Номер провадження: 11-сс/813/1430/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

25.10.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5
за участю: прокурора - ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2022 року за клопотанням старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працюючого, не одруженого, зі слів маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

З матеріалів, які надійшли до апеляційного суду вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000577, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2022р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.
05.10.2022р. старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся із клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за кваліфікуючими ознаками - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, та може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України. З урахуванням наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, наявності обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 , та тяжкості покарання яке йому загрожує у виді позбавлення волі у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, дають підстави вважати що єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім зазначеним ризикам, є запобіжний захід у виді тримання під вартою. Застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого виду запобіжного заходу не зможе унеможливити настанню вказаних ризиків. Також, враховуючи тяжкість злочину, ймовірне вчинення підозрюваним протягом тривалого часу аналогічних кримінальних правопорушень, може свідчити про суттєве збагачення за рахунок можливого системного вчинення подібних злочинів, а тому визначений ст. 182 КПК України максимальний розмір застави не зможе в повній мірі забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, та застосувати заставу у розмірі 1 500 000 грн.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2022р. задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 03.12.2022р. Визначено розмір застави у розмірі 1 500 000 грн.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме у вигляді нічного домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник послався на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не наведено обґрунтування та посилання на докази, якими слідчий обґрунтовує неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Органом досудового розслідування не надано доказів наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від суду, а те, що підозрюваний близько проживає від кордону не жодним чином не підтверджує його наміру ухилятися від слідства та суду. Також відсутні докази наявності ризику того, що підозрюваний може якимось чином впливати на свідків у кримінальному провадженні, а те, що йому відомі анкетні дані свідків жодним чином не підтверджує наявність такого ризику. Органом досудового розслідування не надано доказів того, що підозрюваний не виконував покладених на нього процесуальних обов`язків, чи не з`являвся на виклик, проте в його інтересах виконувати всі покладені на нього обов`язки, скільки на його утриманні перебуває неповнолітня дитина. Не наведено підтвердження того, що підозрюваний може скоювати нові злочини, оскільки він не визнає свою вину, не перешкоджає кримінальному провадженню, сприяє встановленню істини та всебічному, неупередженому та повному розслідуванню. Обираючи запобіжний захід у виді тримання під ватою суд не врахував, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, оскільки утримує неповнолітню дитину, має роботу, дохід, працює в таксі та вирощує овець, має хворобу ВІЛ та потребує постійного лікування та нагляду. Також слідчим не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним цього кримінального правопорушення. Визначений судом розмір застави у розмірі 1500000 грн. є суворим та необґрунтованим. При цьому застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як нічний домашній арешт належним чином забезпечив би виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та ухвалу слідчого судді залишити без змін, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Водночас, при здійсненні апеляційного перегляду колегія суддів, крім норм Конституції України, національного законодавства, в тому числі і кримінального процесуального законодавства керується Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477 від 23.02.2006 року, ст. 2, 17 якого передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як обов`язкове джерело права. Основним джерелом правозастосовної діяльності ЄСПЛ є Конвенція «Про захист прав людини та основоположних свобод», якою на міжнародному рівні закріплені головні принципи права на свободу та особисту недоторканість, за яким особа може бути позбавлена свободи виключно на підставах передбачених законом, права на справедливий публічний розгляд справи незалежним та безстороннім судом, права на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу э забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання виникнення ризиків, передбачених частиною першою цієї статті.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, які надійшли до суду апеляційної інстанції, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000577 від 19.08.2022р., за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,.

04.10.2022р. о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

05.10.2022р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Вирішуючи питання доцільності обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість покарання у виді позбавлення волі, що йому загрожує у разі визнання винуватим, відсутність офіційного працевлаштування та джерела доходу, міцних соціальних зв`язків за місцем проживання, наявність судимості, проведення на теперішній час першочергових слідчих та процесуальних дій, дійшов висновку, що застосування більш м`якого виду запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання покладених на нього обов`язків та запобігти доведеним під час розгляду справи ризикам.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 05.10.2022р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст.ст.178, 331 КПК України, які регламентують обрання запобіжного заходу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протокол обшуку, проведеного за місцем проживання підозрюваного, які свідчать про його можливу причетність до кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим, ризикам передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, тяжкість покарання у виді позбавлення полі що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні цього злочин, володіє знаннями і навичками незаконного перетинання державного кордону, що може спонукати підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчим суддею вірно встановлено наявність ризиків передбачених п. 3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що на даний час у кримінальному провадженні допитано не всіх можливих свідків, покази яких мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, маючи інформацію про місце знаходження свідка у цьому кримінальному провадженні, підозрюваний може незаконно впливати на них з метою зміни їх показів чи відмову від них. Крім того, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом невиконання або неналежного виконання покладених на нього обов`язків, зокрема невиконання обов`язків шляхом неявки до органів досудового розслідування чи суду. Також підозрюваний може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним перетинанням державного кордону, оскільки обізнаний щодо місць розташування пунктів пропуску через державний кордон, відсутність офіційного працевлаштування та постійного джерела доходу, є раніше судимим, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про застосування строку тримання під вартою щодо пдозрюваного ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги адвоката, колегія суддів не знаходить.

Враховуючи вище зазначене, колегії суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про неможливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такий вид запобіжного заходу не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у ч.1 ст.177 КПК України, та на даний час не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії» § 145, «Гарицьки проти Польщі» § 47, «Храїді проти Німеччини» § 40, «Ілійков проти Болгарії» §§ 80-81).
Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.
Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
Враховуючи те, що на теперішній час органом досудового розслідування допитані не всі свідки, зібрані не усі необхідні і достатні докази, а також те, що ОСОБА_7 , є раніше судимим, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за що може загрожувати призначення реального покарання у виді позбавлення волі у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, особу підозрюваного, наявність ризиків того, що підозрюваний, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, що йому загрожує у виді позбавлення волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою переконання зміни показань чи відмови від їх давати, може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання покладених на нього обов`язків, а саме неявки на виклик органу досудового розслідування чи суду, а також може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення пов`язані з незаконним переправленням осіб через державний кордон України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що наведені обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що судове рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як зазначає Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Будь яких інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою, матеріали провадження, які надійшли до апеляційного суду та стороною захисту в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи обсяг кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_7 у сукупності із тяжкістю можливого покарання у виді позбавлення волі, яке загрожує йому у разі визнання його винним, дані про його особу, наявність ознак справжнього суспільного інтересу, а також те, що на теперішній час наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави вважати, що застосування саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.
В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції не було встановлено обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також в ході розгляду справи в апеляційному суді, стороною захисту не наведено обставин, які могли бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Враховуючи вище зазначене, судом апеляційної інстанції не встановлено істотних порушень положень КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , які б були підставою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Отже, висновок слідчого судді про наявність достатніх підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з визначенням альтернативного виду запобіжного заходу у виді застави, є законним та обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги в цій частині -відсутні.
Разом з тим, під час перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді апеляційний суд вбачає підстави, відповідно до вимог ч.2 ст. 401 КПК України, виходу за межі апеляційної скарги та покращення становища підозрюваної особи пов`язані з тим, що при застосуванні відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя не дотримався вимог кримінального процесуального закону щодо встановлення строку дії запобіжного заходу та припустився помилки, прийнявши рішення, яке суперечить нормам кримінального процесуального закону.
Так, ч.1 ст. 197 КПК України встановлює, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Відповідно до ч.4 ст. 196 КПК слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
При цьому, п.2 абз.3 ч.1 ст. 219 КПК України передбачає, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Відповідно до резолютивної частини оскаржуваної ухвали слідчий суддя, всупереч приписам вище викладеної ст. 197 КПК України, визначив строк дії застосованого відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою 60 діб, тоді як статтею передбачено рахування строку тримання під вартою у днях.
Також визначаючи строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 60 днів, до 03.12.2022р., слідчий суддя припустився помилки у визначенні дати закінчення строку дії запобіжного заходу, та замість 60 днів, фактично визначив 61 день.
Відповідно до п.2 ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про необхідність частково задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , скасування ухвали слідчого судді, як постановленої з порушенням норм кримінального процесуального закону, та постановлення нової ухвали якою необхідно застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 02.12.2022р.
Враховуючи положення ст.182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу, корисливий характер правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 та ризиків передбачених п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, колегія суддів вважає можливим визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 577 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень у національній грошовій одиниці, а саме 1 500 000 грн., що на думку суду апеляційної інстанції, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Керуючись ч. 2 ст. 376, 177, 178, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2022 року задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу.
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування до 02.12.2022р.
Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 577 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 500 000 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Одеській області.
У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком до 02.12.2022р., а саме:
-прибувати до слідчого, прокурора або суду за вимогою;
-не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;
-утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну).
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що відповідно до ч.8, 10, 11 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин, чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України, й використовується в порядку встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі, або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 25 жовтня 2022р.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4