Справа №463/4828/22
Провадження №1-кс/463/443/23
У Х В А Л А

20 січня 2023 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_4 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянику України, уродженцю с.Нижнє-Синьовидне Сколівського району Львівської області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , одруженому, працюючому заступником начальника начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, раніше не судимому, підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 діб із визначенням застави у сумі не менше 11738950 грн.

У випадку внесення підозрюваним застави просить покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту (м. Львів), в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, у тому числі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,та іншими працівниками Головного управління Держгеокадастру у Львівській області та його структурних і територіальних підрозділів;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- носити електронний засіб контролю.

Клопотання мотивує тим, що в провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебуває кримінальне провадження №0000296 від 12.07.2021 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В межах цього кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України - у перевищенні службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, якщо вони спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Зокрема за даними слідства ОСОБА_6 будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу заступником начальника начальником Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгекадастру у Львівській області, діючи в порушення вимог ст. ст. 19, 68 Конституції України, пунктів 6, 7 статті 118 Земельного кодексу України, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи злочинний умисел на вчинення дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень та можуть спричинити тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави, діючи умисно, 13.11.2020, у період часу до 16.18 год. (більш точний час досудовим розслідування не встановлено) перебуваючи в приміщенні Головного управління, за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 4, виконуючи обов`язки начальника Головного управління, достовірно розуміючи в силу зайняття основної посади заступника начальника начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління, що бажане місце розташування земельної ділянки, вказаної в клопотанні ОСОБА_14 від 12.11.2020 не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації та суперечить вимогам ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу, підписав наказ № 2453-УБД від 13.11.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтовною площею 2 га, розташованої на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району (Солонківської ОТГ) громадянину ОСОБА_14 , чим надав йому (наказу) статус офіційного документу, тобто вчинив дії, які ніхто не мав право виконувати.

Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_6 , 12.03.2021, у період часу до 15.05 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у приміщенні Головного управління за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 4, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи переслідувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень та можуть спричинити тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам держави, діючи умисно, усвідомлюючи в силу зайняття основної посади заступника начальника начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління, що наказ № 2453-УБД від 13.11.2020 підписаний ним з порушенням вимог земельного законодавства та місце розташування земельної ділянки не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, та суперечить вимогам ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу, з метою доведення злочинного умислу до кінця, підписав наказ №765-УБД від 12.03.2021 про затвердження документації із землеустрою та надання ОСОБА_14 вказаної земельної ділянки площею 1,8889га кадастровий номер :02:000:0249 у власність для ведення особистого селянського господарства, без зміни цільового призначення, чим надав йому (наказу) статус офіційного документу, тобто вчинив дії, які ніхто не мав право виконувати, внаслідок чого вказана земельна ділянка вибула із власності держави, - чим заподіяв тяжкі наслідки інтересам держави в сумі 11 738 950 грн., що в двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Обґрунтованість підозри доводиться зібраними доказами. ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення (злочин), за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, тож тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (злочині), у вчиненні якого він підозрюється, є достатньою та співрозмірною для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється. Вказаним в сукупності обґрунтовується необхідність обрання підозрюваному виняткового запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у такому клопотанні. Менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вказаним у клопотанні ризикам, з приводу чого клопотання просить задовольнити. Обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами. Слідчий підтримав думку прокурора.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання заперечили, вважають повідомлену ОСОБА_15 підозру необґрунтованою, вказали, що останній перебуваючи на займаній посаді діяв виключно в межах повноважень та з дотриманням чинного законодавства. Вказані в клопотанні ризики вважають недоведеними, тому в задоволенні даного клопотання просять відмовити.

Оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

До Єдиного реєстру досудового розслідування 12.07.2021 року за номером 0000296 внесені дані з приводу вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачено ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 364 КК України.

Про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.365 КК України ОСОБА_6 повідомлено 20.01.2023.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

У відповідності до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вказані обставини слідчий суддя розглядатиме окремо.

Чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину?

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Крім того, як зазначає ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність ( «СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).

Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, зокрема:

-генеральним планом с. Зубра, який затверджений рішенням Зубрянської сільської ради № 445 від 21.05.2008, з урахуванням змін, затверджених рішенням Зубрянської сільської ради № 660 від 01.08.2013;

-генеральним планом міста Львова, який затверджений ухвалою Львівської міської ради № 3924 від 30.09.2010;

-клопотанням ОСОБА_14 вх. Д-15924/0/36-20-СГ від 12.11.2020;

-листом № 3041/412-20-0.29 від 13.11.2022 відділу у Пустомитівському районі Головного управління;

-наказом № 2453-УБД від 13.11.2020 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність ОСОБА_14 ;

-проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, території Солонківської сільської ради Пустомитівського району (Солонківської ОТГ) громадянину ОСОБА_14 ;

-листом ЛМР № 24оз вих 102171 від 24.12.2020;

-листом ЛМР № 2703-вих-474 від 05.01.2021;

-клопотанням від імені ОСОБА_14 від 25.02.2021 про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення вищевказаної земельної ділянки та передачі її у власність для ведення особистого селянського господарства, яке 04.03.2021 зареєстроване в Головному управлінні за вх. Д-1988/0/36-21-СГ;

-наказом № 765-УБД від 12.03.2021 про затвердження документації із землеустрою та надання ОСОБА_14 ;

-висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи № 564/22-22 від 07.09.2022;

-висновком судово-почеркознавчої експертизи № 3601-е від 11.11.2022;

-висновком експерта за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 2972-Е від 02.11.2022;

-висновком експерта за результатами проведення комплексної судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою № 4223-Е від 06.01.2023;

іншими матеріалами кримінального провадження.

Такі докази в об`єктивному взаємозв`язку вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , оскільки несуть в собі достатню кількість фактів та відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення.

При цьому, оцінюючи вказані докази з точки зору належності, допустимості, достовірності слідчим суддею не встановлено істотного порушення прав та свобод людини при отриманні таких доказів.

Також, виходячи з фактичних обставин справи, на даний час слід погодитись з правильністю кримінально-правової кваліфікації дій ОСОБА_6 .

Відтак, керуючись стандартом «обґрунтована підозра» слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Ризики, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тому слідчий суддя відкидає всі аргументи сторони захисту про відсутність доказів, які підтверджують зазначені у клопотанні ризики, а оцінку цих ризиків проведе з точки зору доказів, які підтверджують, що підозрюваний має реальну можливість здійснити відповідні дії на шкоду інтересам кримінального провадження.

В мотивах клопотання слідчий покликається виключно на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Відповідно, враховуючи таку засаду кримінального провадження як диспозитивність слідчий суддя детального розгляне можливість існування цих ризиків та не буде перевіряти можливість існування інших ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Чи існує ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду?

Такий ризик слідчий суддя оцінить в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) підозрюваного.

Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_15 , передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до десяти років. В силу вимог статті 12 КК України, вказаний злочин є тяжким.

В п. 36 рішення від 20.05.2010р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Крім того, суд притримується висновку, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») п. 58).

Як уже зазначалось вище, існує обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого злочину.

Сам підозрюваний одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, має на утриманні двох дітей, працевлаштований, отримує стабільний дохід.

Також, слід врахувати, що сторона обвинувачення не надала жодного доказу який би підтверджував протилежне.

Вказане в сукупності свідчить про те, що з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а відтак, вказаний ризик існує.

Однак слід визнати, що міцність його соціальних зв`язків зменшує цей ризик, проте не виключає.

Щодо ризику знищити, сховати документи, речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення).

Слідчий суддя враховує те, що на даний час у межах досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення, перевіряється можлива причетність ОСОБА_6 до вчинення інших злочинів, що обумовлюються його займаною посадою.

Крім того, ОСОБА_6 достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, ОСОБА_6 може спілкуватися з невстановленими зазначеними вище особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останньому допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.

Окрім того, на ризик знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вказує і той факт, що ОСОБА_6 займає керівну посаду в Головному управлінні Держгеокадастру у Львівській області, а тому, може надати неправомірні вказівки підлеглим співробітникам, а також за рахунок свого авторитету впливати на можливе надання показів, які ускладнюватимуть викриття злочинної діяльності останнього.

Отже слідчий суддя приходить до висновку про те, що такий ризик безумовно існує.

Щодо ризику незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності даного ризику слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, слід врахувати, що вплив на свідків може здійснюватись в силу авторитету підозрюваного внаслідок здобутих зв`язків здобутих під час здійснення службової діяльності, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ризик впливу на свідків та потерпілих існує, а з огляду на посадове становище підозрюваного він не є мінімальним.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підозрюваний, як зазначалось вище працює на керівній посаді, відповідно може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі з метою прикриття своєї злочинної діяльності, та досягнення мети вчинення злочину, у якому підозрюється, зокрема вчинити такі протиправні дії щодо іншого нерухомого майна, яке вибуло із права власності.

Тому, на даному етапі ризик перешкоджати кримінальному провадженні існує, він не є мінімальним.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя приходить до висновку про те, що як зазначалось вище підозрюваний з метою прикриття своєї злочинної діяльності може вчинити інше кримінальне правопорушення.

У підсумку, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Значення інших обставин в контексті встановлених ризиків.

Докази, які підтверджують винуватість підозрюваного слідчий суддя вважає вагомими, враховуючи також той факт, що доказів про протилежне сторона захисту не надала.

Підозрюваний народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . Є особою молодого віку. Проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Також відсутня інформація про наявність в підозрюваного тяжких патологічних захворювань, про що також не зазначала сторона захисту.

Як уже зазначалось вище, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки.

Ніщо не свідчить про те, що репутація підозрюваного є поганою.

Підозрюваний не судимий. Він офіційно працевлаштований. Даних про те, що до підозрюваного застосовувались раніше запобіжні заходи клопотання не містить, як і не містить інформації про повідомлення підозрюваному про вчинення іншого кримінального правопорушення.

Проте такі обставини в світлі наведених вище фактичних даних та характеристики кримінального правопорушення, у якому підозрюється, не є настільки переконливими та вагомими, щоб виключити необхідність обрання запобіжного заходу, хоча слід визнати, в певній мірі вони зменшують значимість доведених ризиків.

Чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК?

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам слід врахувати, що така оцінка стосується перспективних фактів. Зокрема, використовується стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж застава не зможуть запобігти встановленим ризикам лише за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК (частина 1 статті 184 КПК).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

Як уже зазначалось вище, в межах даного кримінального провадження стороною обвинувачення доведено існування п`яти ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Виходячи із наведеного, слідчий суддя погоджується з тим, що перелічені вище докази вказують на те, що підозрюваний причетний до корупційного правопорушення, а підозра є достатньо обґрунтованою.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які окремо розглянуті слідчим суддею вище існують.

Дійсно, згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Разом з тим, у відповідності до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Отже, виходячи з того, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України слідчий суддя погоджується із доводами слідчого про необхідність обрання до підозрюваного запобіжного заходу, який буде сприяти виконанню ним процесуальних обов`язків.

Разом з тим, суд не погоджується із доводами, про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належну поведінку затриманого та виконання ним обов`язків, передбачених ст.177 КПК України.

Так, у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» [ВП] (Buzadji v. the Republic of Moldova) [GC], пункти 86-91 ЄСПЛ вказав, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції.

З врахуванням того, що із долучених захистом доказів вбачається, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, що вказує на його міцні соціальні зв`язки, слідчий суддя не вбачає підстав для обрання підозрюваному найтяжчого запобіжного заходу, а тому йому слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, який фактично обмежує свободу пересування підозрюваного і з врахуванням покладених на нього обов`язків відповідатиме меті і завданням запобіжного заходу.

А тому слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та одночасно приймає рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати вказане помешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду у визначений період доби з 23:00 год. до 06:00 год., з покладенням відповідних обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами статей 176-178, 181, 183, 194, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати вказане помешкання без дозволу слідчого, прокурора або суду у визначений період доби з 23:00 год. до 06:00 год.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду в даному кримінальному провадженні за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у кримінальному провадженні, в тому числі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 з приводу обставин даного кримінального провадження;

- здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).

Строк дії запобіжного заходу згідно цієї ухвали закінчується 20 березня 2023 року.

Ухвалу передати до Львівського РУП № 2 ГУ НП у Львівській області для негайного виконання і постановки на облік підозрюваного ОСОБА_6 , про що необхідно повідомити слідчого.

Контроль за виконанням ухвали в частині покладення обов`язків покласти на слідчого.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 25.01.2023 о 13.50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1