Справа № 201/7487/22
Провадження № 1-кп/201/812/2022
УХВАЛА
про призначення судового розгляду

11 листопада 2022 року м. Дніпро
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000154 від 06.04.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3
захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Ухвалою від 04.10.2022 року призначене підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні:

Прокурор через канцелярію суду подав клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 про звільнення останньої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності, пояснивши, що вказане клопотання він отримав після направлення обвинувального акта до суду.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисники вищевказане клопотання не підтримали, вказали, що це клопотання вони подавали на досудовому розслідуванні прокурору, який в порядку п. 2 ст. 286 КПК України повинен був скласти клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування надіслати його до суду, а тому вони просили суд залишити клопотання без розгляду.
Судом без виходу в нарадчу кімнату вищевказане клопотання залишено без розгляду.
Оскільки відповідно до обвинувального акта інкримінований обвинуваченій ОСОБА_3 злочин вчинено у період часу з 20.07.2017 по 31.07.2017 року, санкція ч. 2 ст. 367 КК України передбачає максимальне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, то відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України та ч. 2 ст. 285 КПК України судом обвинуваченій ОСОБА_3 та її захисникам роз`яснено право ініціювання питання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.
Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисники повідомили про небажання скористатися таким правом.
Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Обвинуваченою ОСОБА_3 і її захисником ОСОБА_6 подане спільне письмове клопотання про повернення прокурору обвинувального акту, підтримане захисником ОСОБА_5 .
Прокурор в задоволенні клопотання про повернення йому обвинувального акта просив відмовити, надавши письмові заперечення.

Мотиви та обґрунтування суду
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої та її захисників, дослідивши клопотання про повернення прокурору обвинувального акту, заперечення прокурора на нього та обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Щодо питань, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України.
З частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) випливає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для повернення обвинувального акту прокурору суд враховує, що пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК суд уповноважений повернути обвинувальний акт прокурору лише у разі, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Тобто зазначена правова норма є відсильною, а тому для вирішення питання щодо наявності правових підстав для повернення обвинувального акту суд вважає за доцільне вирішити питання щодо його відповідності вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Завданнями підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, у тому числі такої загальної засади кримінального провадження, як законність, що має безпосереднє відношення і до стадії досудового розслідування, суд при підготовчому судовому засіданні зобов`язаний перевірити зміст обвинувального акту та додатків до нього на відповідність вимогам КПК України з метою його подальшого призначення до розгляду при наявності на те правових підстав.

Слід зауважити, що згідно з частиною четвертою статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вимоги до обвинувального акту встановлені статтею 291 КПК. Зокрема, частиною другою статті 291 КПК наведено перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, а частиною четвертою статті 291 КПК - перелік документів, які додаються до обвинувального акту.

Вирішуючи клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що обвинувальний акт не містить конкретно сформульованого обвинувачення, в ньому не зазначений спосіб вчинення ОСОБА_3 інкримінованого їй кримінального правопорушення, порушено ст. 291, 109 КПК України та порушено порядок підписання і затвердження обвинувального акта, суд зазначає наступне.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 26.06.2008 р. у справі «Ващенко проти України» зазначив, що обвинувачення для цілей пункту 1 статті 6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

У рішенні від 25.07.2000 р. у справі «Маттоціа проти Італії» ЄСПЛ зауважено, що обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у пункті «b» частини третьої статті 6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

У рішенні від 09.10.2008 р. у справі «Абрамян проти Росії» ЄСПЛ також зазначено, що деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Зі змісту чинного кримінально-процесуального закону випливає, що доведення суті обвинувачення до підозрюваного (обвинувачення) здійснюється шляхом вручення письмового повідомлення про підозру (частина перша статті 278), вручення копії обвинувального акта (пункт 3 частини четвертої статті 291 КПК) та оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта (частина друга статті 347 КПК). При цьому вирішення питання щодо дотримання прав обвинувачених на справедливий суд та здійснення реалізації їхніх права на захист крізь призму доведення суті обвинувачення судом має здійснювались під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Правова оцінка наслідків неналежного повідомлення особі про суть обвинувачення та, відповідно виконання вимог статті 91 КПК, здійснюється під час оцінки доказів згідно з приписами статті 94 КПК.

Стаття 314 КПК містить вичерпний перелік питань, які суд вправі вирішувати під час проведення підготовчого судового засідання, до яких питання оцінки доказів згідно з правилами статті 94 КПК не віднесено.

Натомість такі повноваження суду передбачені § 3 глави 28 КПК, а тому вирішення зазначеного питання під час проведення підготовчого судового засідання, на переконання суду, є передчасним.

За приписами ч. 3 ст. 314 КПК України суд має право із стадії підготовчого судового розгляду повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Пунктами 19 частини 2 статті 291 КПК України визначено перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт. Зокрема, обвинувальний акт обов`язково повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні допущені порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акта, в ньому зазначені всі відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Під час перевірки можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, що є, в тому числі, завданням підготовчого судового засідання, правова оцінка відповідності, викладених в обвинувальному акті, встановлених обставин вчинення злочину повинна бути дана тільки відносно загальних критеріїв їх відповідності ознакам статті (частин статті) Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за якою, на думку прокурора, повинна настати відносно обвинуваченої.

Суд також констатує, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора. Зазначене повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 273/1053/17).

Вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченої у його вчиненні, розмір заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, розмір процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду, констатував у постанові від 24.11.2016 (провадження №5-328кс16) про те, що відсутність вказівки в обвинувальному акті на обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Тому, на думку суду, повертати обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав не є законним, оскільки суд не має права фактично вдаватися до дослідження обставин кримінального провадження і надання оцінки діянню обвинуваченої. Вказане є неприпустимим на даній стадії судового розгляду.

Вирішуючи клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування, який додано до обвинувального акту, вимогам КПК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Посилання захисників на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування, який додано до обвинувального акту, вимогам КПК України є безпідставними, оскільки згідно з положеннями ст.314 КПК України суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо саме він не відповідає вимогам КПК України, а не додатки до нього, якими і є реєстр. Тобто кримінальний процесуальний закон не визначає наявність недоліків, неповноту та неправильність даних реєстру матеріалів досудового розслідування як підставу для повернення обвинувального акту прокурору.

На думку суду, вказана обставина не свідчить про наявність протиріч в обвинувальному акті чи неконкретність пред`явлення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що в обвинувальному акті, в реєстрі до нього і розписках про отримання невірно вказаний номер кримінального провадження, суд зазначає наступне.
В обвинувальному акті зазначений номер кримінального провадження 0000154 від 06.04.2022 року, а в розписках вказаний номер 0000154 від 06.04.2022 року.

Прокурор повідомив, що різниця в цифрі є технічною помилкою, вірним є номер провадження 0000154 від 06.04.2022 року.

Суд зазначає, що номер провадження складається з наступних цифр: код, рік, код відомства, орган, номер.

У даному випадку це є: 6 (код) 2022 (рік) 17 (код відомства) 003 (орган) 0000154 (номер).

Отже враховуючи, що датою внесення в ЄРДР є 06.04.2022 року, то рік кримінального провадження в його номері має бути 2022.

Зазначення 2021 року в номері кримінального провадження, яке внесене в ЄРДР у 2022 році, є технічною помилкою і вказане не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Вирішуючи клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що 03.10.2022 року підозрюваною ОСОБА_3 подане клопотання прокурору про звільнення останньої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, яке прокурором не розглянуто, суд зазначає наступне.
Відповідно до трекінгу Укрпошти 222 вказане клопотання надіслано прокурору ОСОБА_4 03.10.2022 і отримано 07.10.2022 року.

Разом з цим обвинувальний акт зареєстрований в суді 04.10.2022 року.

Отже прокурор був позбавлений можливості виконати вимоги п. 2 ст. 286 КПК України, оскільки на момент реєстрації в суді обвинувального акта він клопотання не отримав.

Вирішуючи клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що прокурором невірно визначено потерпілу особу, суд зазначає наступне.
Прокурором в обвинувальному акті зазначено, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 інтересам держави в особі ДПС України та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області спричинено тяжкі наслідки на суму 49 880 058,40 грн. Від визнання потерпілим та забезпечення представника потерпілого для участі у кримінальному провадженні та захисту інтересів держави посадові особи ДПС України та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відмовились.

З урахуванням того, що нормами КПК України не передбачено примусового залучення до провадження потерпілого, твердження про необхідність зазначення відомостей про потерпілого є необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам ст.291, п.3 ч.3 ст.314 КПК України.

Суд зазначає, що саме прокурору надається право визначати потерпілого, а тому навіть якщо припустити, що потерпілий визначений невірно, це не дає підстави суду повертати обвинувальний акт прокурору.

Висновки.
Отже підстав для повернення обвинувального акту прокурору судом не встановлено.

З наданого суду обвинувального акту та додатків до нього вбачається, що вимоги статті 291 КПК щодо форми, змісту та додатків обвинувального акту стороною обвинувачення виконано.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання обвинуваченої і захисників про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягає, а думка прокурора про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту є обґрунтованою, оскільки підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК України, підстав для його повернення прокурору немає, вказане кримінальне провадження підсудне Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, а тому суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд у зазначеному кримінальному провадженні.

Щодо питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.
Від учасників судового провадження клопотань про здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні не надійшло. Також судом не встановлені обставини, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, які могли б бути підставою для ухвалення рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

У зв`язку із цим судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

З`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження належить здійснювати суддею одноособово за обов`язкової участі прокурора, обвинуваченої, захисників.

Отже, вирішивши питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду та встановивши відсутність обставин, які б унеможливили призначення обвинувального акта до судового розгляду, суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Щодо цивільного позову.
До обвинувального акта прокурор долучив позовну заяву в інтересах Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття до розгляду позовної заяви прокурора про відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, суд враховує наступне.

Прокурором в обвинувальному акті зазначено, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 інтересам держави в особі ДПС України та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області спричинено тяжкі наслідки на суму 49 880 058,40 грн. Від визнання потерпілим та забезпечення представника потерпілого для участі у кримінальному провадженні та захисту інтересів держави посадові особи ДПС України та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відмовились.

В позовній заяві прокурор вказує на те, що стороною обвинувачення з метою захисту державних інтересів вживались усі можливі заходи щодо залучення в якості представника потерпілого уповноважених осіб Міністерства фінансів України, ДПС України, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, ГУ ДПС у Дніпропетровській області, у зв`язку з чим до зазначених установ направлялись відповідні листи з вимогами щодо направлення представника потерпілого для участі у кримінальному провадженні, але до органу досудового розслідування не надходили заяви щодо бажання захищати інтереси держави та визнання їх представниками потерпілого.

Згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Із змісту ч. 3 ст. 128 КПК України вбачається, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення інтересів держави в суді, передбачених ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

Згідно обвинувальному акту потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов пред`явлений прокурором до відповідача ОСОБА_3 в інтересах держави в особі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на суму 49 880 058,40 грн (в порядку ч. 3 ст. 128 КПК України).

Разом з цим в обвинувальному акті зазначено, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 інтересам держави в особі ДПС України та Головного управління ДПС у Дніпропетровській області спричинено тяжкі наслідки на суму 49 880 058,40 грн.

Отже прокурору слід уточнити коло суб`єктів, в інтересах яких він звертається з позовом.

Крім того суд констатує, що цивільний позов прокурора у кримінальному провадженні хоча і містить обґрунтування наявності підстав для здійснення інтересів держави в суді, передбачених ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, разом з цим прокурором не надано до матеріалів позовної заяви документів, що підтверджують те, що стороною обвинувачення з метою захисту державних інтересів вживались усі можливі заходи щодо залучення в якості представника потерпілого уповноважених осіб Міністерства фінансів України, ДПС України, Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, ГУ ДПС у Дніпропетровській області, у зв`язку з чим до зазначених установ направлялись відповідні листи з вимогами щодо направлення представника потерпілого для участі у кримінальному провадженні.

Також до позовної заяви не долучені повідомлення прокурором відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення його до суду з позовом та згоду (за наявності) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на здійснення прокурором представництва їх інтересів в суді.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, подану прокурором позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, на 14 годину 00 хвилин 21 листопада 2022 року.
У судове засідання викликати прокурора, обвинувачену, її захисників.

Кримінальне провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

У задоволенні клопотання обвинуваченої ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_6 про повернення прокурору обвинувального акта відмовити.

Цивільний позов прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої державі в особі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області внаслідок вчинення кримінального правопорушення, - залишити без руху.

Надати прокурору строк десять днів для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання повного тексту ухвали.

Роз`яснити прокурору, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк будуть виконані вимоги визначені в ухвалі, то позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1