Справа № 643/3343/22
Провадження № 1-кс/643/1142/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню за №0003817 від 30.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою освітою, студента 3-го курсу ХНАДУ, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.05.2022, близько 14 години, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 перебуваючи з неповнолітнім ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку розташованого за адресою: м. Харків, вул. Гвардійців Широнінців, 49-б, під час спілкування з раніше знайомим ОСОБА_8 уклали із останнім усний договір про здійснення ремонтних робіт та подальшого продажу автомобіля марки «Nissan Maxima», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , із кузовом НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_8 . На підставі вищевказаного договору, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повинні отримати від потерпілого ОСОБА_8 автомобіль марки «Nissan Maxima», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , із кузовом НОМЕР_2 , ключ запалювання до даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля серія НОМЕР_3 , пообіцявши потерпілому ОСОБА_8 передати грошові кошти у розмірі 4000 у.е. по завершенню ремонтних робіт транспортного засобу та в подальшому за продаж автомобілю, не маючи на меті дотримуватися взятих на себе зобов`язань, не збираючись виконувати взяті на себе зобов`язання, ОСОБА_6 та неповнолітній ОСОБА_7 діючи за попередньо змовою між собою вирішили незаконно заволодіти вищевказаним транспортним засобом.

В подальшому, ОСОБА_6 , та неповнолітній ОСОБА_7 , прослідували до автомобільно- гаражного кооператива «Тимуровец», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Василя Стуса, 13-а, та діючи за попередньою змовою, умисно, переслідуючи мету незаконного заволодіння транспортним засобом, зловживаючи довірою власника автомобіля ОСОБА_8 , використовуючи завчасно налагоджені між ними довірливі відносини, переконавши потерпілого у дійсності та правдивості власних слів, отримали від потерпілого ОСОБА_8 автомобіль марки «Nissan Maxima», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , із кузовом НОМЕР_2 , ключ запалювання до даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля серія НОМЕР_3 . Після чого, ОСОБА_6 за допомогою ключа запалювання привів у дію двигун автомобіля марки «Nissan Maxima», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановивши таким чином контроль над вказаним транспортним засобом, після чого на даному автомобілі поїхав в напрямку свого місця реєстрації, що за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова 135-б, а неповнолітній ОСОБА_7 прослідував на іншому автомобілі слідом за ним, заволодівши таким чином автомобілем «Nissan Maxima», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю згідно висновку експерта № 30/07-2022 від 27.07.2022 133400 грн 00 коп.

Крім того, ОСОБА_6 25.10.2022 працівниками Харківського РУП № 2 ГУ НП в Харківській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 289 КК України, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту при наступних обставинах:

Так, 14.10.2022, близько 09.30 годині, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 знаходячись на автомобільній мийці, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , під час спілкування з ОСОБА_9 уклали із останнім усний договір про оренду з подальшим викупом автомобіля марки «Rover 75 д.н.з. НОМЕР_4 2000 року випуску, він код НОМЕР_5 , зеленого кольору, зареєстрований 20.01.2022 року, який на праві власності належить ОСОБА_9 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 . На підставі вищевказаного договору, ОСОБА_6 повинен отримати від потерпілого ОСОБА_9 автомобіль марки «Rover 75 д.н.з. НОМЕР_4 2000 року випуску, він код НОМЕР_5 , ключ запалювання до даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля серія НОМЕР_6 , пообіцявши потерпілому ОСОБА_9 передати грошові кошти у розмірі 5200 доларів США, орендною платою терміном на 24 місяці частинами по 200 доларів США щомісяця, та не маючи на меті дотримуватися взятих на себе зобов`язань, не збираючись виконувати взяті на себе зобов`язання, ОСОБА_6 вирішив незаконно заволодіти вищевказаним транспортним засобом.

В подальшому, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, переслідуючи мету незаконного заволодіння транспортним засобом, зловживаючи довірою власника автомобіля ОСОБА_9 , використовуючи завчасно налагоджені між ними довірливі відносини, переконавши потерпілого у дійсності та правдивості власних слів, 14.10.2022, близько 10.30 годині, знаходячись на автомобільній мийці, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , отримав від потерпілого ОСОБА_9 автомобіль марки «Rover 75 д.н.з. НОМЕР_4 2000 року випуску, він код НОМЕР_5 , ключ запалювання до даного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля серія НОМЕР_6 . Потім, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, за допомогою ключа запалювання привів у дію двигун автомобіля марки «Rover 75 д.н.з. НОМЕР_4 , встановивши таким чином контроль над вказаним транспортним засобом. Після чого, ОСОБА_6 на даному автомобілі зник з місця вчинення кримінального правопорушення заволодівши таким чином автомобілем «Rover 75 д.н.з. НОМЕР_4 та в подальшому розрядившись викраденим автомобілем на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 згідно висновку експерта матеріальну шкоду у розмірі 162060 грн 00 коп.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньої змовою групою осіб, вчинене повторно.

Слідчий в клопотанні посилався на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Беручи до уваги, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що підтверджено його неявками до органу досудового розслідування. Крім того, підозрюваний не одружений, дітей не має, з батьками зв`язок не підтримує на протязі тривалого часу, тобто не має стійких соціальних зв`язків, не працевлаштований, вчинив кримінальне правопорушення, за яке передбачено кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, та враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, існують достатні підставі вважати, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 не працевлаштований, законного джерела доходу не має, вчинив два епізоди кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України. При цьому, 13.12.2022 ОСОБА_6 працівниками Харківського РУП № 1 ГУ НП в Харківській області повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з чим, існують достатні підстави вважати, що єдиним джерелом його доходів є протиправна діяльність.

Згідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

- до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, на підставі ст.12 КК України вчинене кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, орган досудового слідства вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи викладене, у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З метою запобігання переліченим ризикам слідчий просив застосувати до ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Прокурор в судовому засіданні наполягав на задоволенні клопотання та обранні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні вину визнав, щиро розкаявся, вказав, що підозра обґрунтована. Просив у задоволенні клопотання слідчого у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, вказав, що ризики не обґрунтовані, він визнав вину, надає пояснення, співпрацює зі слідством, здійснює догляд за бабусею, 1947 року народження, яка потребує стороннього догляду після перенесеного інсульту. Повідомив, що має ще один запобіжний захід в іншому кримінальному провадженні, у вигляді цілодобового домашнього арешту. Просив застосувати запобіжний захід у цілодобового домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні вказала на те, що ризики необґрунтовані, доказів переховування від органів досудового розслідування не надано, належним чином повістки її підзахисному не вручалися, ОСОБА_6 постійно мешкає за місцем реєстрації, з матір`ю, бабусею та сестрою, має стійкі соціальній зв`язки. Щодо вчинення іншого кримінального правопорушення, ризики не обґрунтовані і ґрунтуються лише на припущеннях. ЇЇ підзахисний має запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, жодних порушень якого не припускав. У задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання піл вартою просила відмовити та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши учасників кримінального провадження, встановив наступне.

14.12.2022 слідчим за погодженням з прокурором Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 . ОСОБА_6 було повідомлено про підозру.

Надані стороною обвинувачення докази, на думку слідчого судді, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, що підтверджується: допитом потерпілого ОСОБА_8 від 10.07.2022; допитом свідка ОСОБА_10 від 13.07.2022; довідкою з приват Банка від 04.06.2022; протоколом огляду місця події від 20.07.2022; висновком судово-товарознавчої експертизи № 30/07-2022 від 30.07.2022; допитом свідка ОСОБА_11 від 19.07.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 20.07.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 20.07.2022; інформацією вилученою з АТ « Таскомбанк» від 12.10.2022; допитом потерпілого ОСОБА_9 від 02.12.2022; висновком судово-товарознавчої експертизи № 02/12-2022 від 02.12.2022; протоколом огляду місця події від 12.12.2022; допитом свідка ОСОБА_12 від 14.12.2022.

Слідчий суддя також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування або суду та вчините інше кримінальне правопорушення.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

При розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, із середньою освітою, студент 3-го курсу ХНАДУ, не працюючий, не одружений, раніше не судимий, зареєстрований та фактично мешкає в м. Харкові.

Згідно вимог ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Таран проти України від 17 жовтня 2013 року зазначено, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи "за" і "проти" звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове увязнення (рішення від 4 жовтня 2005 року у справі "Бекчєв проти Молдови" (Becciev v. Moldova).

Також слід зауважити, що відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 06.11.2008 у справі "Єлоєв протиУкраїни") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого. Обмеження розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, лише переліком законодавчих підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011).

Надані слідчим докази, з погляду на практику Європейського суду з прав людини, можна вважати такими, що на теперішній час достатньо обґрунтовують підозру ОСОБА_6 на даному етапі розслідування, а перелічені ризики - переховування від органу розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення - виключати не можна, однак прокурором не доведено переконливого обґрунтування застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 , пов`язаного з триманням під вартою.

Так, слідчий суддя не може погодитись з тим, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, оскільки підозрюваний має молодий вік, раніше не судимий, зареєстрований та має постійне місце мешкання, де проживає з матір`ю, бабусею та сестрою, має стійкі соціальні зв`язки, свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав та щиро розкаявся, з огляду на що, та враховуючи норми ч.4 ст.194 КПК України, вважає можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0003817 від 30.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 КК України, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці та покласти на нього такі обов`язки:

- цілодобово не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- прибувати до слідчого Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова чи до Московського районного суду м. Харкова за першою вимогою;

- не виїжджати за межі населеного пункту, де мешкає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу направити для виконання до органу Національної поліції за місцем мешкання підозрюваного через прокурора відділу Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 .

Ухвала діє протягом 2-х місяців з моменту її постановлення, але не більше строку досудового розслідування і може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13 ОСОБА_14