзду, запропонували допомогу, ОСОБА_5 побіг у свій під`їзд. Потерпілий вказав, що потім викликав поліцію, подивився на своє поранення. Вони разом поїхали у районний відділ поліції, прохав поліцейських викликати швидку допомогу, щоб зашити рану на лобі, однак цього зроблено не було. Наступного дня він сам поїхав у лікарню, бо всю ніч вони з ОСОБА_5 провели у райвідділку.

На уточнюючі питання учасників процесу пояснив, що вирішив з ОСОБА_5 поспілкуватися у той день, бо той чіплявся до його дружини. Він перший раз опинився у такій ситуації. Ніж знаходився у ОСОБА_5 у правій руці. Агресії до ОСОБА_5 у нього не було, був шок. Через поведінку ОСОБА_5 він використовував нецензурну лайку. Коли було нанесено удар було освітлення біля під`їзду. У момент удару ОСОБА_5 знімав на телефон. З самого початку, а запис закінчив, коли він пішов за ним у бік під`їзду. ОСОБА_4 також вказав, що слідкував за ножом, а тому не бачив сторонніх, вони назустріч йому йшли. Після нанесення удару ОСОБА_5 втік у під`їзд. Ніж був сріблястий, схожий на відкидний. Удар був зверху-донизу. Удар був один. Лезо ножа ковзнуло на ніс, тому дві рани. ОСОБА_5 він бачив місяці за три -чотири до цього випадку. Особисто з ним не був знайомив, дружина розповідала, що ОСОБА_5 до неї із сином чіпляється, показував непристойний жест. Він у сусідів став питати, хто це такий і дізнався про нього, його увесь під`їзд не долюблює, навіть скаргу писали, напав на іншого чоловіка. У момент коли ОСОБА_5 дістав ніж, він тримав телефон. Ніж був схожий на розкладний, і був вже розкладений. Ніж ОСОБА_5 ховав у кишеню. Удар був біля його під`їзду. Між ними відстань була близько метра. ОСОБА_5 його штовхав. Між двома під`їздами він зустрів сусідів. Дружніх стосунків з ними не мав. Усі сусіди ОСОБА_5 бояться, він небезпечний для суспільства. ОСОБА_4 також надав ґрунтовні пояснення щодо отриманої матеріальної та моральної шкоди, підтримав цивільний позов і настоював на призначенні обвинуваченому справедливого покарання.

Згідно показань свідка ОСОБА_11 у судовому засіданні від 10.01.2022, вона пояснила, що проживає по АДРЕСА_3 . ОСОБА_4 її чоловік, офіційно шлюб не зареєстровано. Надала пояснення, що це почалося декілька років. Пробігає молодий чоловік повз неї та її матері на вулиці, плює матері у ноги та знімає на телефон, показує нецензурний жест та убігає. Через півроку вона зустрічає цього ж чоловіка, він плює їй у ноги та штовхає, було декілька подібних випадків. ОСОБА_5 демонстрував ніж, погрожував та дивно посміхається. Вона розповіла про це чоловіку, вони почали сусідів питати хто це, на що сусіди їм повідомили, що це ОСОБА_12 , він зі всіма сусідами конфліктує. Вона почала побоюватися за безпеку себе та сина. У той день 20.06.2021 ОСОБА_5 її штовхнув і знов плюнув під ноги, вона ОСОБА_13 про це ввечері розказала. Її чоловік став телефонувати ОСОБА_12 , на що ОСОБА_5 не відповідав, тоді ОСОБА_13 пішов до нього та дзвонив у домофон, щоб з ним про це поговорити. ОСОБА_4 довго не було. Потім вона побачила свого чоловіка, увесь у крові, одяг у крові, тримався рукою за лоб, розріз там був. ОСОБА_13 сказав, що ОСОБА_5 вдарив його ножом і вони викликали поліцію. Вони у подальшому також декілька разів викликали поліцію, однак нічого не допомогло. ОСОБА_5 багато років не працює, у нього немає жінки і, мабуть, він тому так себе і поводить з оточуючими. Вона про ОСОБА_5 цікавилася у Інтернеті, шукала інформацію про нього, тому що він не один раз її чіпав.

Згідно показань свідка ОСОБА_14 у судовому засіданні від 10.01.2022, він проживає АДРЕСА_3 . Пояснив, що ввечері поверталися з дружиною додому, між першим та другим під`їздом побачили двоє чоловіків розмовляли, якійсь конфлікт у них був, вони підійшли зупинилися біля другого під`їзду, не стали ближче підходити. Вже було темно. Розмова була на підвищених тонах. Він побачив їх сусіда, до цього він його не знав, вони голосно розмовляли. Нецензурна лайка. ОСОБА_5 стояв спиною до під`їзду, у руці тримав телефон. Якось усе так трапилося, ОСОБА_5 дістав ніж та наніс удар ОСОБА_4 . Потім ОСОБА_5 відкрив двері та зайшов у під`їзд. Вони підійшли до ОСОБА_4 спитали, що трапилося. Він каже не потрібна допомога, він сам розбереться. Вони пішли до додому. Свідок також пояснив, що ОСОБА_5 це його сусід по під`їзду, його впізнав одразу, ОСОБА_4 не знав, пізніше познайомилися. ОСОБА_5 тримав у лівій руці телефон з ліхтарем та знімав, у правій руці тримав ніж. Удар ОСОБА_4 був у лоб. Ніж сріблястий, лезо побачив. Після нанесення удару ОСОБА_5 зайшов у під`їзд. Свідок побачив рану, це розсечення на лобі. ОСОБА_5 по під`їзду характеризується негативно, неадекватний, конфліктний. З ОСОБА_4 свідок познайомився після події. Ніж ОСОБА_5 дістав зі штанів. Ліхтариком світив в обличчя ОСОБА_4 . Це все зайняло секунд 15-20. Рукою поліз у кишеню і достав ніж. Він бачив лише лезо ножа, 6-7 см завдовжки. ОСОБА_5 замахнувся зверху-донизу, вдарив кінцем ножа. Двері під`їзду були зачинені, ОСОБА_5 стояв спиною до під`їзду, ОСОБА_4 обличчям на відстані витягнутої руки. Чоловіків свідок бачив збоку.

Згідно показань свідка ОСОБА_15 у судовому засіданні від 07.02.2022, вона пояснила, що проживає у АДРЕСА_3 . Свідок вказала, що у кінці червня 2021 року з чоловіком поверталися додому, було темно, зайшли у двір. Біля їх під`їзду побачили двох чоловіків, між ними був якійсь конфлікт, була нецензурна лайка. Вони зупинилися між першим та другим під`їздом, не стали йти далі. І в цей момент ОСОБА_16 наносить удар ножом в область голови ОСОБА_4 . ОСОБА_5 забіг у під`їзд, а ОСОБА_4 направлявся до себе у під`їзд, вони запропонували допомогу, він відмовився, по обличчю побігла кров. Черних проживає у них у під`їзді, погрожує жінкам, коли підписували колективну скаргу на нього, про це дізналися, він звинувачує усіх у тому, що його отруюють, заважають мешкати. Вона перелякана, що він може зі спини напасти, це небезпечно. З ОСОБА_5 вона не знайома, вони навіть не вітаються, він може задіти її плечем, агресивний, невдоволений. З ОСОБА_4 познайомилися після цього інциденту, як сусіду вітаються, це все. Черних стояв спиною до під`їзду. Інших осіб не було. Освітлення було з під`їзду та ОСОБА_5 ліхтарем світив ОСОБА_4 в обличчя, а тому видно було добре дії сторін. Удар був нанесений ОСОБА_5 зверху - до низу правовою рукою в область лоба. Звідки ніж взявся вона не пам`ятає, побачила лезо ножа вже під час замаху. Ніж невеликого розміру. Під`їзд був закритий, там домофон.

23.02.2022 року у судовому засіданні прийнята відмова прокурора від виклику інших осіб у судове засідання для допиту в якості свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування. Інші особи для виклику та допиту в судовому засіданні в якості свідків не заявлялися і судом в умовах змагальності допитані усі заявлені сторонами свідки.

Крім показань допитаних вищезазначених свідків та потерпілого у судовому засіданні безпосередньо досліджені і усі письмові докази, на які сторона обвинувачення послалася як на доказ вини ОСОБА_5 у вчиненому проступку, та процесуальні документи, а саме досліджено і долучено до матеріалів провадження:

Згідно з протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення 21.06.2021 УОП ОСОБА_17 прийняв заяву від ОСОБА_4 про те, що маловідомий наніс йому тілесні ушкодження. ОСОБА_4 прохав поліції вжити заходів до сусіда з кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_5 , який 20.06.2021 року біля їх будинку наніс ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

Згідно рапортів, 01.07.2021 до ВП№1 ЗРУП ГУНП звернувся ОСОБА_4 про те, що стався конфлікт під час якого він отримав тілесні ушкодження, просив поліцію прийняти заходів, отримано заяву та зареєстровано ЄО№16768 від 21.06.2021 року як інші тілесні ушкодження. Фабула ЄО 21.06.2021 о 16:02 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 21.06.2021 о 16:02 за адресою: АДРЕСА_3 звернувся самостійно о 15:45 до МКЛ 5 гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 д/з забійна рана м`яких тканин голови, о 21.30 побив відомий біля будинку, відпущений.

Згідно з витягом з ЄРДР 01.07.2021 внесено відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.125 КК України за заявою ОСОБА_4 за обставинами того, що 20 червня 2021 року, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходячись у подвір`ї багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , під час конфлікту з ОСОБА_7 , що виник на фоні неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , наніс останньому один удар у обличчя предметом схожим на ніж, який володіє ріжучими властивостями, чим відповідно до висновку експерта № 1540п від 19.08.2021 КУ "Запорізьке обласне бюро судово-медичних експертиз" спричинив тілесні ушкодження у вигляді ран в лобовій ділянці ліворуч та в ділянці носа ліворуч, які самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 16.08.2021 року дізнавач ОСОБА_18 за участю потерпілого ОСОБА_4 у присутності двох понятих провела слідчий експеримент, в ході якого встановлено, що 20.06.2021 біля під`їзду №2 за адресою: АДРЕСА_3 ОСОБА_4 було нанесено удар від ОСОБА_5 ножом, який останній тримав у правій руці у ліву лобову частину голови. Хід слідчого експерименту зафіксований за допомогою відеозапису, який долучено до протоколу (додаток 1). Під час слідчого експерименту потерпілий показав місце та механізм отримання тілесних ушкоджень.

Постановою дізнавача від 16.08.2021 року DVD-R диск серійний номер 78В-0, з записом слідчого експерименту, проведеного за адресою: м. Запоріжжя, вул. Возз`єднання України 32 за 16.08.2021, за участю потерпілого ОСОБА_4 визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000643.

Висновок експерта №1056/с від 23.06.2021 згідно до якого у гр. ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рана в лобовій ділянці ліворуч та рани в ділянці носа ліворуч, що самі собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження(п.2.3.2.б.«Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.»). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії предмету (предметів) що володів ріжучими властивостями. Давність утворень ушкоджень не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи зі слів потерпілого та медичної документації.

Висновок експерта №1540п від 19.08.2021 проведеної на підставі постанови дізнавача, згідно до якого, за даними Висновку спеціаліста №1056/с від 23.06.2021р. у гр. ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рана в лобовій ділянці ліворуч та рани в ділянці носа ліворуч, що самі собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження(п.2.3.2.б.«Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.»). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії предмету (предметів) що володів ріжучими властивостями. Давність утворень ушкоджень не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи зі слів потерпілого та медичної документації (20.06.2021)

Висновок експерта №1558/к від 23.08.2021 проведеної на підставі постанови дізнавача, згідно до якого, за даними Висновку спеціаліста №1056/с від 23.06.2021р. у гр. ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рана в лобовій ділянці ліворуч та рани в ділянці носа ліворуч. За даними протоколу проведення 16.08.2021 слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_4 зазначено, що тілесні ушкодження було спричинено за допомогою ножа, який ОСОБА_5 тримав у правій руці у ліву лобову частину голови. Виявлена у ОСОБА_4 рана лобової ділянки ліворуч, за характером та локалізацією могла утворитися при умовах і обставинах, що зазначені у протоколі проведення слідчого експерименту 16.08.2021 за участю потерпілого ОСОБА_4 , проте механізм спричинення рани в ділянці носа ліворуч в наданих матеріалах відсутній. Кількість та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 не відповідає показам потерпілого що зазначені у протоколі проведення слідчого експерименту за його участю через невідповідність за раною в ділянці носа ліворуч.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 25.08.2021 року дізнавач ОСОБА_18 за участю свідка ОСОБА_15 у присутності двох понятих провела слідчий експеримент, в ході якого встановлено, що 20.06.2021 о 21:10 годині біля під`їзду №2 за адресою: м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 30 ОСОБА_4 було нанесено удар від ОСОБА_5 ножом, який останній тримав у правій руці у ліву частину обличчя. Хід слідчого експерименту зафіксований за допомогою відеозапису, який долучено до протоколу (додаток 1). Під час слідчого експерименту свідок показав місце та механізм нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Постановою дізнавача від 26.08.2021 року DVD-R диск серійний номер QЕр806042221С08, з записом слідчого експерименту, проведеного за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 3О, біля другого під`їзду за 25.08.2021, за участю свідка ОСОБА_15 визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000643.

Згідно з протоколом огляду від 26.08.2021 року дізнавач провів огляд відеозаписів слідчого експерименту від 25.08.2021 зі свідком ОСОБА_15 , на яких зображено у фототаблицях механізм отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 продемонстрований свідком ОСОБА_15 .

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 25.08.2021 року дізнавач ОСОБА_18 за участю свідка ОСОБА_14 у присутності двох понятих провела слідчий експеримент, в ході якого встановлено, що 20.06.2021 о 21:10 годині біля під`їзду №2 за адресою: м.Запоріжжя, вул. Сталеварів, 30 ОСОБА_4 було нанесено удар від ОСОБА_5 ножом, який останній тримав у правій руці у ліву частину обличчя. Хід слідчого експерименту зафіксований за допомогою відеозапису, який долучено до протоколу (додаток 1). Під час слідчого експерименту свідок показав місце та механізм нанесення потерпілому тілесних ушкоджень.

Постановою дізнавача від 26.08.2021 року DVD-R диск серійний номер QЕр806041639С08, з записом слідчого експерименту, проведеного за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів,30, біля другого під`їзду за 25.08.2021, за участю свідка ОСОБА_14 визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000643.

Згідно з протоколом огляду від 26.08.2021 року дізнавач провів огляд відеозаписів слідчого експерименту від 25.08.2021 зі свідком ОСОБА_14 , на яких зображено у фототаблицях механізм отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , продемонстрований свідком ОСОБА_14 .

Висновок експерта №1613/к від 27.08.2021 проведеної на підставі постанови дізнавача, згідно до якого, за даними Висновку спеціаліста №1056/с від 23.06.2021р. у гр. ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: рана в лобовій ділянці ліворуч та рани в ділянці носа ліворуч які утворилися від дії предмета (предметів) що володів ріжучими властивостями. Відомостей що дозволяють висловитись про послідовність спричинення у наданих даних не виявлено. Виявлений комплекс тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_4 самі за собою кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п.2.3.2.б.«Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.»).Можливість виникнення виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_4 від удару рукою (долонею, кулаком), скляною пляшкою, тупим предметом, ножем - не виключається за умов що зазначені об`єкти володіли ріжучими властивостями. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить даті 20.06.2021. Виключається можливість утворення виявленого комплексу тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_4 в умовах одноразового падіння з висоти власного зросту на тупу плоску поверхню. Зазначені ушкодження не є характерними чи специфічними для будь-кого виду падіння. Неодноразовість падіння не може вирішуватись методами судово-медичної експертизи. За даними протоколу допиту 16.08.2021 року потерпілого ОСОБА_4 та наданого протоколу допиту за участю потерпілого ОСОБА_4 зазначено, що тілесні ушкодження було спричинено за допомогою ножа, який ОСОБА_5 тримав у правій руці у ліву лобову частину голови.Виявлена у гр. ОСОБА_4 рана лобової ділянки ліворуч, за характером та локалізацією могла утворитись при умовах і обставинах, що зазначені у протоколі проведення 16.08.2021 року слідчого експерименту та наданого протоколу допиту за участю потерпілого ОСОБА_4 , проте механізм спричинення рани в ділянці носа ліворуч у наданих матеріалах відсутні. За даними протоколу допиту 12.08.2021 року свідка ОСОБА_15 та протоколу проведення 23.08.2021 року слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 зазначено, що тілесні ушкодження було спричинено за допомогою ножа, який ОСОБА_5 тримав у правій руці у ділянку голови (ліву ділянку обличчя).Виявлена у гр. ОСОБА_4 рана лобової ділянки ліворуч, за характером та локалізацією могла утворитись при умовах і обставинах, що зазначені у наданих протоколу допиту 12.08.2021 року свідка ОСОБА_15 та протоколу проведення 23.08.2021 року слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 , проте механізм спричинення рани в ділянці носа ліворуч у наданих матеріалах відсутні. За даними протоколу допиту 12.08.2021 року свідка ОСОБА_14 та протоколу проведення 23.08.2021 року слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 зазначено, що тілесні ушкодження було спричинено за допомогою ножа, який ОСОБА_5 тримав у правій руці у ділянку голови (ліву ділянку обличчя).Виявлена у гр. ОСОБА_4 рана лобової ділянки ліворуч, за характером та локалізацією могла утворитись при умовах і обставинах, що зазначені у наданих протоколу допиту 12.08.2021 року свідка ОСОБА_14 та протоколу проведення 23.08.2021 року слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 ,, проте механізм спричинення рани в ділянці носа ліворуч у наданих матеріалах відсутній.

Згідно з протоколом огляду від 31.08.2021 року дізнавач провів огляд відеозаписів конфлікту, що стався між ОСОБА_16 та ОСОБА_19 20.06.2021, під час якого, згідно оглянутого відеозапису, ОСОБА_4 поміж іншого зазначає(… «ти виходиш із ножом (03:14), вот я і показую, в кишенях у мене (нецензурна лексика- синонім слова нічого) немає.».. Вказаний відеозапис досліджено під час судового засідання безпосередньо та встановлено, що він фіксує розвиток і перебіг конфлікту між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Запис переривається під час слідування ОСОБА_5 за ОСОБА_4 . Подальший розвиток подій на записі не відображено.

Постановою дізнавача від 31.08.2021 року DVD-R диск серійний номер С002-3004 визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000643.

До того ж, у судовому засіданні також досліджено фототаблиця надана захисником обвинуваченого - візуальне обстеження металевої двері у другому під`їзді за адресою: АДРЕСА_3 та огляд вхідної двері цього під`їзду проведений захисником ОСОБА_20 08.11.2021 року із відповідним відеозаписом, та фото тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , які були відкриті сторонам, а також протокол слідчого експеримент від 27.02.2023 року, проведений за клопотанням сторони захисту під час судового розгляду, в ході якого ОСОБА_5 повідомив та відтворив обставини події від 20.06.2021 року.

Крім того, у судовому засіданні були досліджено численні аудіофіксації телефонних розмов, наданих стороною захисту між ОСОБА_5 та особою чоловічої статті.

Підводячи підсумки судового розгляду справи, суд враховує основні засади кримінального судочинства.

Так, ст.2 КПК України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчій, прокурор, слідчій суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Стаття 323 КПК України встановлює, що вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на засадах справедливості, виваженості, всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що належні та допустимі докази, на які посилалась сторона обвинувачення, доводять у повному обсязі вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, з огляду на наступне.

Так, з показів допитаних у судовому засіданні потерпілого і обвинуваченого судом встановлено, що між обвинуваченим та потерпілим 20.06.2021 виникли конфліктні неприязні стосунки на побутову рівні, у тому числі через відносини обвинуваченого із сусідами та поведінку в побуті, які переросли 20.06.2021 року у їх обопільну сварку біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 , що фіксувалося частково обвинуваченим на власний мобільний телефон.

Суд зважає і на те, що поведінка ОСОБА_5 у стосунках із сусідами та оточуючими, не є предметом доказування у кримінальному провадженні за ст. 125 КК України.

Так, оцінюючи показання потерпілого ОСОБА_4 , суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються з іншими письмовими доказами в частині тих подій, які потерпілий сприймав безпосередньо персонально, зокрема із даними слідчого експерименту за участю потерпілого, поясненнями свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та даними слідчих експериментів з цими свідками та висновками судово-медичних експертиз по вказаним даним. Мотивів для обмови потерпілим обвинуваченого не встановлено, належних і допустимих доказів про існування неприязних відносин з обвинуваченим до вчинення злочину матеріали провадження не містять.

Усі свідчення потерпілим надавалися під присягою, крім того, вказана особа впізнала обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і у судовому засіданні, як особу, що вчинила проступок. Обставин, які би ставили під сумнів достовірність цих показань, за результатами судового розгляду не встановлено.

Аналізуючи покази усіх допитаних у судовому засіданні свідків, суд визнає що свідок ОСОБА_11 не є очевидцем події відносно безпосереднього завдання тілесних ушкоджень потерпілому, а її покази надані в судовому засіданні фактично для характеристики особи обвинуваченого і є малоінформативними. Тим більше, ОСОБА_4 та ОСОБА_11 перебувають у фактичних шлюбних відносин, отже ОСОБА_11 особою, яка заінтересована у результаті розгляду провадження, зважаючи на характер стосунків вказаного свідка із потерпілим, що ставить під сумнів об`єктивність її свідчень, а тому суд в цілому оцінює її покази критично і не бере до уваги при постановленні вироку.

При цьому пояснення свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 враховуються судом як достовірні і такі, що узгоджуються із іншими зібраними доказами, як-то, слідчі експерименти, висновки експертиз, та показам потерпілого, щодо часу, місця, обставин та механізму отримання потерпілим тілесних ушкоджень від обвинуваченого. Покази цих свідків містять відомості, що мають значення для даного кримінального провадження, оскільки вказують на наявність або відсутність обставин, які в силу ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні за ч.1 ст.125 КК України.

Показання потерпілого, свідків, покази яких приймаються судом до уваги - ОСОБА_15 , ОСОБА_14 дані під присягою, за своїм змістом істинні, отримані в судовому засіданні у відповідності до вимог КПК України, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні і відповідають фактичним обставинам справи, є допустимими доказами згідно з іншими правилами допустимості доказів. Підстав у свідків, яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, обмовляти обвинуваченого, судом не встановлено.

Отже, незважаючи на невизнання своєї провини у вчиненні проступку за ч.1 ст.125 КК України винуватість ОСОБА_5 у його вчиненні знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів досліджених безпосередньо в судовому засіданні, а саме: показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , показаннями потерпілого ОСОБА_4 , іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження і які відповідають вимогам належності та допустимості, передбаченим ст.87-89 КПК України, а саме:

Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 16.08.2021 року за участю потерпілого ОСОБА_4 , висновку експерта №1056/с від 23.06.2021, №1540п від 19.08.2021, №1558/к від 23.08.2021, протоколу проведення слідчого експерименту від 25.08.2021 року за участю свідка ОСОБА_15 , протоколу огляду від 26.08.2021 року відеозаписів слідчого експерименту від 25.08.2021 зі свідком ОСОБА_15 , протоколу проведення слідчого експерименту від 25.08.2021 року дізнавач ОСОБА_18 за участю свідка ОСОБА_14 , протоколу огляду від 26.08.2021 року дізнавач провів огляд відеозаписів слідчого експерименту від 25.08.2021 зі свідком ОСОБА_14 , висновку експерта №1613/к від 27.08.2021, протоколу огляду від 31.08.2021 року відеозаписів конфлікту, що стався між ОСОБА_16 та ОСОБА_19 20.06.2021, фото та відеозаписом тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , даними які містяться на відеозаписах на дисках, які визнані речовими доказами - DVD-R дисками серійний номер 78В-0, QЕр806042221С08, QЕр806041639С08, С002-3004.

Ці докази є належними і допустимими і в своїй сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку із показами свідків та потерпілого, свідчить про існування події вчинення проступку відносно потерпілого і доводять вину обвинуваченого у вчиненні цього кримінального проступку, поза розумним сумнівом, за обставин встановлених судом.

Зауважень щодо належності та допустимості представлених стороною обвинувачення доказів від сторони захисту не надійшло.

Отже, дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, оцінивши надані суду докази та пояснення учасників кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, суд вважає, що вони у своїй сукупності є достатніми для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, що знайшло своє підтвердження при аналізі та оцінці досліджених у судовому засіданні доказів сторони обвинувачення, зокрема, показань потерпілого ОСОБА_4 , який послідовно і докладно пояснив обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, які повністю узгоджуються з дослідженим судом протоколом прийняття заяви про вчинення злочину щодо нього, а також показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , наданими ними в судовому засіданні, даними слідчих експериментів та висновками відповідних експертиз.

Крім того, суд наголошує, що відповідно до ст. 22 КПК у разі виникнення будь-яких сумнівів щодо законності проведених слідчих дій, сторона захисту, мала право в суді заявити клопотання про виклик та допит учасників слідчої дії, чого зроблено стороною захисту не було.

Разом із тим, проведений під час судового засідання за клопотанням сторони захисту слідчий експеримент від 27.02.2023 року, в ході якого ОСОБА_5 повідомив та відтворив обставини події від 20.06.2021 року, а саме, що між ним та потерпілим ОСОБА_4 виник конфлікт на фоні неприязних відносин, в ході якого ОСОБА_5 перебуваючи в під`їзді багатоквартирного будинку та намагаючись захиститися від ОСОБА_4 який на нього кидався помітив, як останній вдарився головою об кут металевих дверей до під`їзду багатоквартирного будинку, судом визнаються недостовірним та неналежним доказом, як такий що не відповідає критеріям доказів, визначеним ст. 85 КК України та таким, що суперечить іншим доказам, висновкам проведених у справі експертиз, поясненням свідків та потерпілого.

Більш того, з огляду на суперечливі і непослідовні покази обвинуваченого під час судового засідання та його допиту, які частково не відповідають обставинам встановленим під час слідчого експерименту 27.02.20023 року, суд відноситься до цього доказу в цілому критично. Також, під час огляду вказаного експерименту встановлено, що локалізація удару на обличчі потерпілого не узгоджується із показами обвинуваченого під час проведення слідчого експерименту щодо місця розташування учасників та механізму удару ОСОБА_4 головою об пройм двері, оскільки за наведених обвинуваченим під час слідчого експерименту механізму удару, цілком логічним є, що удар мав бути з іншої сторони обличчя ОСОБА_4 , що також свідчить про сумнівність достовірності повідомлених обвинуваченим під час слідчого експерименту обставин.

При цьому суд враховує, що сторона ж захисту на досудовому розслідуванні жодних клопотань з цього приводу не заявляла, питання про призначення будь-яких слідчих експериментів, експертиз чи самостійного залучення експерта в порядку ст.244КПК України під час досудового розслідування не порушувала, і за наведених вище підстав в своїй сукупності, з огляду на висновок експерта №1613/к від 27.08.2021 в частині механізму виявлених у ОСОБА_4 ушкоджень - від дії предмета (предметів) що володів ріжучими властивостями, можливість виникнення виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_4 від удару рукою (долонею, кулаком), скляною пляшкою, тупим предметом, ножем - не виключається за умов що зазначені об`єкти володіли ріжучими властивостями та того висновку експерту, що виключається можливість утворення виявленого комплексу тілесних ушкоджень у ОСОБА_4 в умовах одноразового падіння з висоти власного зросту на тупу плоску поверхню, зазначені ушкодження не є характерними чи специфічними для будь-кого виду падіння, суд дійшов висновку, що підстав вважати пояснення обвинуваченого та відповідний слідчий експеримент достовірними, об`єктивних даних немає.

Окрім того, судом визнаються неналежними та недопустимими доказами надані стороною захисту та досліджені у судовому засіданні чисельні аудіофіксації телефонних розмов між ОСОБА_5 та особою чоловічої статті, оскільки жодних відомостей щодо обставин, які мають значення для кримінального провадження за ст. 125 КК України на підтвердження обставин, визначених ст. 91 КПК України вони не містять і не відповідають критеріям доказів, визначеним ст. 85 КК України.

Таким чином, суд критично оцінює показання обвинуваченого які протирічать обвинуваченню та встановленим в суді обставинам його протиправної діяльності, а твердження його надані під час судових засідань, як про те, що потерпілий вдарився обличчям об дверний пройм об`єктивними доказами не підтверджені, оскільки такі показання не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються показаннями потерпілого, свідків, іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Крім того, такі покази є нелогічними і заплутаними, а не визнання вини ОСОБА_5 суд розцінює як позицію обвинуваченого і спосіб ухилитися від кримінальної відповідальності та його бажання уникнути кримінальної відповідальності та справедливого покарання.

Також, позиція обвинуваченого щодо того, що він не завдавав ОСОБА_4 удару ножом судом відкидається, оскільки така версія обвинуваченого нічим не підтверджена та спростовується показаннями самого потерпілого, а також показаннями свідків, які підтвердили показання потерпілого в частині, що обвинувачений вдарив його ножом в область лоба. Отже такі покази суперечать показанням потерпілого, який впізнав ОСОБА_5 , як особу, яка завдала тілесних ушкоджень, як під час досудового розслідування, про що потерпілий чітко вказав у заяві про злочин, так і в судовому засіданні, так і поясненням свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , так і іншими вищенаведеними доказами у їх сукупності.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 , що він непричетний до вказаного, а саме, що тілесні ушкодження потерпілий отримав не від його дій, спростовуються вищенаведеними показами свідків та показами потерпілого. Тобто, судом були перевірені твердження обвинуваченого щодо неможливості заподіяння ним ушкоджень потерпілому, але це спростовується вивченими судом доказами по справі.

Такі показання обвинуваченого суд розцінює як природну захисну реакцію та намагання уникнути відповідальності за скоєний проступок і не приймає до уваги показання ОСОБА_5 оскільки вони є непослідовними, не підтверджуються жодними фактичними даними та спростовуються дослідженими судом доказами, які в сукупності є логічними, взаємопов`язаними і узгоджуються між собою, а всі вищевикладені докази в своїй сукупності навпаки спростовують їх саме. Інших доказів, які б вказували на непричетність обвинуваченого до інкримінованого йому проступку суду не надано.

Більш того, суд враховує, що оглянутий в судовому засіданні відеозапис зроблений ОСОБА_5 події є неповним, не містить даних про закінчення конфлікту та механізм виникнення тілесного ушкодження потерпілого, зокрема на ньому видно як ОСОБА_5 слідує за ОСОБА_4 однак запис переривається, проте під час цього запису потерпілий повідомляє, що бачить у обвинуваченого ніж, «ти виходиш із ножом (03:14), вот я і показую, в кишенях у мене (нецензурна лексика- синонім слова нічого) немає», що у сукупності із показами потерпілого і свідків в судовому засіданні та зупиненням обвинуваченим зйомки саме перед отриманням потерпілим тілесного ушкодження, на думку суду, додатково підтверджує вчинення ОСОБА_5 інкримінуємого йому проступку.

Посилання ОСОБА_5 про порушення з боку потерпілого його конституційних прав та провокацію проступку не спростовують в його діях наявності складу інкримінуємого йому проступку, оскільки факт спричинення потерпілому обвинуваченим легкого тілесного ушкодження встановлено в судовому засіданні, а питання щодо захисту конституційних прав у разі їх порушення з боку потерпілого, ОСОБА_5 не позбавлений права вирішити в іншому порядку та процесі, у тому числі шляхом звернення до правоохоронних органів чи суду.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України повністю доведена і він повинен нести за це відповідальність.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком - ч.1 ст.125 КК України.

Суд також враховує особу ОСОБА_5 . Він має постійне місце реєстрації, не працевлаштований, легальних доходів не має та офіційно суспільно корисною працею не зайнятий, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, неодружений, неповнолітніх дітей на його утриманні немає, не одружений, інвалідом не являється, на обліку в наркологічному диспансері і на обліку в психіатричній лікарні не перебуває, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст.66 КК України, не встановлено. Обставин, які обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням тих обставин, що ОСОБА_5 свою вину не визнав і не покаявся, не давав критичної оцінки своїй протиправній поведінці і не засуджував її, тим самим не висловлював готовність понести за вчинене передбачену законом відповідальність, шкоду завдану проступком потерпілому не відшкодував, пом`якшуючих покарання обставин у даному провадженні немає, з урахуванням тих обставин, що відсутність офіційного місця роботи не дозволяє йому сплатити штраф, передбачений в якості альтернативного покарання за санкцією ч.1 ст. 125 КК України і накладення штрафу може утруднити виконання вироку, відсутні підстави для призначення цього виду покарання, і з цих же підстав відсутні підстави для призначення покарання і у вигляді виправних робіт.

Тим більше, суд також уважає, що призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу або виправних робіт буде недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, а тому враховуючи особу обвинуваченого, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання з переліку основних альтернативних покарань, передбачених санкцією частини першої статті 125 КК України, у вигляді громадських робіт на максимальний строк, визначений санкцією статті, які полягають у виконанні у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування, оскільки саме такий вид покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів, призначеним відповідно до загальних засад, передбачених ст. 65 КК України.

Так, вирішуючи відповідно до ст. 129 ЦПК України цивільний позов ОСОБА_4 суд дійшов такого висновку.

ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_5 , в якому потерпілий обґрунтовуючи позов вказав, що за період лікування потерпілого від наслідків завданого тілесного ушкодження, які були завдані потерпілому, витрачено кошти на придбання медикаментів та лікарських послуг та оплату обстеження спеціалістом КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» на загальну суму 1917,01 грн. Також вказав, що йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях спричинених проступком, а саме завданням йому тілесного ушкодження в результаті удару ножом, через що він отримав поранення та відчув різкий біль, при цьому кров залила усе його обличчя та одяг, і він дуже хвилювався у цей момент, після цього він страждає на безсоння, головні болі, нервове напруження, в результаті чого йому було поставлено діагноз лікарем: невротичний розлад середнього ступеню тяжкості та призначено лікування. Після вчинення проступку він веде закритий спосіб життя, зрідка виходить з будинку та майже не спілкується із друзями, внаслідок чого у нього знизилася самооцінка себе як особистості. Також вказав, що він втратив віру у справедливість та безпечне перебування у громадських місцях і змушений докладати великі моральні зусилля для відновлення нормального способу життя. З огляду на вказане ОСОБА_4 оцінює розмір моральної шкоди у 10000,00 грн., які просить стягнути з обвинуваченого. У судових дебатах потерпілий просив задовольнити позов у повному обсязі, оскільки гроші йому потрібні для проведення пластичної операції по видаленню шраму на обличчі. Також просить стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 1917,01 грн.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини в заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Потерпілим надано докази понесення ним матеріальної шкоди у розмірі 1917,01грн., які не спростовані цивільним відповідачем. Таким чином, потерпілий підтвердив належними доказами факт понесення ним матеріальної шкоди на суму 1917,01 грн., а тому в порядку ст. 1167 ЦК України понесена ОСОБА_4 сума матеріальної шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого у повному обсязі, оскільки розмір цих витрат підтверджено належними доказами, які наявні в матеріалах провадження, а саме даними довідок із призначеним лікуванням та придбаним медикаментам та наданим медичним послугам у зв`язку із отриманими ушкодженнями, згідно наданим копіям квитанцій та накладних, які долучені до матеріалів позовної заяви.

Вирішуючи по суті поданий ОСОБА_4 цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, суд вбачає очевидним й таким, що не підлягає доказуванню, те, що будь-якій людині в силу її природи властиво переживати душевні страждання через порушення особистої недоторканості, відчуття фізичного болю, усвідомлення наявності тілесних ушкоджень та їх наслідків. Не є виключенням з цього правила й потерпілий, який вочевидь зазнав душевних страждань у зв`язку із заподіянням йому тілесного ушкодження.

Суд також приймає доводи потерпілого про те, що він змушений був вживати відповідних заходів для відновлення свого фізичного та психоемоційного стану, враховує і звернення за медичною допомогою, зокрема і у зв`язку із «безсоння, головні болі, нервове напруження», де йому було встановлено діагноз «невротичний розлад, середнього ступеню тяжкості».

Суд бере до уваги, обставини, при яких відбулося вчинення відносно потерпілого проступку, байдужа поведінка обвинуваченого до потерпілого в момент вчинення проступку (зокрема те, що обвинувачений добровільно про відшкодування йому шкоди не звертався, першу допомогу не надав), що має наслідком страх та тривогу у зв`язку із можливим повторенням злочинних дій ,а тому самий факт завдання потерпілому моральної шкоди суд вважає доведеним.

Потерпілий оцінив завдану моральну шкоду в суму 10000,00 грн., додатково пояснивши при цьому в судовому засіданні, що у нього також будуть майбутні витрати на проведення пластичної операції. Разом із тим, суд приходить до висновку, що сума компенсації моральної шкоди у таких розмірах потерпілими обґрунтована не повною мірою.

Глибина фізичних страждань потерпілого, на думку суду, є відчутною, але не критичною, оскільки завдання йому легкого тілесного ушкодження хоч і вплинуло на його стан здоров`я та самопочуття, проте не спричинило тривалого розладу здоров`я, та не призвело до втрати працездатності або інших тяжких наслідків.

Суд зауважує, що вимога про компенсацію моральної шкоди не може використовуватись як спосіб покриття матеріальних витрат у майбутньому чи відшкодування вже понесених витрат, розмір яких потерпілий не може довести належними та допустимими доказами. Тим більше, витрати на проведення операції відносяться до матеріальних витрат (збитків) і не є обґрунтуванням моральної шкоди.

Визначаючи ступінь вини заподіювача, суд визначив, що порушення є умисним, оскільки обвинувачений усвідомлював суспільно-небезпечних характер свого діяння.

Розглядаючи питання про суму моральної шкоди, заявлену потерпілим, суд приймає до уваги, що злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України відноситься до проступків, згідно до ст.12 КК України.

При цьому суд оцінює і матеріальне положення обвинуваченого ОСОБА_5 , який не одружений, дітей не має, доходу не має, розумність заявленої потерпілим суми з урахуванням реальної можливості її виплати обвинуваченим .

Таким чином, виходячи із вищезазначеного, беручи до уваги характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий, характер та локалізацію заподіяного тілесного ушкодження - на обличчі з утворенням шраму, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому повинен бути встановлений судом на рівні 7000,00 грн. З огляду на вказане цивільний позов ОСОБА_4 суд задовольняє частково.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід на час ухвалення вироку не застосований, клопотання про його застосування не заявлялося і підстав для його застосування немає.

Відомості про накладення арешту на майно відсутні.

Питання про долю речових доказів вирішується судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст.125 КК України у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 1917,01 грн. (одна тисяча дев`ятсот сімнадцять гривень 01 копійка) та у відшкодування моральної шкоди 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок), а всього стягнути 8917,01 грн.

В іншій частині вимог позову ОСОБА_4 відмовити.

Речові докази після набрання вироком законної сили: DVD-R диск серійний номер 78В-0, з записом слідчого експерименту, проведеного за адресою: м. Запоріжжя, вул. Возз`єднання України 32 за 16.08.2021, за участю потерпілого ОСОБА_4 , DVD-R диск серійний номер QЕр806042221С08, з записом слідчого експерименту, проведеного за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, 30, біля другого під`їзду за 25.08.2021, за участю свідка ОСОБА_15 , DVD-R диск серійний номер QЕр806041639С08, з записом слідчого експерименту, проведеного за адресою: м. Запоріжжя, вул. Сталеварів,30, біля другого під`їзду за 25.08.2021, за участю свідка ОСОБА_14 , DVD-R диск серійний номер С002-3004 - долучено до матеріалів кримінального провадження № 0000643 - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1