Справа № 136/199/23
провадження №1-кп/136/14/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР №0000007 від 03.01.2023, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м. Липовець, Вінницького р-ну, Вінницької обл., що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не працює, з професійно-технічною освітою, неодруженого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, достовірно знаючи, що канабіс, є наркотичним засобом, обіг якого заборонено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, пов`язаних з порушенням правил обігу наркотичних засобів, в порушення ст. 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їхніх аналогів і прекурсорів» від 15.02.1995 та ст. 3 Закону України «Про засади протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та зловживання ними» від 15.02.1995, діючи умисно, придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 12,43 г, шляхом зірвання дикоростучих рослин конопель, які приніс до себе додому та у подальшому незаконно зберігав його у дерев`яній тумбочці у строк до 12.01.2022 за адресою у АДРЕСА_2 з метою використання для власних потреб без мети збуту.

Такі умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Суд, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження встановив, що обвинувачений ОСОБА_2 , отримавши копії матеріалів дізнання, добровільно, беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оскаржує встановлені під час дізнання обставини вчиненого кримінального проступку, його кваліфікацію, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження, передбаченого ч. 1 ст. 394 КПК України. За участю захисника адвоката ОСОБА_3 подано письмову заяву про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку, без судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.

Суд, враховуючи вищевикладене, вважає за можливе розглянути обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки це узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Суд, оцінивши кожен доказ із погляду належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у скоєнні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, знайшла своє підтвердження й доведена поза розумним сумнівом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних проступків, раніше судимий, не працює, за місцем проживання характеризується як такий на якого скарг на порушення громадського порядку не надходило, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_2 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який не має офіційного місця роботи та доходу.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого ОСОБА_2 та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й запобігання вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді арешту, оскільки така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування в неї звички законослухняної поведінки й не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про долю речових доказів та процесуальних витрат суд вирішує відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

У кримінальному провадженні не застосовувались заходи забезпечення.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ч. 1 ст. 309 КК України, ст.ст. 368, 374, 381, 382, 394, 395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту його фактичного затримання для доставлення у заклад відбування покарання.

Речові докази, а саме: особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 12,43 г (2.16 г + 0,51 г+9,76 г) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1887 (одна тисяча вісімсот вісімдесят сім) грн 80 коп.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30-ти днів із дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, у порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_4