Справа № 216/185/23
провадження 1-кп/216/283/23
УХВАЛА

іменем України

17 січня 2023 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду, у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001600 від 03.12.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Широківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,м.т. НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

До Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, про що надав письмове клопотання.

Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував, надав суду докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, зібрані під час досудового розслідування, а також просив стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати.

Законний представник потерпілого, ОСОБА_5 , не заперечувала щодо задоволення клопотання обвинуваченого, також надала письмове клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України, матеріальна та моральна шкода відшкодована у повному обсязі.

Відповідно до обвинувального акта та матеріалів кримінального провадження під час досудового розслідування були встановлені наступні фактичні обставини справи.

02 грудня 2022 року, приблизно в 18 годин 40 хвилин, в темний час доби, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-21081», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався з ввімкненим ближнім світлом фар, по проїзній частині вул. Лермонтова м. Кривого Рогу, з боку пл. Визволення в напрямку вул. Кобилянського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу. В цей час, перед регульованим пішохідним переходом через вул. Лермонтова, за перехрестям з пр. Миру, в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, на червоний сигнал світлофору стояли 2 малолітні пішоходи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Водій ОСОБА_4 , наближаючись до регульованого автоматичним світлофором перехрестя з пр. Миру, в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5; 2.3 (б); 8.7.3 (ґ); 8.11 Правил дорожнього руху України. Однак, водій ОСОБА_4 , діючи з кримінальною протиправною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, виїхав на перехрестя з пр. Миру на забороняючий рух жовтий сигнал світлофору, чим порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 8.7.3 (ґ); 8.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких:

- «1.5 … бездіяльність учасників дорожнього руху ... не повинні … загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- «2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

... б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керуванням цим транспортним засобом у дорозі»;

- «8.7.3 Сигнали світлофору мають такі значення:

ґ) жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів;

- «8.11 Водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху».

В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_4 виїхав на перехрестя з пр. Миру на забороняючий йому рух жовтий сигнал світлофору, та проїхавши його, допустив наїзд на малолітніх пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які почали перетинати проїзну частину вул. Лермонтова по регульованому пішохідному переходу на зелений сигнал світлофору. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_6 , згідно з висновком експерта №1786 від 28.12.2022 року отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої великогомілкової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Між порушенням ОСОБА_4 вимог п. 2.3 (б); 8.7.3 (ґ); 8.11 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_6 , є прямий причинний зв`язок.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, не заперечував, що при вказаних раніше обставинах вчинив злочин.

За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковано вірно, оскільки обвинувачений будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Між тим, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу

При цьому, пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 4 ст. 286 КПК України).

Частиною 3 статті 288 КПК встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Разом з цим, відповідно ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

В свою чергу, санкцією частини першої статті 286 КК України, передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Таким чином, беручи до уваги зазначене, а також виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України, положень ст. 25 КК України та фактичних обставин справи, кримінальне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості підпадає під ознаки нетяжкого злочину та за своєю правовою природою є необережним злочином.

З огляду на викладене, суд, врахувавши думку законного представника потерпілого, яка у клопотанні зазначила, що матеріальна та моральна шкода відшкодована їй у повному обсязі, просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з примиренням, думку прокурора та обвинуваченого, які, кожен окремо, не заперечували щодо закриття кримінального провадження на цій підставі, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, оскільки обвинувачений вперше вчинив необережний нетяжкий злочин та примирився з потерпілим.

При цьому, судом також враховуються роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», а саме, що примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів, а звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (п. 4 постанови ПВСУ).

Разом з цим, відповідно до правового висновку ВП ВС України, зазначеному у постанові від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 (провадження №13-47кс20) суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються із:

1) витрат на правову допомогу;

2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;

3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;

4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0001600, розмір витрат на залучення експерта в рамках цього кримінального провадження складає 755,12 грн.

Частиною 1 ст. 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Частиною першою ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Водночас, частиною 2 указаної статті КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Отже, підсумовуючи наведене, у даному випадку розгляд кримінального провадження №0001600 по суті, закінчується постановленням ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, проте, суд ухвалюючи дане рішення, не вбачає підстав для врахування вищезазначеної правової позиції ВП ВС України та стягнення з обвинуваченого на користь держави витрат, пов`язаних із залученням експерта, адже, по-перше: у справі, що розглядалась ВП ВС України вирішувалось питання щодо стягнення процесуальних витрат у виді витрат на правову допомогу, які зазнав потерпілий в рамках розгляду цивільного позову під час кримінального провадження, а по-друге, виходячи з положень ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку суду.

Крім того, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Пунктом 5 вказаної вище норми КПК України передбачено, що гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, повертаються законним володільцям.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 46, 286 ч. 1 КК України, ст.ст. 100, 174, 257, 284, 286, 288, 314, 326 393, 395, 532, 533 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001600 від 03.12.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, - закрити.

Арешт тимчасово вилученого майна, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.12.2022, а саме, автомобіля «ВАЗ 21081», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 від 05.02.2019 належить на праві власності ОСОБА_4 - скасувати.

Речові докази, а саме:

- автомобіль «ВАЗ 21081», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який долучено в якості речового доказу у кримінальному провадженні №0001600 на підставі постанови від 03.12.2022 та який на підставі постанови від 28.12.2022 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 ,- повернути законному володільцю;

- CD-диск з відеозаписом, на якому зафіксовано режим роботи світлофорів на перехресті вул. Лермонтова з пр. Миру в м. Кривому Розі, у паперовому конверті, долучений до матеріалів кримінального провадження №0001600 на підставі постанови від 03.12.2022; Диск з відеозаписами, на якому зафіксовано обставини ДТП, що сталася 02.12.2022 на перехресті вул. Лермонтова з пр. Миру в м. Кривому Розі, у паперовому конверті, долучений до матеріалів кримінального провадження №0001600 на підставі постанови від 04.12.2022 - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку їх зберігання.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_8