Справа № 947/2706/22
Провадження № 1-кс/947/3212/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2023 року cлідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000011 від 29.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000011 від 29.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 20.11.2017 року між КП «Облтрансбуд» в особі виконувача обов`язків директора ОСОБА_5 та ТОВ «БК «АВРА» в особі директора ОСОБА_6 укладено договір № 4 про закупівлю робіт за державні кошти на загальну суму 14 588 448,01 грн, предметом якого є будівництво очисних споруд в смт. Слобідка Кодимського району Одеської області.

В подальшому, 02.05.2018 року між КП «Облтрансбуд» в особі виконувача обов`язків директора ОСОБА_5 та ТОВ «БК «Авра» в особі директора ОСОБА_6 укладено додаткову угоду № 1 до договору підряду № 4 від 02.05.2018 року.

Згідно п. 2 додаткової угоди до договору підряду, Замовник приймає на себе зобов`язання перерахувати Генпідряднику аванс у сумі 3 828 695 грн на придбання та доставку матеріалів, конструкцій, виробів та для виконання робіт.

На виконання п. 2 вищезазначеної додаткової угоди, 22.06.2018 року КП «Облтрансбуд» перерахувало на користь ТОВ «БК «АВРА» аванс в сумі 3 828 695,00 грн.

Відповідно до п. 5.4 договору підряду Замовник приймає на себе зобов`язання перерахувати Генпідряднику аванс до 30% від річного обсягу робіт на придбання та доставку матеріалів, конструкцій, виробів та для виконання робіт. Генпідрядник зобов`язується використати аванс протягом трьох місяців після його одержання.

На виконання цієї додаткової угоди КП «Облтрансбуд» 22.06.2018 року перераховано ТОВ «БК «АВРА» аванс у сумі 3 828 695,00 грн на придбання та доставку матеріалів, конструкцій, виробів та для виконання робіт.

Того ж дня, 22.06.2018 року ТОВ «БК «АВРА» за договором від 21.06.2018 року

№ 02/06/18-Б перераховано ТОВ «Чорноморський Пантеон» 2 985 655 грн для закупівлі цього ж обладнання.

Після цього 22.06.2018 року ТОВ «Чорноморський Пантеон» за договором від 20.06.2018 року № 01/06/18 перераховано 2 453 475 грн ТОВ «Промтехвод» за придбання обладнання ідентичної специфікації.

Далі, ТОВ «Промтехвод» 13.07.2018 року, 18.07.2018 року та 13.08.2018 року передано передбачене договором обладнання ТОВ «Чорноморський Пантеон», яке в свою чергу у ці ж дні передало його ТОВ «БК «АВРА».

З метою виконання вимог п. 5.1 договору підряду № 4 від 02.05.2018 року директором ТОВ «БК «АВРА» ОСОБА_7 20.09.2018 року передано за актами прийому-передачі КП «Облтрансбуд» обладнання на суму 3 828 695,00 грн як підтвердження використання одержаного авансу.

Цього ж дня, 20.09.2018 року КП «Облтрансбуд» в особі в.о. директора

ОСОБА_8 передано це ж саме обладнання ТОВ «БК «АВРА» в особі директора ОСОБА_7 із призначенням «в монтаж».

У подальшому, 24.09.2018 року ТОВ «БК «АВРА» в особі директора ОСОБА_7 за договором зберігання передано це обладнання ТОВ «Чорноморський Пантеон» в особі директора ОСОБА_9 .

Водночас розслідуванням встановлено, що вказане обладнання, за винятком двох ємкостей СПБО-60, розтрачено за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та наразі його фактичне місцезнаходження невідоме.

На підставі зібраних у провадженні доказів, 08.09.2021 року повідомлено про підозру службовим особам:

- директору ТОВ «БК «АВРА» ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України;

- директору ТОВ «Чорноморський Пантеон» ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Так, 26.01.2022 року в межах вказаного кримінального провадження проведено огляд земельної ділянки, що розташована біля території ТОВ «Промтехвод», а саме: навпроти будинків №6А та №6Б по вул. Переяславській у м. Києві, під час проведення якого виявлено дві установки СПБО 60, які є предметом договору №01/06/18 від 20.06.2018 року, укладеного між ТОВ «Промтехвод» та ТОВ «Чорноморський Пантеон», при цьому встановлено, що кінцевим власником вказаних установок СПБО-60 є КП «Облатрансбуд», яке на даний час позбавлено права користування вказаним майном, внаслідок неналежного виконання договору підряду.

Слідчим, з дотриманням вимог ст. 110 КПК України, 28.02.2023 року прийнято рішення про визнання вищевказаних двох установок СПБО 60, які є предметом договору №01/06/18 від 20.06.2018 року речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки вони є об`єктом кримінально протиправних дій.

Таким чином, у досудового слідства є підстави вважати, що вказане майно має істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, та має доказове значення, оскільки воно імовірно може бути об`єктом кримінально протиправних дій.

У зв`язку із вкладеним, виникла необхідність у накладенні арешту та збереженні речових доказів, а тому сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, проте від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутність.

Згідно вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, за клопотанням сторони обвинувачення, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна, з метою забезпечення арешту майна, в цілях запобігання його відчуження.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000011 від 29.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

Слідчий суддя за обставин викладених у клопотанні та з долучених до нього матеріалів прийшов до висновку про відповідність двох установок СПБО 60, які є предметом договору №01/06/18 від 20.06.2018 року критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вони імовірно є об`єктом кримінально протиправних дій.

Таким чином, є підстави вважати, що вказане майно має істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, оскільки воно імовірно є об`єктом кримінально протиправних дій, а тому, з метою забезпечення недопущення його відчуження та знищення доцільно застосувати захід забезпечення в даному кримінальному провадженні у вигляді накладення арешту на майно.

Вказане підтверджується також постановою слідчого від 28.02.2023 року про визнання двох установок СПБО речовими доказами в рамках кримінального провадження № 0000011 від 29.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Крім того, на теперішній час існує реальна загроза щодо вчинення невстановленими особами протиправних дій відносно зазначеного майна, а тому існує необхідність у його збереженні.

Критерії розумності та співмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення збереження предмету злочину з метою недопущення його відчуження та перетворення, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, беручи до уваги розумність та співмірність арешту майна, а також його наслідки, слідчий суддя приходить до переконання, що подане клопотання є обґрунтованим, належним чином вмотивованим, а відтак, таке клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000011 від 29.01.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною відчуження на дві установки СПБО 60, які є предметом договору №01/06/18 від 20.06.2018 року та на даний час розташовані біля території ТОВ «Промтехвод» навпроти будинків № 6 А та № 6 Б по вул. Переяславській у м. Києві.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1