Справа № 750/1392/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/462/22
Категорія - ч.1 ст. 309 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002750 від 06 листопада 2021 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2022 року та ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2022 року про виправлення описки,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пакуль Чернігівського району та області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, розлученого, проживаючого по АДРЕСА_1 , який 27 квітня 2021 року був засуджений Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 15,ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2021 року та остаточно за сукупністю вироків призначене покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 686 грн. 48 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2022 року було виправлено описку в резолютивній частині вироку від 20 липня 2022 року замінено, що ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, замість двох років позбавлення волі.

Судом ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 05 листопада 2021 року, близько 15 години, перебуваючи поблизу будинку по проспекту Перемоги № 106 в м. Чернігові, діючи умисно, незаконно, придбав шляхом привласнення знайдену на землі пачку з-під цигарок, в середині якої знаходився згорток з кристалоподібною речовиною, яку в подальшому залишив зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

У цей же день, з 17.01 год. по 17.10 год., працівники поліції під час проведення огляду місця події біля будинку 3140 по вул. Генерала Пухова в м. Чернігові, виявили та в подальшому вилучили у ОСОБА_6 згорток з кристалоподібною речовиною,яка згідно висновку експерта № СЕ-19/125-21/10119-НЗПРАП від 08 грудня 2021року, містить у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон),масою 0,0903 г, який ОСОБА_6 незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770, метадон (фенадон) (6 (диметиламіно)-4,4-дифеніл-3-гептанон), віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежений (таблиця 2, список 1).

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції, з тих підстав, що судом не було розглянуте його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, не постановлено відповідне процесуальне рішення та передчасно розглянутий обвинувальний акт по суті та постановлений вирок.

Частиною 4 статті 309 КК України визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною 1 цієї статті. Добровільне звернення особи до лікувального закладу має бути до моменту виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні.

З виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої КНП «ЧОПНЛ», вбачається, що він, ОСОБА_6 в період часу з 23 червня 2022 року по 06 липня 2022 року пройшов курс лікування з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів. Ця обставина дозволяє вважати таке звернення до лікувального закладу підставою для застосування до нього положень ч. 4 ст. 309 КК України.

Крім того, обвинувачений просить скасувати ухвалу суду про виправлення описки у вироку від 20 липня 2022 року через те, що дана ухвала не може вважатись законною, як така що змінює суть постановленого вироку. Так, ч. 1 ст. 309 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі, усвідомлюючи неправильне застосування норм кримінального закону, суд з власної ініціативи вирішив змінити вид призначеного покарання, що суперечить положенням ст. 379 КПК України, якою дозволено виправлення допущених у судовому рішенні описок, очевидних арифметичних помилок, що не потягне за собою зміни суті судового рішення.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати ухвалу суду про виправлення описки у вироку від 20 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 та скасувати цей вирок в частині призначеного судом покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким за ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_6 призначити покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання приєднати частину невідбутого покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2021 року та остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що відповідно до ст. 379 КПК України, суд має право на виправлення описок у судовому рішенні, однак,при цьому, суд не вправі змінювати зміст судового рішення та будь-яким чином зачіпати його суть, він може лише усунути неточності щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження.

Як убачається зі змісту ухвали, суд шляхом виправлення описки змінив вид покарання з позбавлення волі на обмеження волі. Таким чином, суд не лише неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а й намагаючись усунути недоліки вироку істотно порушив вимоги КПК України, у зв`язку з чим ухвала про виправлення описки підлягає скасуванню.

Вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі також підлягає скасуванню через те, що 01 липня 2020 року набув законної сили Закон України №2617-VII, яким були внесені зміни до Кримінального кодексу України,в тому числі визначено поняття «кримінального проступку», змінено ряд диспозицій санкцій статей, які передбачають кримінальну відповідальність, в тому числі змінено санкцію ч. 1 ст. 309 КК України, яка вже не передбачає покарання у виді позбавлення волі.

Санкція ч. 1 ст. 309 КК України, відповідно до змін, передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до 6 місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Отже, суд необґрунтовано призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання не передбачений санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, та не призначив покарання у виді обмеження волі, тим самим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційні скарги про скасування вироку і ухвали про виправлення описки, прокурора, який не заперечував проти доводів обвинуваченого та просив про задоволення апеляційної скарги прокурора частково, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним у судовому засіданні доказам, в апеляційній скарзі не оспорюються. Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_6 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та йому було призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 27 квітня 2021 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю вироків у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирок це ухвалене іменем держави судове рішення першої або апеляційної інстанції про винуватість або невинуватість особи і про призначення кримінального покарання або звільнення від призначеного покарання, засноване на доказах, безпосередньо досліджених судом.

Законність вироку це його сувора відповідність приписам матеріального та процесуального права. Законним може бути лише той вирок, який постановлено при неухильному дотриманні процесуального закону на всіх стадіях кримінального процесу.

Відповідно до ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Однак, суд не вправі змінювати зміст судового рішення та будь-яким чином зачіпати його суть, що відповідає правовій позиції, викладеній у п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» №11 від 21 грудня 1990 року, де вказано, що не підлягають розгляду у порядку, передбаченому ст. 379 КПК України, питання, які зачіпають суть вирку, звужують або розширюють обсяг обвинувачення та стосуються прогалин і недоліків вироків в частині призначення покарання.

Ухвалою про виправлення описки суд замінив в резолютивній частині вироку Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2022 року вид покарання з 2 років позбавлення волі на покарання у виді 2 років обмеження волі, фактично призначив інше покарання, чого не мав право робити.

Вирішення питання щодо неправильного застосування норм кримінального закону та призначення покарання, допущеного судом першої інстанції, віднесено до компетенції суду апеляційної інстанції і не є опискою, яка може бути виправлена судом самостійно.

Отже, під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 та виправлення описки в ухвалі, суд першої інстанції допустив вищезазначені порушення вимог кримінального процесуального закону, які призвели, в тому числі, до порушення гарантії правової визначеності, а саме незмінності судового рішення, що з урахуванням вищевказаного відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що суд належним чином не вивчив обставини, які вказують на наявність обґрунтованих підстав для застосування вимог ч. 4 ст. 309 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 цього Кодексу, як особи, яка добровільно пройшла курс від наркотичної залежності.

Не зважаючи на те, що переконання ОСОБА_6 у тому, що суд обов`язково мав видалятись до нарадчої кімнати для ухвалення рішення про відмову у заявленому клопотанні, є помилковим, колегія суддів вважає, що суд безпідставно не прийняв до уваги виписку з картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, яку надав обвинувачений.

Частина 4 статті 309 КК України, передбачає спеціальні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті, у випадку, якщо особа, добровільно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії. Тобто, дана норма передбачає два обов`язкові елементи, за яких особу можливо звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України: добровільність звернення до лікувального закладу та початок її лікування від наркоманії.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26 квітня 2002 року, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватись від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Комунального некомерційного підприємства Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня Чернігівської обласної ради ОСОБА_6 23 червня 2022 року був направлений в стаціонар та 06 липня 2022 року був виписаний за закінченням строку лікування. ОСОБА_6 був встановлений діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Вживання зі шкідливими наслідками.

За наслідками лікування ОСОБА_6 пройшов курс лікування з приводу психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Після лікування заперечує вживання наркотичних речовин. Критика до свого стану збережена. Установа на тверезий стан життя позитивна.

14 липня 2022 року заступник медичного директора КНП Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня ОСОБА_9 на запит дізнавача у даному кримінальному провадженні повідомив, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пройшов курс лікування з 23 червня 2022 року по 06 липня2022 року з приводу: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Вживання зі шкідливими наслідками.

При цьому, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких відомостей, які би свідчили, що ОСОБА_6 проходив лікування виключно з метою ухилення від кримінальної відповідальності, під час апеляційного перегляду прокурор таких відомостей також не надав.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, а особа, хвора на наркоманію - це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

Разом з тим у відповідних Стандартах, затверджених МОЗ України, діагноз наркоманія не використовується через відсутність такого захворювання у Міжнародній класифікації хвороб десятого перегляду (МКХ-10). При цьому згідно шифру МКХ-10 Клас V Розлади психіки та поведінки(F10-F19) передбачено «Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин», що в свою чергу підтверджує, що при відмові у задоволенні клопотанні обвинуваченого суд першої інстанції не з`ясував питання стосовно добровільності проходження обвинуваченим саме лікування від наркотичної залежності.

Більш того, наявні у матеріалах справи медичні документи за підписами заступника медичного директора Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні та лікуючого лікаря Наркологічного диспансерного відділення Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні свідчать про добровільне звернення та проходження курсу лікування ОСОБА_6 на денному стаціонарі ЧОПНЛ «Наркологічне диспансерне відділення» з 23 червня 2022 року по 06 липня 2022 року з діагнозом: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Вживання зі шкідливими наслідками. Пройшов повний курс лікування та виписаний по закінченню курсу лікування у задовільному стані.

Ці обставини свідчить, що обвинувачений бажав вилікуватися та зробив для себе відповідні висновки. Метадон, який був вилучений у обвинуваченого належить до опіатів.

При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 242 КПК України, обов`язкове призначення експертизи з метою встановлення чи дійсно особа потребувала лікування від наркотичної залежності, не передбачено.

Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня лікувальний заклад першого рівня акредитації, де надається спеціалізована допомога людям з різними поведінковими та психічними розладами. Лікарня надає допомогу пацієнтам з широким спектром психічної патології: психози, неврози, розлади особистості і поведінки, алкогольна і наркотична залежність.

Таким чином, зважаючи на дані, які наявні в матеріалах справи, а саме те, що ОСОБА_6 був встановлений діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Вживання зі шкідливими наслідками, він добровільно звернувся до медичного закладу та пройшов курс відповідного лікування, враховуючи пояснення обвинуваченого про те, що він змінив спосіб життя, колегія суддів вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідності в порядку ч. 4 ст. 309 КК України за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Пунктом 1 частини 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 1 статті 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З огляду на викладене, з урахуванням пояснень обвинуваченого щодо мети та добровільності звернення до лікувального закладу, що підтверджується медичним документом та не спростовується матеріалами провадження, колегія судів дійшла висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України є обґрунтованим і підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції - скасуванню із закриттям кримінального провадження. Призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, як просив обвинувачений, для задоволення його клопотання, немає необхідності.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 417, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 липня 2022 року та ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 липня 2022 року про виправлення описки у вироку, скасувати.

ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_10 АНТИПЕЦЬ ОСОБА_11