Березівський районний суд Одеської області
15.12.2022
Справа № 494/369/20
Номер провадження 1-кп/494/66/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2022 р. м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

у присутності:

прокурорів Березівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка Одеської області, громадянина України, із спеціальною середньою освітою, за спеціальністю шофер-тракторист, зі слів працюючого у Березівському лісгоспі заготівельником дров, одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

10 квітня 2002 р. Ленінським районним судом м. Одеса за ч.1 ст.121 КК України, ч.1 ст.396, ст.70 КК України на 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 02 листопада 2006 р. УДО 1рік 6 місяців 18 днів;

28 квітня 2010 р. Березівським районним судом Одеської області за ч.3 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 (три) роки;

29 листопада 2011 р. Березівським районним судом Одеської області за ч.1 ст.121 КК України на 5 років позбавлення волі. В силу ст.71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Березівського районного суду від 28 квітня 2010 р., остаточно 5-ть років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 13 травня 2017 р. по відбуттю строку покарання,

у скоєні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний, корисливий злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України за наступних обставин.

10 лютого 2020 р. приблизно об 11:30 год. обвинувачений, з дозволу мешканця будинку ОСОБА_6 перебував в житловому будинку АДРЕСА_3 , де на той час також знаходився потерпілий ОСОБА_7 .. Перебуваючи у кімнаті вищевказаного будинку, обвинувачений помітив на столі в приміщенні кімнати мобільний телефон чорного кольору, марки «Fly» «FF 281», ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕІ2 НОМЕР_2 , з картою пам`яті об`ємом на 16 гб., марки «Kingston micro SD НС1», серія НОМЕР_3 , сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 , після чого у нього виник умисел на крадіжку вищевказаного телефону, який на праві власності належить ОСОБА_7 ..

Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії ніхто не може, 10 лютого 2020 р. приблизно в 11:40 год. обвинувачений, скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілого, умисно, таємно викрав мобільний телефон чорного кольору, марки «Fly» «FF 281», ІМЕІ1: НОМЕР_1 ; ІМЕ12 46434, вартістю 570 грн., карту пам`яті об`ємом 16 гб., марки «Kingston», micro SD НС1».серія НОМЕР_3 , вартістю 110 грн., дві сім карти оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю по 75 грн. кожна, на суму 150 грн..

З викраденим майном з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на свій власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 830 грн..

Далі, продовжуючи свої злочинні дії 12 лютого 2020 р. приблизно об 11:00 год., з метою крадіжки чужого майна, ОСОБА_5 проник у двір домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_4 , де мешкає ОСОБА_8 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, обвинувачений рукою вибив скло у віконній рамі зазначеного будинку та через вікно проник до середини приміщення де, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії ніхто не може, таємно викрав мобільний телефон марки «Erqo моделі «F 243», вартістю 550 грн., з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 75 гривень, де на особистому рахунку були відсутні грошові кошти, картою пам`яті на 16 Гб, вартістю 160 гривень, який на праві власності належить ОСОБА_7 , в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 785 гривень, а також таємно викрав мобільний телефон марки «SONY ERIKSON», вартістю 650 гривень, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», вартістю 25 гривень, де на особистому рахунку були відсутні грошові кошти, який на праві власності належить ОСОБА_8 , в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 675 гривень.

У подальшому ОСОБА_5 залишив місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений винним себе у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, фактичні обставини вчиненого підтвердив у повному обсязі.

Пояснив суду, що дійсно вчинив інкриміновані йому правопорушення, шляхом зазначеним прокурором.

Потерпілий ОСОБА_7 є померлим, актовий запис про смерть №27 від 19 січня 2021 р..

Потерпілий ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, просив провести судовий розгляд за його відсутності, претензій до обвинуваченого не мав.

З урахуванням показань обвинуваченого у судовому засіданні, державний обвинувач звернувся до суду із клопотанням про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, згідно положень ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає, що всі учасники судового розбору правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніхто не оспорює, немає сумнівів у їх добровільності позицій.

Також суд вважає за необхідність роз`яснити учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права на оскарження в апеляційному порядку обставин справи, що ніхто не оспорює.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані:

за ч.2 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно, що згідно до положень ч.4 ст.12 КК України є нетяжким злочином;

за ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, що згідно до положень ч.5 ст.12 КК України є тяжким злочином.

Призначаючи міру покарання суд, відповідно до п.3 ч.1 ст.65 КК України, враховує: особу винного, суспільну небезпеку вчиненого, обставини, що пом`якшують і обтяжують вчинене.

Також, суд враховує положення ч.2 ст.65 КК України та вважає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи особу винного, суд приймає до уваги те, що він раніше неодноразово засуджувався та вчинив рецидив злочину, працює у Березівському Лісгоспі заготівельником дров, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, одружений, має постійне місце проживання, проживає разом із дружиною та тещою, яка є хвора на онкологію, за місцем проживання скарг від сусідів на нього не надходило і на адмінкомісії при виконкомі селищної ради за правопорушення не притягувався.

Як обставини, що пом`якшують покарання за ч.2 ст.185 КК України згідно ст.66 КК України, суд враховує, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди.

Обставинами, що обтяжують вчинене за ч.2 ст.185 КК України згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Як обставини, що пом`якшують покарання за ч.3 ст.185 КК України згідно ст.66 КК України, суд враховує, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяної шкоди.

Обставинами, що обтяжують вчинене за ч.3 ст.185 КК України згідно ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети не тільки кари, а й виправлення засуджених, а також

запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Також, суд враховує положення ч.2 ст.65 КК України та вважає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарань суд вважає за необхідне застосувати положення ст.70 КК України, а саме при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Отже, на думку суду, призначення покарання у виді позбавлення волі, але без ізоляції від суспільства, буде найбільш дієвим заходом для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд приходить до такого висновку враховуючи особу винного, ступінь тяжкості вчиненого ним, умови його життя, обставини, що пом`якшують і обтяжують вчинене, та його відношення до вчиненого.

Також, до обвинуваченого слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, встановлених п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.370-371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винними за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом повного складання призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням. Випробувальний термін визначити тривалістю 3 (три) роки.

Під час випробувального терміну покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 не обирати.

Долю речових доказів вважати визначеною за п.5 ч.9 ст.100 КПК України.

На вирок може бути подана апеляція на протязі 30 (тридцяти) діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок вважати набравшим законної сили після закінчення терміну на апеляційне оскарження, а у разі оскарження після набрання чинності ухвали апеляційного суду.

Суддя: _______________________________________ -