Справа № 619/4582/21
Провадження № 1-кп/545/50/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.02.2023 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду в м. Полтава, в режимі відеоконференцзв`язку із захисниками та прокурором, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000096 від 07.07.2020 року, що надійшов з Полтавського апеляційного суду за обвинуваченням

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецька, громадянки України, вдови, не працюючої, без освіти, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Донецька, громадянки України, не одруженої, не працюючої, без освіти, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої;

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Донецька, громадянина України, не одруженого, не працюючого, без освіти, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.4 ст.321, ч.2 ст.307 КК України, -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Донецька, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.305, ч.2 ст.15 ч.3 ст.305, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.15 ч.1 ст.201, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.4 ст.321 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Донецька, громадянки України, не одруженої, не працюючої, без освіти, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимої;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.3 ст.321, ч.2 ст.307 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Полтавського районного суду Полтавської області, згідно ухвали Полтавського апеляційного суду від 20.04.2022 року, 28.04.2022 року надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, ч.2 ст.201, ч.4 ст.321, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.305, ч.2 ст.15 ч.3 ст.305, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307, ч.2 ст.15 ч.1 ст.201, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.4 ст.321 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.3 ст.321, ч.2 ст.307 КК України, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000096 від 07.07.2020 року.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці стосовно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримали позицію своїх захисників та прохали зменшити суму застави встановлену судом та прохали врахувати погіршення стану їхнього здоров`я .

Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні вказав, що він 07.02.2023 року звільнений з під варти під заставу обов`язки йому при звільненні роз`яснені, буде їх виконувати та заперечив щодо клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора вказавши на його необгрунтованість та підтримав клопотання інших захисників щодо заміни запобіжних заходів.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_9 ОСОБА_4 вказала , що прокурором не наведено жодних ризиків передбачених ст. 177 КПК України та подала до суду письмове клопотання в якому прохала зменшити розмір застави відносно її підзахисної а також докази погіршення стану здоров`я її підзахисної за час утримання в Харківському СІЗО.

Також захисник ОСОБА_4 , яка на даному судовому засіданні на окрему процесуальну дію уклала угоду з обвинуваченою ОСОБА_8 вказала , що прокурором не наведено жодних ризиків передбачених ст. 177 КПК України та подала до суду письмове клопотання в якому прохала зменшити розмір застави відносно її підзахисної.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_13 вказала, що прокурором не наведено жодних ризиків передбачених ст. 177 КПК України відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та відмови в задоволенні клопотань захисників.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, в тому числі, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, при цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З матеріалів кримінального провадження, вбачається, що ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 01.02.2022 року обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 було продовжено строк тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 31 березня 2022 року, включно, який ухвалами Полтавського районного суду Полтавської області неодноразово продовжувався.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, з метою забезпечення заходів кримінального провадження та запобігання вищевказаним ризикам, а також приймаючи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, у яких останні обвинувачуються, а саме те, що санкцією ч. 3 ст. 307 КК України, передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад 10 років з конфіскацією майна, є достатньо підстав вважати, що ризики заявлені при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання обвинувачених під вартою.

Крім того, перебуваючи на волі обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що вони обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, можуть переховуватись від суду як на території України так і виїхати за межі Держави чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 офіційно ніде не працюють та не мають офіційних джерел отримання прибутку, останні перебуваючи на волі зможуть виїхати за межі Держави.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що скоєння інкримінованих органом досудового розслідування кримінальних правопорушень ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підтверджується у тому числі показаннями свідків. Свідки у судовому засіданні ще не допитані. Перебуваючи на волі, обвинувачені можуть мати можливість здійснювати на свідків незаконний вплив, надаючи необхідні відомості, для надання відповідних показань, чим перешкоджатимуть встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому інших об`єктивних даних щодо спростування наданої характеристики особи обвинувачених суду не представлено.

Отже, враховуючи вище викладене, на думку суду, у даному випадку наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства.

Враховуючи встановлені обставини і ризики, суд вважає, що вони в даний час свідчать про неможливість застосування відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 більш м`яких видів запобіжного заходу, що передбачені ч.1 ст.176 КПК України, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вище зазначеним ризикам.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Також з огляду на викладене суд не вбачає достатніх підстав на зменшення розміру застави ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

За викладених обставин, суд, вважає, що на даний час наявні достатні підстави для продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинувачених, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать запобіганню існуючим ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 314-316, 331 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження запобіжних заходів у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 задовольнити.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.4 ст.321, ч.2 ст.307 КК України у виді тримання під вартою продовжити на 60 діб, а саме з 07 лютого 2023 року до 07 квітня 2023 року включно.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.3 ст.321, ч.2 ст.307 КК України у виді тримання під вартою продовжити на 60 діб, а саме з 07 лютого 2023 року до 07 квітня 2023 року включно.

Продовжити дію обов`язків покладених на обвинувачених ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.4 ст.321, ч.2 ст.307 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.3 ст.305, ч.3 ст.307, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.4 ст.321, ч.2 ст.307 КК України при застосуванні запобіжного заходу у виді застави строком на 60 діб, а саме до 07 квітня 2023 року включно.

Відмовити в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_4 про зменшення розміру застави відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_9 .

Копію ухвали направити до Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1