Номер провадження: 11-кп/813/721/23
Справа № 522/5864/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

07.02.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2022 року, якою відносно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Баку, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 23 лютого 2023 року із визначенням застосуванням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 тисяч гривень

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000359 від 28.03.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26.12. 2022 року, задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 23.02.2023 року.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби за місцем реєстрації та проживання.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції при розгляді клопотання проявив однобічність та неповноту у з`ясування обставин, що підлягають з`ясуванню, що було зумовлено тендейціністю та упередженістю головуючого у справі.

Крім того, звертає увагу на стан здоров`я обвинуваченого та наявність у нього захворювань, які значно погіршуються і унеможливлюють його утримання в слідчому ізоляторі.

Заслухавши суддю доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Будучи належними чином повідомлений про дату, час і місце розгляду провадження, прокурор в судове засідання апеляційного суду не прибув про причини нявки суд не повідомив.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою

обвинуваченого ОСОБА_7 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 є особою раніше не судимою, на даний час обвинувачуються у вчиненні декількох злочинів, один з яких відноситься до особливо тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, вчиненого повторно, організованою групою, за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштований, оскільки в матеріалах провадженні відсутні відомості про це, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела прибутку, має на утриманні неповнолітню дитину, однак зазначене не перешкодило йому вчиняти кримінальні правопорушення, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків та осіб, які б мали на нього визначальний вплив з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.

Крім того, наявною в матеріалах провадження медичною довідкою складеної відносно обивнуваченого ОСОБА_7 не підтверджено обставин неможливості забезпечення його належного стану здоров`я в умовах утримання в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

З огляду на викладене твердження сторони захисту про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання її під вартою, та можливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Розгляд клопотання відбувся з дотриманням норм КПК України. Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Зважаючи на викладене є неспроможними доводи сторони захисту, щодо розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 з порушенням норм КПК України.

Що стосується питання доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає про те, що вирішення питання про доведеність вини обвинуваченого вирішується судом при ухваленні відповідного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Інші обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі були відомі суду першої інстанції на час розгляду клопотання та цілком враховані при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2022 року, якою ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч. 3 ст.307 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 23 лютого 2023 року - без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11