Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/4801/22
Провадження № 1-кп/490/472/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" березня 2023 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, здобув повну середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, виконує роботи з ремонту та перепродажу цифрової техніки, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185, частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1. 23 березня 2017 року ОСОБА_4 , знаходячись в районі будинку АДРЕСА_2 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з вікон квартири № 90 вказаного будинку викрав 2 москітні сітки розмірами по 90 х 150 см. кожна за ціною по 352,01 грн. за кожну, що належать ОСОБА_6 .

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду у загальному розмірі 704 грн. 02 коп.

2. Окрім того, ОСОБА_4 вчинив крадіжки за таких обставин

2.1. 23 березня 2017 року він, знаходячись в районі будинку АДРЕСА_4 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з вікон квартири № 4 вказаного будинку викрав 2 москітні сітки розмірами 45 х 130 см., загальною вартістю 172,55 грн., що належать ОСОБА_7 .

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду у загальному розмірі 172 грн. 55 коп.

2.2. 23 березня 2017 року він же, знаходячись в районі будинку АДРЕСА_14 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з вікон квартири № 4 вказаного будинку викрав 2 москітні сітки:

-розміром 140 х 45 см. - за ціною 92,12 грн.;

-розміром 140 х 60 см. - за ціною 122,83 грн.

що належать ОСОБА_8 .

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду у загальному розмірі 214 грн. 95 коп.

2.3. 24 березня 2017 року приблизно в 00:30 год. він же, знаходячись в районі будинку АДРЕСА_6 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з вікон квартири № 63 вказаного будинку викрав 2 москітні сітки розміром 130 х 50 см. вартістю 190,09 грн., що належать ОСОБА_9 .

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_9 матеріальну шкоду у загальному розмірі 190 грн. 09 коп.

2.4. 24 березня 2017 року приблизно в 22:00 год. він же, знаходячись в районі будинку АДРЕСА_8 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з вікон квартири № 43 вказаного будинку викрав 2 москітні сітки:

-розміром 115 х 65 см. - за ціною 109,67 грн.

-розміром 165 х 50 см. - за ціною 121,37 грн.

що належать ОСОБА_10 .

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду у загальному розмірі 231 грн. 04 коп.

2.5. 26 березня 2017 року він же, знаходячись в районі будинку АДРЕСА_10 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з вікон квартири № 16 вказаного будинку викрав 2 москітні сітки розміром 115 х 50 см. вартістю 254,45 грн., що належать ОСОБА_11 .

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_11 матеріальну шкоду у загальному розмірі 254 грн. 45 коп.

2.6. 28 березня 2017 року приблизно в 23:00 год. він же, знаходячись в районі будинку АДРЕСА_6 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з вікон квартири № 42 вказаного будинку викрав 2 москітні сітки розміром 155 х 60 см. вартістю 271,98 грн., що належать ОСОБА_12 .

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_12 матеріальну шкоду у загальному розмірі 271 грн. 98 коп.

2.7. 29 березня 2017 року приблизно о 21:00 год. він же, знаходячись в районі будинку АДРЕСА_12 , вирішив таємно заволодіти чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний намір, він, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з вікон квартири № 1 вказаного будинку викрав:

-3 москітні сітки розміром 165 х 40 см., вартістю 289,53 грн.;

-1 москітну сітку розміром 160 х 50 см., вартістю 116,98 грн

що належать ОСОБА_13 .

Після чого з місця вчинення злочину ОСОБА_4 , утримуючи викрадене, зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_13 матеріальну шкоду у загальному розмірі 406 грн. 51 коп.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

1. Дії обвинуваченого по епізоду таємного викрадення майна ОСОБА_6 слід кваліфікувати за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

2. Кваліфікуючи дії обвинуваченого по решті епізодів злочинної діяльності, суд враховує таке.

2.1. Відповідно до приписів статті 32 Кримінального Кодексу України

Повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

/частина 1/

Повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.

/частина 4/

При цьому відповідно до абзацу 3 пункту 3 Постанови від 04 червня 2010 року № 7 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки" /надалі - Постанові Пленуму/

Не утворює повторності раніше вчинений злочин, за який особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом, засуджено без призначення покарання або зі звільненням від покарання, а також злочин, судимість за який було погашено чи знято.

2.2. З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд відзначає, що на момент вчинення ОСОБА_4 інших (окрім як відносно ОСОБА_6 ) злочинних дій він не був звільненим від кримінальної відповідальності за попередній злочин; не був засудженим за нього та підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення попереднього злочину були відсутніми.

З огляду на таке, дії ОСОБА_4 під час вчинення решти епізодів злочинної діяльності слід кваліфікувати за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України - як таємне викрадення майна (крадіжка), вчинена повторно

Позиції сторін.

1. Прокурор під час судового розгляду кримінального провадження вважав вину ОСОБА_4 у вчиненні злочинів за встановлених судом обставин доведеною, його дії - кваліфікованими вірно.

З огляду на таке, просив призначити обвинуваченому покарання за кожний з вчинених ним злочинів - в межах санкцій відповідних частин статті 185 Кримінального Кодексу України, а за сукупністю злочинів - за правилами статті 70 цього Кодексу, із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

2. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів за вказаних вище обставин визнав повністю та зазначив, що у содіяному кається.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

1. Обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження підтвердив, що дійсно в період з 23 по 29 березня 2023 року вчинив 8 крадіжок москітних сіток з вікон перших поверхів будинків.

Також вказував, що викрадені москітні сітки він псував, після чого здавав їх частини, за що отримував гроші.

Такі свої дії пояснював тим, що тоді він посварився з рідними та не знав, як правильно себе поводити.

Обвинувачений також підтвердив, що обставини скоєння ним крадіжок в обвинувальному акті вказані вірно.

2. Враховуючи, що покази обвинуваченого повністю узгоджуються з пред`явленим обвинуваченням, суд, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого та керуючись частиною 3 статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки ці обставини ніким не оспорюються.

3. Вартість викраденого майна сторонами кримінального провадження також не оспорюється.

З урахуванням наведеного вину ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин суд вважає доведеною.

Мотиви зміни обвинувачення.

А......Вирішуючи питання про можливість зміни висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, суд виходе з таких приписів діючого законодавства та настанов судової практики.

І......Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

/частина 1/

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

/частина 2/

До того ж, відповідно до частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

1. Відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2. Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у Постанові від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к зробив такий висновок про застосування норм права

Відповідно до ч 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадження та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

3. Європейський Суд з Прав Людини у своєму рішенні у справі "Ростовцев проти України" /заява № 2728/16/ зазначив, що

вжите у частині 3 статті 349 Кримінального Процесуального Кодексу України поняття «обставини» … розповсюджувалося лише на фактичні обставини справи та не включало в себе їхню кримінально-правову кваліфікацію.

/пункт 34/

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 27 лютого 2018 року у справі № 756/5578/15-к підтвердила, що таке тлумачення відповідає вимогам національного законодавства та сталої судової практики.

ІІ......Відповідно до статті 337 Кримінального Процесуального Кодексу України

Судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

/частина 1/

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

/частина 3/

Б......Виходячи з цих дороговказів, суд, повертаючись до обставин цього кримінального провадження, зазначає наступне.

Висуваючи обвинувачення ОСОБА_4 , органи досудового розслідування та публічне обвинувачення кваліфікували кожен з вчинених ним злочинів, передбачених частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, окремо.

З цього приводу суд відзначає таке.

1. Правила кваліфікації двох або більше діянь є визначеними, окрім наведених вище приписів статті 32 Кримінального Кодексу України, ще такими приписами діючого законодавства та настановами судової практики.

1.1. Відповідно до статті 33 Кримінального Кодексу України

Сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жодне з яких її не було засуджено. При цьому не враховуються кримінальні правопорушення, за які особу було звільнено від кримінальної відповідальності за підставами, встановленими законом.

/частина 1/

При сукупності кримінальних правопорушень кожне з них підлягає кваліфікації за відповідною статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

/частина 2/

1.2. У Постанові Пленуму наголошується на такому:

За змістом статті 32 КК повторністю злочинів визнається неодночасне вчинення однією і тією ж особою двох або більше злочинів, якщо вони, зокрема, передбачені тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК

/пункт 3/

Передбачене у відповідних статтях (частинах статей) Особливої частини КК вчинення злочину повторно або особою, яка раніше вчинила відповідний злочин, є кваліфікуючою ознакою певного злочину. Тому, якщо за вчинення попереднього злочину (кількох попередніх злочинів) особу не було засуджено, кожен із злочинів, які утворюють повторність, має бути предметом самостійної кримінально-правової оцінки.

При цьому, якщо вчинені злочини, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло). Якщо ж злочини, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу злочину (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність злочинів повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних злочинів.

/пункт 7/

2. З огляду на ці приписи діючого законодавства та настанови судової практики суд, стосовно обставин цього кримінального провадження, відзначає, що кримінальні правопорушення, що передбачені однією частиною однієї статті Кримінального Кодексу України, не утворюють сукупності, з огляду на що підстави для окремої кваліфікації кожного з них є відсутніми.

Наведене у сукупності доводить, що в цьому випадку:

-кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_6 , повинно отримати окрему кваліфікацію;

-окрема кваліфікація кожного з вчинених ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, що є предметом цього кримінального провадження, є зайвою, а його дії слід кваліфікувати лише за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України із застосуванням кваліфікуючої ознаки "вчинені повторно"

3. Виключення з висунутого ОСОБА_4 обвинувачення повторних посилань про вчинення ним злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, не потягне за собою погіршення становища обвинуваченого.

Навпаки, внаслідок такої кваліфікації його становище покращиться, адже тягне за собою призначення покарання за один злочин, але - не за сукупність злочинів.

4. Суд також відзначає, що внаслідок такої зміни обвинувачення фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 злочину порівняно з викладеними в обвинуваченні не змінюються та судом діям ОСОБА_4 не надається нових кваліфікуючих ознак.

Отже, така зміна обвинувачення не матиме наслідком вихід за межі висунутого обвинувачення або ж - визнаних сторонами фактичних обставин кримінального правопорушення.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне під час ухвалення цього вироку:

-кваліфікувати кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6 окремо - за частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-кваліфікувати усі інші вчинені ОСОБА_4 дії лише за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, а повторні посилання на згадану норму з висунутого йому обвинувачення виключити.

Обставини, які пом`якшують покарання

1. Як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує його щире каяття.

2. Відповідно ж до частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд враховує сприяння ним у судовому розгляді цього кримінального провадження, а також - його молодий вік.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , під час досудового розслідування та судового розгляду цього кримінального провадження встановлено не було.

Мотиви призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкцій відповідних частини статті 185 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

При цьому суд враховує таке.

А……Вирішуючи питання про межі, установлені законом в зв`язку із вчиненням ОСОБА_4 кожного з кримінальних правопорушень, за які він засуджується цим вироком, суд враховує таке.

І……Стосовно меж, установлених законом за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, суд відзначає таке.

1. Санкції частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України визначались Особливою Частиною Кримінального Кодексу України таким чином.

1.1. Станом на момент вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим /на березень 2017 року/ діяла частина 1 статті 185 Кримінального Кодексу України в редакції Закону України № 279-VІ від 15 квітня 2008 року, абзац другий якої (санкція цієї частини) передбачав основні покарання у вигляді:

-штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-громадських робіт на строк від 80 до 240 годин

-виправних робіт на строк до двох років;

-арешту на строк до 6 місяців;

-позбавлення волі на строк до трьох років.

1.2. 22 листопада 2018 року був прийнятий Закон України № 2617-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень", пунктом 119 статті 2 якого в абзац 2 частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України вносились зміни.

Відповідно до внесених змін, санкція частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України передбачала основні покарання у вигляді:

-штрафу у розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-громадських робіт на строк від 80 до 240 годин

-виправних робіт на строк до двох років;

-арешту на строк до 6 місяців;

-обмеження волі на строк до п`яти років.

Цей закон набув чинності 01 липня 2020 року та на теперішній час є чинним.

2. Вирішуючи питання про редакцію частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, яку слід застосовувати відносно ОСОБА_4 , суд враховує приписи статті 5 Кримінального Кодексу України, відповідно до яких

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість /частина 1/.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі

/частина 2/

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи

/частина 3/

3. З огляду на наведені приписи кримінального Закону, суд відзначає таке.

3.1. Абзац 2 частини 1 статті 185 цього Кодексу в редакції Закону № 279-VІ від 15 квітня 2008 року передбачає покарання більш тяжкого виду /у вигляді позбавлення волі/, ніж абзац 2 частини 1 статті 185 цього Кодексу України в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Отже, Закон № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року в цій частині пом`якшує кримінальну відповідальність.

З огляду на таке, в цій частині відносно ОСОБА_4 слід застосовувати санкцію частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

3.2. В той же час, мінімальна межа мінімального з передбачених частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року покарання - штрафу - є більшою, за передбачену частиною 1 статті 185 цього Кодексу в редакції Закону № 279-VІ від 15 квітня 2008 року.

З огляду на таке, в цій частині відносно ОСОБА_4 слід застосовувати санкцію частини 1 статті 185 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 279-VІ від 15 квітня 2008 року.

Наведене доводить, що відповідно до приписів частини 3 статті 5 Кримінального Кодексу України до обвинуваченого ОСОБА_4 в зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України можуть бути застосовані покарання таких видів та у таких межах:

-штраф - у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-громадські роботи - на строк від 80 до 240 годин

-виправні роботи - на строк до двох років;

-арешт - на строк до 6 місяців;

-обмеження волі - на строк до п`яти років.

ІІ……Стосовно меж, установлених законом в зв`язку із вчиненням ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, суд відзначає таке.

1. Станом на момент вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим /на березень 2017 року/ діяла частина 2 статті 185 Кримінального Кодексу України в редакції Закону України № 279-VІ від 15 квітня 2008 року, абзац другий якої (санкція цієї частини) передбачав основні покарання у вигляді:

-арешту на строк до 6 місяців;

-обмеження волі на строк до п`яти років.

-позбавленн волі на строк до п`яти років.

2. Будь-яких змін у санкцію частини 2 статті 185 Кримінального Кодексу України з цього моменту й до теперішнього часу не вносилось.

Наведене доводить, що до обвинуваченого ОСОБА_4 в зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України можуть бути застосовані покарання таких видів та у таких межах:

-арешт - на строк до 6 місяців;

-обмеження волі - на строк до п`яти років.

-позбавлення волі - на строк до п`яти років.

Б……Призначаючи обвинуваченому покарання, виходячи з окреслених вище меж, суд доходе такого.

І……Стосовно ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень суд відзначає таке.

Щодо ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

1. Вирішуючи питання про ступінь суспільної небезпеки цього злочину, суд враховує таке.

1.1. З огляду на наведені вище санкції, передбачені у частині 1 статті 185 Кримінального Кодексу України в редакції Закону № 279-VІ від 15 квітня 2008 року, частиною 3 статті 12 Кримінального Кодексу України в редакції, що діяла на момент вчинення ОСОБА_4 цього кримінального правопорушення, вчинене ним кримінальне правопорушення було віднесеним до злочинів середньої тяжкості.

1.2. В зв`язку із набранням чинності Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року це кримінальне правопорушення наразі є віднесеним до кримінальних проступків.

1.3. Віднесення ж кримінального правопорушення до кримінальних проступків вочевидь покращує становище винного.

Наведене доводить, що наразі вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_6 слід розцінювати, як кримінальний проступок.

2. Далі суд враховує, що шкода, заподіяна ОСОБА_4 внаслідок вчинення цього кримінального проступку лише незначною мірою перевищує мінімально необхідну для рівня суспільно-небезпечного діяння.

З огляду на таке суд відзначає, що вчинене ним кримінальне правопорушення межує з адміністративним.

Та таке певною мірою знижує тяжкість вчиненого ОСОБА_4 правопорушення порівняно з іншими кримінальними правопорушеннями цієї категорії.

Щодо ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

1. Суд відзначає, що це кримінальне правопорушення статтею 12 Кримінального Кодексу України є віднесеним до нетяжких.

2. Далі, суд відзначає, що склад цього кримінального правопорушення утворюють сім епізодів злочинної діяльності.

Таке, безумовно, збільшує тяжкість цього кримінального правопорушення порівняно з іншими кримінальними правопорушеннями цієї категорії.

3. В той же час, суд відзначає, що внаслідок вчинення обвинуваченим протиправних діянь кожному з потерпілих була заподіяна шкода у розмірі, що лише незначною мірою перевищує мінімально необхідний для рівня суспільно-небезпечного діяння.

Таке доводить, що внаслідок протиправних дій обвинувачених кожному з потерпілих були заподіяні скоріш - незручності, ніж - матеріальна шкода.

Таке певною мірою знижує тяжкість вчиненого ОСОБА_4 правопорушення порівняно з іншими кримінальними правопорушеннями цієї категорії.

Щодо особи обвинуваченого.

1. Матеріали кримінального провадження доводять, що обвинувачений раніше не судився, на обліку в лікаря-нарколога не перебуває та ніколи не перебував, має міцні соціальні зв`язки та суспільно-корисні плани на майбутнє.

2. Суд також відзначає, що на теперішній час на обліку в лікаря-психіатра він не перебуває; протягом періоду з 2003 по 2014 роки перебував на психіатричному обліку з діагнозом: "Психічний розлад внаслідок раннього органічного ураження головного мозку. Виражений астеноневротичний синдром".

3. Відзначає суд й ту обставину, що кримінальні правопорушення обвинувачений вчиняв протягом нетривалого проміжку часу, після березня 2017 року, тобто - майже протягом шести років - нових злочинів не вчиняв.

Таке, окрім іншого, доводить, що обвинувачений тривалою законослухняною поведінкою демонструє своє виправлення, а за такого - відповідно - істотне зменшення суспільної небезпеки його особи.

Остання обставина підтверджується й тим, що під час судового розгляду цього кримінального провадження обвинувачений відшкодував потерпілій ОСОБА_13 заподіяну їй матеріальну та моральну шкоду в обсязі, визначеному потерпілою (який є більшим за вказаний в обвинувальному акті)

З огляду на наведене, суд вважає, що вчинені обвинуваченим злочини є результатом збігу певних несприятливих для нього обставин; вони не мають відношення до способу його життя.

Визначення виду та міри покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 185 та частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

І……Призначаючи ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, суд враховує вкрай незначну ступінь тяжкості цього кримінального правопорушення, а також - перелічені вище обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , та відсутність обставин, що обтяжують його покарання за вчинення цього злочину.

Враховує суд також вказані вище межі покарання, що встановлені законом в зв`язку із вчиненням ОСОБА_4 цього кримінального правопорушення.

З огляду на таке суд вважає, що за вчинення цього злочину ОСОБА_4 слід призначити мінімальне передбачене законом покарання - у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у сумі 850 грн.)

ІІ……Призначаючи ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, суд враховує таке.

1. Говорячи про ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, суд враховує:

-з одного боку - збільшену ступінь його тяжкості з огляду на кількість епізодів злочинної діяльності;

-з іншого боку - зменшення ступеню його тяжкості з огляду на характер та вартість викраденого ним майна.

2. Далі, суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують його покарання. а також - відомості про його особу.

Наведене у сукупності доводить, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у розмірі, що є наближеним до мінімального з передбачених кримінальним законом.

Отже, обвинуваченому слід призначити покарання за вчинення цього злочину у вигляді обмеження волі строком на 01 рік.

Застосування покарання, що призначається ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

І……Застосовуючи це покарання, суд враховує такі приписи діючого законодавства та настанови судової практики.

1. Кримінальний закон, що діяв на момент вчинення цього злочину, зокрема - норми статті 49 Кримінального Кодексу України в редакції Закону України № 1183-VІІ від 08 квітня 2014 року - передбачав, що у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, особа звільняється від покарання, якщо з моменту вчинення правопорушення та до набрання вироком чинності сплило п`ять років. У разі ж, якщо особа ухиляється від досудового розслідування або суду, перебіг давності зупиняється, та у такому разі особа звільняється від покарання, якщо з моменту вчинення злочину та до набрання вироком чинності сплило п`ятнадцять років.

Кримінальний закон, що діє на теперішній час, зокрема - норми статті 49 Кримінального Кодексу України в редакції Закону України № 1256-ІХ від 18 лютого 2021 року, передбачає, що у разі вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, особа звільняється від покарання, якщо з моменту вчинення правопорушення та до набрання вироком чинності сплило три року. У разі ж, якщо особа ухиляється від досудового розслідування або суду, перебіг давності зупиняється, та у такому разі особа звільняється від покарання, якщо з моменту вчинення злочину та до набрання вироком чинності сплило п`ять років.

Оскільки норми статті 49 Кримінального Кодексу України, що діють на теперішній час, покращують становище особи, відповідно до процитованих вище приписів статті 5 цього Кодексу вони й мають застосовуватись до ОСОБА_4 .

2. Приписи статті 49 Кримінального Кодексу України, що діють на теперішній час, окрім процитованих вище, зводяться до такого.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років

/ частина 2/

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років

/частина 3/.

3. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 02 лютого 2023 року у справі № 735/1121/20 сформулювала висновок про застосування норм права, відповідно до якого:

- пункт 59. -"У разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення".

- пункт 60. -"Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення".

ІІ……Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, суд відзначає таке.

1. Як встановлено вище, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, обвинувачений вчинив 23 березня 2017 року, та саме з цього дня розпочався перебіг диференційованого строку давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

2. Далі, обвинувачений вчинив низку протиправних діянь, що кваліфіковані за частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України; останнє з таких діянь він вчинив 29 березня 2017 року.

На час їх вчинення строк притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, що передбачене частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, не сплинув.

3. 03 травня 2017 року досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні було зупинене в зв`язку з ухиленням обвинуваченого від слідства.

4. 26 вересня 2022 року досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні було відновленим.

ІІІ……Оцінюючи наведені обставини відповідно до наведених вище приписів діючого законодавства та настанов судової практики, суд враховує таке.

1. Диференційований строк давності в зв`язку із вчиненням ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, становить 3 роки; його перебіг розпочався з 24 березня 2017 року.

2. Далі, диференційований строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, перервався, та з 30 березня 2017 року його перебіг був розпочатий заново.

3. Станом на 03 травня 2017 року сплинув 01 місяць 03 дні з цього строку.

4. З 03 травня 2017 року диференційований строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності зупинився в зв`язку з ухиленням обвинуваченого від суду.

В той же час, до ОСОБА_4 почав застосовуватись загальний строк давності (5 років), на той момент його тривалість становила 01 місяць 03 дні.

5. 30 березня 2022 року загальний строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, сплинув.

6. Що ж стосується диференційованого строку, то він відновився з 26 вересня 2022 року та наразі його загальна тривалість становить (01 місяць 03 дні + 05 місяців 11 днів /після 26.09.2022 року/) - 06 місяців 14 днів.

Отже, на момент ухвалення цього рішення сплили встановлені законом строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Відповідно до частини 5 статті 74 Кримінального Кодексу України за такого за вироком суду ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання, що призначається йому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Застосування покарання, що призначається ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

І……Оскільки, як доведено вище, ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання, що призначається йому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України, підстави для застосування приписів статті 70 Кримінального Кодексу України є відсутніми.

Отже, покарання, що призначається ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України, має застосовуватись самостійно.

ІІ……Далі стосовно порядку застосування цього покарання суд відзначає таке.

1. Вирішуючи питання про застосування покарання, яке має бути призначеним ОСОБА_4 , суд враховує, перш за все, характер та ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та відомості про його особу.

З огляду на це, суд враховує настанови, що містяться у рішенні Конституційного Суду України № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до яких справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини.

2. Суд враховує також встановлені вище відомості про особу винного, а також - його ставлення до скоєного, які у сукупності доводять, що обвинувачений вчинив злочин лише внаслідок випадкового збігу обставин та у содіяному покаявся.

Таке, в свою чергу, дозволяє прийти до висновку про те, що його виправлення є можливим без застосування до нього покарання.

Враховуючи наведене, а також - висновки, що містяться у складеній органом пробації досудовій доповіді, суд вважає за можливе на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити обвинуваченого від відбуття призначеного покарання з випробуванням.

3. Далі суд має визначити тривалість іспитового строку, протягом якого обвинувачений має довести своє виправлення.

Вирішуючи питання про тривалість іспитового строку, суд враховує, що обвинувачений протягом майже шести років нових злочинів не вчинив, чим фактично вже довів своє виправлення.

З огляду на таке суд вважає, що відносно йому має бути встановлений іспитовий строк мінімальної тривалості - тривалістю в 1 рік.

4. Відповідно до вимог статті 76 Кримінального Кодексу України, обставин, що зумовили вчинення цього злочину, та рекомендацій органу пробації суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішення питання про речові докази

Речові докази у справі - алюмінієві фрагменти у кількості 43 шт., 3 москітні сітки та викрутку - як майно, що не має ніякої цінності та не може бути використаним за призначенням - на підставі пункту 4 частини 9 статті 100 КПК України слід знищити.

Вирішення питання про розподіл судових витрат

Матеріали справи свідчать, що під час досудового розслідування цього кримінального провадження на залучення експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України було витрачено загалом 439 грн. 80 коп.

Відповідно до частини 2 статті 124 Кримінального Процесуального Кодексу України ці кошти слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі частини 5 статті 74 Кримінального Кодексу України звільнити ОСОБА_4 від цього покарання в зв`язку із сплиненням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності.

Призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального Кодексу України у вигляді обмеження волі строком на 1 /один/ рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Речові докази у справі - алюмінієві фрагменти у кількості 43 шт., 3 москітні сітки та викрутку - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 у прибуток держави 439 грн. 80 коп./чотириста тридцять дев`ять грн. вісімдесят коп./ витрат на проведення експертиз.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів.

СУДДЯ = ОСОБА_1 =

09.03.2023