Справа № 297/2763/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

09.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/113/21, за апеляційними скаргами, які подали захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , та потерпілий ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ :

Вироком Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2021 року
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, раніше не судимий,

визнаний винним і йому призначено покарання за ст. 128 КК України у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення моральної та матеріальної шкоди задоволено частково.
Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 30 000 (тридцять тисяч) гривень та матеріальну шкоду в розмірі 17 900 (сімнадцять тисяч дев`ятсот) гривень, а в задоволенні решти цивільного позову - відмовлено.
Речові докази: «СD-R» диск з відеозаписами з камер спостереження розважального комплексу «К-2», який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишено при матеріалах провадження.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
31 серпня 2019 року приблизно о 04 год, ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік нічного клубу «К2», розташованого за адресою: м. Берегово, вул. Арпада, 130, вступив у словесну перепалку із візуально знайомим йому ОСОБА_8 , у ході якої на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, не маючи умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, не передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, наніс ОСОБА_8 правою рукою затиснутою у кулак один удар по голові в ділянку підборіддя зліва, спричинивши тілесне ушкодження у виді синця підборіддя зліва, яке згідно висновків судово-медичних експертиз № 85 від 05.09.2019 та № 104 від 08.11.2019 відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я, від якого ОСОБА_8 впав на тверде підлегле покриття вулиці, через що вдарився головою об камінь з нерівною виступаючою поверхнею, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми з переломом правої тім`яної та скроневої кісток, забійної рани правої тім`яної ділянки та забою головного мозку, які згідно висновків судово-медичних експертиз № 85 від 05.09.2019 та № 104 від 08.11.2019 винили внаслідок падіння з вертикального положення та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент виникнення, а також синця правого стегна, яке згідно висновків вищезазначених експертиз відноситься до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

В апеляційних скаргах:
- адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 вказує на те, що вирок у частині визначеного розміру моральної шкоди є незаконним. Посилається на те, що при визначенні розміру моральної шкоди, суд не врахував віктимну поведінку потерпілого, його чіпляння та ображання матері обвинуваченого ОСОБА_6 . Зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню шкоди, то залежно від ступіня вини потерпілого розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Просить вирок у частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 моральної шкоди змінити та стягнути з останнього на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 12100 гривень;
- потерпілий ОСОБА_8 вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_6 , заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент виникнення, завідомо залишив потерпілого без допомоги, який у той момент перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження через отримані тілесні ушкодження. При цьому, вказує на те, що з моменту вчинення злочину обвинувачений не вибачився перед потерпілим, не намагався з ним примиритися, відшкодувати завдану шкоду, збитки, витрати на лікування та реабілітацію. Разом із тим, стверджує, що суд формально віднісся до визначення щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_6 і фактично ототожнив таке з визнанням ним вини. Тому, вважає, що призначене обвинуваченому покарання є занадто м`яким. Крім того, посилається і на незаконність вироку в частині вирішення цивільного позову. Стверджує, що своїми діями ОСОБА_6 заподіяв потерпілому моральну шкоду в розмірі 100000 гривень, що полягає в фізичних та душевних стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку з вчиненням щодо нього злочину, оскільки заподіяні йому обвинуваченим тілесні ушкодження спричинили тривалий розлад його здоров`я та призвели до стійкої втрати працездатності, внаслідок чого він до цих пір не здатний вести звичний образ життя, були порушені його нормальні життєві зв`язки. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_6 за ст. 128 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки та стягнути з нього на користь потерпілого 17900 гривень матеріальної шкоди та 100000 гривень моральної шкоди.
В запереченні на апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_10 вказує на те, що апеляційна скарга потерпілого є безпідставною. Стверджує, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним у майбутньому нових кримінальних правопорушень, і при його призначенні суд обґрунтовано врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання. Крім того, зазначає, що потерпілим ОСОБА_8 не підтверджено розмір моральної шкоди в сумі 100000 гривень, що й було взято до уваги судом при ухваленні вироку. Просить вирок залишити без зміни, а апеляційну скаргу потерпілого без задоволення.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, про суть клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка вважала за можливе закрите кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України та ст. ст. 284, 417 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності, зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, а апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_8 частковому задоволенню.
Кримінальне провадження розглядається за відсутності сторони захисту та потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: сторона захисту та потерпіла сторона належним чином повідомлені про час та місце розгляду кримінального провадження; відомостей про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду кримінального провадження на інший термін від потерпілої сторони не надходило; сторона захисту подала заяву про проведення апеляційного розгляду без участі обвинуваченого та захисника.
Клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, заслуговують на увагу з огляду на таке.
Так, діяння, яке інкримінується ОСОБА_6 , зокрема передбачене ст. 128 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, оскільки за його вчинення передбачене покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк до двох років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
При цьому, з матеріалів кримінального провадження убачається, що кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинив 31.08.2019, що свідчить про те, що з часу його вчинення до моменту прийняття апеляційним судом рішення, тобто набрання вироком законної сили, сплив строк понад три роки.
У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, про те, що після скоєння кримінального правопорушення до моменту прийняття апеляційним судом рішення обвинувачений ОСОБА_6 ухилявся від досудового розслідування або суду, вчинив до закінчення зазначеного у пункті 2 частини 1 статті 49 КК України строку новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження за спливом строку давності колегія суддів бере до уваги пояснення прокурора відповідно до яких сторона обвинувачення не має даних про те, що обвинувачений ОСОБА_6 ухилявся від досудового розслідування або суду, вчинив до закінчення зазначеного у пункті 2 частини 1 статті 49 КК України строку новий злочин.
Тому, колегія суддів вважає, що встановлений ст. 49 КК України перебіг строку давності не зупинявся і не переривався.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а відповідно до ст. 417 цього Кодексу суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.
Разом із тим, із матеріалів кримінального провадження убачається, що обвинувачений ОСОБА_6 визнавав та визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, про що свідчить і заявлене стороною захисту клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності.
Системний аналіз указаних вище норм КК та КПК України, а також матеріалів кримінального провадження, свідчить про те, що з часу скоєння обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення до моменту прийняття апеляційним судом рішення сплив строк понад три роки, а перебіг строку не зупинявся і не переривався, тому обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за спливом строків давності, вирок скасуванню, а кримінальне провадження закриттю.
Із урахуванням наведеного вище, доводи апеляційних скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , та потерпілого ОСОБА_8 не беруться до уваги і визнаються такими, що не спростовують факту закінчення строку давності у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 та відповідно висновків апеляційного суду про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності та закриття кримінального провадження.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. 284, 376, 404, 405, 407, 417 418, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги, які подали адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Вирок Берегівського районного суду Закарпатської області від 25 січня 2021 року щодо обвинуваченого за ст. 128 КК України ОСОБА_6 скасувати.
На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: