УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3, за участю: секретаря ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року постановленої за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 27 вересня 2021 про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України (справа №761/39960/21, провадження №1-кс/761/22121/2021),

В С Т А Н О В И Л А:

05 листопада 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 27 вересня 2021 про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України (справа №761/39960/21, провадження №1-кс/761/22121/2021).

11 листопада 2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 вказану скаргу було задоволено, скасовано постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 27 вересня 2021 про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

13 жовтня 2022 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 «про виправлення описки або роз`яснення ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року», в якій заявник стверджує, що судом було помилково не зазначено зобов`язання уповноваженої особи у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019 повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 18.06.2021 року, а також не зазначено зобов`язання уповноваженої особи у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019 повідомити суд про виконання цієї ухвали.

ОСОБА_1 та уповноважений слідчий СУ ГУНП у м. Києві, будучи повідомленими про час та дату розгляду заяви завчасно та належним чином, в судове засідання не з`явилися.

Відсутність вказаних осіб, відповідно до ч.2 ст.380 КПК України, не перешкоджає розгляду заяви про роз`яснення рішення.

Так, встановлено, що 05 листопада 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 27 вересня 2021 про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України (справа №761/39960/21, провадження №1-кс/761/22121/2021).

11 листопада 2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 вказану скаргу було задоволено, скасовано постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 27 вересня 2021 про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 , а також матеріали судового провадження, суддя приходить до висновку про відсутність підстав для виправлення описки, так як суддею не було допущено в тексті ухвали від 11.11.2021 року ні описки, ні технічної чи арифметичної помилки. Враховуючи таку обставину суд приходить до висновку про необхідність розгляду такої заяви як заяви про роз`яснення судового рішення.

Проаналізувавши доводи заяви та дослідивши матеріали судового провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення виходячи з наступного.

Так, згідно ч.1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

При цьому суд, здійснюючи роз`яснення судового рішення, викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення. У ході роз`яснення рішення суд повинен тлумачити юридичні терміни, а не загальновживані слова.

Так, є очевидним, що ухвала слідчого судді від 11 листопада 2021 року є чітко та ясно викладеною у доступній і зрозумілій формі, розуміння змісту резолютивної частини зазначеної ухвали - не потребує ні від заявника, ні від уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні наявності у них будь-яких особливих знань чи спеціального досвіду.

При цьому, зі змісту скарги поданої ОСОБА_1 до Шевченківського районного суду м. Києва вбачається, що дана скарга подана в порядку п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК - скарга на постанову слідчого про відмову у визнанні особи потерпілою у кримінальному провадженні. За наслідками розгляду даної скарги, оскаржувану постанову було скасовано, а тому підстав вважати, що скарга не була розглянута, або була розглянута не в повному обсязі - немає.

Так, слідчий суддя, нагадує учасникам судового провадження, що відповідно, до положень ст. 372 КПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з:

1) вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; назви та складу суду, секретаря судового засідання; найменування (номера) кримінального провадження; прізвища, ім`я і по батькові підозрюваного, обвинуваченого, року, місяця і дня його народження, місця народження і місця проживання; закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа; сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження;

2) мотивувальної частини із зазначенням: суті питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався;

3) резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Так, відповідно до ст. 534 КПК України строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні, але у разі, якщо суд прийде до висновку про таку необхідність.

Окреме, розширене пояснення дій, що вимагаються судовим рішенням від сторони судового провадження може вказуватись з метою полегшення розуміння та сприяння визнанню сторонами суті рішення.

Відповідно до ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа.

Верховний Суд неодноразово, зокрема і у своєму рішенні №426/8977/18 від 27.07.2022 року, вже виказував правову позицію про те, що згідно з положеннями статті 55 КПК особа з моменту подачі заяви про кримінальне правопорушення набуває прав та обов`язків потерпілої особи. При цьому факт відсутності процесуального рішення про визнання такої особи потерпілою у справі або визнання натомість потерпілою у справі іншу особу, жодним чином не звужують прав потерпілого - особи що подала заяву про кримінальне правопорушення, за правилами статті 55 КПК.

Беручи до уваги вищевикладене, шляхом системного тлумачення норм КПК України, зокрема положень ст. 55 КПК України, можна дійти висновку, що законодавцем визначено лише два можливі варіанти наслідків звернення особи з заявою про визнання потерпілою, при цьому обов`язковим є настання або першого, або другого варіанту, а саме: 1) слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді, 2) особа набуває процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні (при цьому законодавець не визначає чітку форму такого набуття, включно із застосуванням принципу мовчазної згоди).

Також суд нагадує учасникам кримінального провадження, що ст. 535 КПК України встановлює імперативну вимогу, відповідно до якої органи, особи, які виконують судове рішення, повідомляють суд, який постановив судове рішення, про його виконання.

Тобто, в силу приписів чинного законодавства, уповноважена особа у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019, яка буде виконувати дану ухвалу, вже має обов`язок повідомити суд про виконання такого рішення, при цьому, враховуючи, що уповноваженою особою в даному випадку є професійний юрист, який має досвід роботи, зокрема і з кримінальним процесуальним законодавством, а тому, слідчий суддя приходить до висновку, що такій особі, поза розумним сумнівом, відомо про обов`язок повідомити суд про виконання судового рішення, у зв`язку з чим слідчий суддя не вбачає потреби у наданні їй ще однієї, додаткової, вказівки з цього приводу.

Враховуючи викладене, заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року постановленої за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 27 вересня 2021 про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.379, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Заяву про роз`яснення ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 листопада 2021 року, постановленої за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 від 27 вересня 2021 про відмову у визнанні ОСОБА_1 потерпілим у кримінальному провадженні №0009073 від 24.09.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, - залишити без задоволення

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_3