Справа № 751/468/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/266/23
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою суду, яку було постановлено під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 18 березня 2023 року.

Суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на те, що на даний час ризики, передбачені пп. 1,2,4,5 ст. 177 КПК України, не відпали і продовжують існувати, зокрема, ризик переховування від суду з урахуванням тяжкості покарання, передбаченого санкціями статей, за якими він обвинувачується; знищення чи пошкодження речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому суд дійшов переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та не зможе запобігти встановленим ризикам.

Не погодившись з рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою відносно його підзахисного скасувати, оскільки вважає її незаконною і необґрунтованою та обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. Указує, що ризики, про існування яких суд зазначив при продовженні тримання під вартою, необґрунтовані, поза увагою залишилось те, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки у місці проживання, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей та дружину, яка має інвалідність 2 групи, раніше не судимий, визнав вину, щиро кається у вчиненому та сприяв розкриттю кримінального правопорушення, оскільки дав згоду на проведення обшуку у його житлі, який проводився без ухвали слідчого судді, надав мобільний телефон та іншу достовірну і повну інформацію, яка має значення для встановлення усіх обставин кримінального правопорушення. Тому підстави вважати, що він може ухилятися від суду або перешкоджати слідству відсутні і запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку його підзахисного.

У судовому засіданні адвокат та обвинувачений підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором у клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 176-178 КПК України, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» запобіжний захід тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, у провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова знаходиться кримінальне провадження за № 0005103 від 19.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положеннями ст. 199 КПК України регламентовано порядок продовження строку тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе. Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку перебування під вартою має оцінюватися у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Тримання під вартою та продовження строку такого тримання може бути виправдано тим, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд зауважує, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.

Під час вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки у судовому засіданні прокурором доведено, що заявлені ризики не відпали і продовжують існувати, а саме наявні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі від 6 до 12 років та беручи до уваги відсутність постійного місця роботи та зареєстрованого місця проживання, дійшов обґрунтованого висновку, що заявлені ризики, передбачені пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, тому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого на більш м`який.

При цьому суд врахував тяжкість обвинувачення та тяжкість безальтернативного покарання, визначеного санкціями статей, у разі доведеності вини, також зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, суд, керуючись наданими йому законом повноваженнями, дійшов висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Переглядаючи оскаржувану ухвалу суду в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення на підставі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та навів мотиви прийнятого рішення, зазначивши, що обраний стосовно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень. У суду відсутні підстави вважати, що інший (менш суворий) запобіжний захід, зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого та встановлена наявність ризиків, визначених пп. 1,2,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому, будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апелянтом в скарзі не наведено.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги посилання на міцність соціальних зв`язків та наявність на утриманні дітей та дружини, оскільки такі обставини не спростовують і не зменшують достатньою мірою ризики, що стали підставою для застосування та продовження саме такого запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, рішення суду є законним та обґрунтованим, яке ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджуються достатніми даними, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 406, 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17 січня 2023 року, якою продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 17 березня 2023 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4