ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2508/22 Справа № 208/2943/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої
ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженої ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ Кам`янська виправна колонія №34 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання.
Мотивуючи постановлене рішення, суд послався на те, що ОСОБА_5 станом на 18.07.2022 відбула 3/4 строку покарання, за час відбування покарання має 3 заохочення, стягнень не має, характеризується задовільно, неодноразово засуджена за вчинення тяжких злочинів, працевлаштована, дотримується культури спілкування з представниками адміністрації та іншими засудженими, залучена до програм виховного впливу, змінила своє ставлення до скоєного, вину визнає повністю, розкаюється, підтримує доброзичливі стосунки з рідними, але за результатами оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення має середній рівень ризику, тому суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню, оскільки підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженої ОСОБА_5 не має.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_5 зазначає, що ухвала є незаконною, необгрунтованою та підлягає скасуванню, посилаючись на те, що судом першої інстанції не було належним чином враховано її особу, зокрема те, що вона позитивно характеризується, працевлаштована, з покладеними на неї обов`язками справляється в повному обсязі, доручені завдання виконує вчасно та якісно, зауважень не має, в роботі старанна та виконавча. Окрім того, має три подяки від адміністрації установи, приймає активну участь у раді колективу відділення, в духовно - просвітницькій секції та підвищила свою виробничу кваліфікацію. Також, звертає увагу на те, що стягнення, яке до неї було застосовано, вже погашено в установленому законом порядку. Разом з цим, наголошує, що свою вину визначала в повному обсязі, розкаялась у скоєному, та, на її переконання, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, тому просить ухвалу скасувати та звільнити її умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, засуджену та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
В силу ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Отже, зі змісту наведених положень законодавства видно, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково від відбування покарання є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення особи засудженого та умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, при розгляді подання начальника ДУ Кам`янська виправна колонія №34 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні докази у провадженні, та дійшов обґрунтованих висновків, що засуджена сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення, тому не може бути звільнена від відбування покарання умовно-достроково.
З матеріалів провадження видно, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 12.02.2015, яким її засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, визначено остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі.
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28.03.2016, на підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України, засудженій зараховано в строк відбування покарання, строк її попереднього ув`язнення з 10.11.2014 по 13.07.2015 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання - 10.11.2014, кінець строку - 07.03.2023.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання, суд першої інстанції враховав особу засудженої ОСОБА_5 , яка характеризується задовільно, працевлаштована, має 3 заохочення та 1 стягнення, дотримується культури спілкування по відношенню до представників адміністрації, з іншими засудженими не конфліктна, а також залучена до програм виховного впливу та бере активну участь в роботі по благоустрою установи. Разом з цим, суд взяв до уваги й те, що ОСОБА_5 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів.
Беручи до уваги встановлені судом відомості, водночас, вивчивши відомості про особу засудженої, та з огляду на суспільну небезпеку вчинененого неє злочину, поведінку протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей провадження у сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції з достатньою повнотою дослідив особу засудженої та дійшов до обґрунтованого висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно-дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання, є недоцільним.
Що стосується вирішення питання обґрунтованості вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що засуджена ОСОБА_5 хоча і дотримується культури спілкування по відношенню до представників адміністрації, з іншими засудженими не конфліктна, а також залучена до програм виховного впливу та бере активну участь в роботі по благоустрою установи, але має лише 3 заохочення, що в сукупності вказує на недоведення нею свого виправлення у повному обсязі.
Також, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що ОСОБА_5 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності, та знову вчинила новий злочин, що свідчить про її стійку антисоціальну поведінку та небажання ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим таке звільнення засудженої від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, не буде ефективним та є передчасним.
Доводи засудженої про ненадання судом належної оцінки її особи є неспроможними, оскільки суд першої інстанції оцінив вагомі обставини, які можуть вплинути на рішення про умовно-дострокове звільнення та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Разом з цим, апеляційний суд звертає увагу, що наявність лише факту відбуття 3/4 частини призначеного покарання, з урахуванням інших, встановлених судом обставин, на виправлення засудженої не вказують.
При цьому, колегія суддів зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженої під час відбування покарання, відповідно до ст. 9 КВК України, є її обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
Враховуючи викладене, суд вважає, що апеляційна скарга засудженої задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою й належним чином вмотивованою та підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, за доводами апеляційної скарги, для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18 липня 2022 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4