ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/3390/20 Номер провадження 11-кп/814/2478/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтави провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Полтава 14 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Провалля Свердловського р-ну Луганської обл., громадянки України, розлученої, освіта середня спеціальна, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимої,-
у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України,-
за участю: прокурора ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції )
обвинуваченої ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції )
захисника адвоката ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції ),-

в с т а н о в и л а :
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини
Вироком Ленінського районного суду м. Полтава 14 жовтня 2022 року ОСОБА_11 визнано винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, та призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_9 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили. Строк покарання визначено рахувати з дня затриманням у даному кримінальному провадженні - з 26.08.2019 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-У1І1 від 26.11.2015, зараховано обвинуваченій ОСОБА_9 у строк покарання термін її попереднього ув`язнення у цій справі з часу затримання з 26.08.2019 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Позовну заяву ОСОБА_12 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду.
Позовну заяву ОСОБА_13 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 21.11.2022 уточнено дату початку строку відбуття покарання з 25.08.2019.
За вироком суду, ОСОБА_9 ОСОБА_9 в період часу з березня по травень 2013 року постійно проживаючи на території Російської Федерації, не бажаючи займатись законною трудовою діяльністю, але маючи бажання отримувати доходи будь-яким, у тому числі злочинним, способом, посягаючи на фізичну свободу та особисту недоторканість людини, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, стала на шлях скоєння злочинів, що виражались в укладаннях незаконних угод, об`єктом яких є людина, пов`язаних з переміщенням осіб через державний кордон України з метою їх подальшої сексуальної експлуатації, за наступних обставин. Так, ОСОБА_9 наприкінці лютого 2013 року, перебуваючи в м. Бєлгороді Російської Федерації, маючи певний досвід організації та контролю діяльності, пов`язаної з наданням платних послуг сексуального характеру іншими особами, дала свою згоду на здійснення злочинної діяльності у складі створюваної ОСОБА_14 стійкій організованій групі, до участі в якій крім ОСОБА_9 був залучений ОСОБА_15 . При цьому, ОСОБА_16 , час від часу виїжджаючи до України, володів інформацією про те, що внаслідок міжнародної кризи та економічного положення в Україні велика кількість осіб жіночої статі не мають постійної роботи та джерел існування, а тому перебувають у скрутному матеріальному становищі. Про це він розповів ОСОБА_9 і ОСОБА_15 та запропонував їм скористатись таким становищем речей для отримання доходів шляхом сексуальної експлуатації осіб жіночої статі, що зазнають певні матеріальні труднощі, наступним чином - він буде підшукувати на території України в м. Харкові таких осіб, обіцяючи їм великі заробітки умовляти їх виїхати для надання платних послуг сексуального характеру до Російської Федерації, забезпечувати їх доставку до м. Бєлгорода, де ОСОБА_9 в свою чергу повинна підшукати приміщення для надання послуг сексуального характеру, спільно з ОСОБА_15 забезпечувати, контролювати, отримувати в результаті сексуальної експлуатації вказаних осіб грошові кошти та розподіляти їх між учасниками організованої групи. Згідно розробленого га погодженого всіма учасниками організованої групи плану, основним напрямком дій ОСОБА_14 в спільній злочинній діяльності як організатора та активного учасника групи було наступне: підбір на території України осіб жіночої статі для платного надання послуг сексуального характеру незнайомим чоловікам в м. Бєлгороді Російської Федерації, проведення з цими особами вербувальних бесід, спрямованих на залучення їх до заняття проституцією шляхом використання їх скрутного матеріального становища ; переміщення осіб , які погодились , через державний кордон України до м. Бєлгорода Російської Федерації та їх передача для подальшої сексуальної експлуатації ОСОБА_9 і ОСОБА_15 .
До функцій ОСОБА_9 входило наступне: підшукування та утримання приміщень для надання отриманими від ОСОБА_14 особами платних послуг сексуального характеру незнайомим чоловікам; організація та інформаційна підтримка надання послуг сексуального характеру; отримання грошових коштів від чоловіків, які користувались послугами сексуального характеру, та розподілення цих коштів між учасниками організованої групи. До функцій ОСОБА_15 входило: доставка осіб, які надавали платні послуги сексуального характеру, до місць надання таких послуг; забезпечення фізичної безпеки осіб, які надавали плащчі послуги сексуального характеру, в тому числі при виникненні конфліктних ситуацій з особами, які користувались цими послугами; отримання грошових коштів від осіб, які користувались послугами сексуального характеру, та передача цих коштів ОСОБА_9 для їх подальшого розподілу між учасниками організованої групи. На виконання даного плану ОСОБА_14 з метою підбора осіб жіночої статі для подальшої сексуальної експлуатації, з відома та згоди всіх учасників групи, були оглянуті в засобах масової інформації оголошення про пошуки особами жіночої статі роботи, а також особисто розмішені в Харківському щотижневику "Прем`єр дайджест" оголошення про надання особам жіночої статі високооплачуваної роботи, пов`язаної з відрядженнями. У подальшому, телефонуючи особисто та відповідаючи та телефонні дзвінки, ОСОБА_14 , діючи в інтересах всіх учасників групи, домовлявся про зустріч із жінками, які йому телефонували, та при зустрічі розповідав про легкість та доступність отримання великих заробітків шляхом надання сексуальних послуг в м. Бєлгороді Російської Федерації, гарантував безпеку та безоплатне переміщення через державний кордон України до м. Бєлгорода Російської Федерації. У пошуках роботи на зустріч з ОСОБА_14 приходили особи жіночої статі, які не мали джерел існування, перебували в уразливому стані та у зв`язку з цим давали свою згоду на заняття проституцією в м. Бєлгороді Російської Федерації. Після чого ОСОБА_14 на власному автомобільному транспорті перевозив цих жінок через державний кордон України до м. Бєлгорода Російської Федерації, де передавав їх ОСОБА_9 та ОСОБА_15 для подальшої сексуальної експлуатації. ОСОБА_9 на виконання спільного плану злочинної діяльності, пов`язаної з сексуальною експлуатацією особи, підшукала та орендувала приміщення квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_3 , які, діючи з відома та згоди всіх учасників групи, використовувала як приміщення для надання отриманими від ОСОБА_14 особами жіночої статі платних послуг сексуального характеру незнайомим чоловікам. ОСОБА_15 на виконання спільного плану злочинної діяльності, пов`язаної з сексуальною експлуатацією особи, регулярно перевозив на особистому транспорті отриманих від ОСОБА_14 осіб жіночої статі від місць їх перебування в м. Бєлгороді Російської Федерації до місць надання ними послуг сексуального характеру, діючи з відома та згоди всіх учасників групи, отримував грошові кошти від осіб, які користувались послугами сексуального характеру, та передавав їх ОСОБА_9 для подальшого розподілення між учасниками групи. Як організатор та активний учасник організованої групи ОСОБА_14 згідно з погодженим з кожним учасником організованої групи планом злочинної діяльності та розподіленими між усіма учасниками групи функціями: особисто створив та здійснював керівництво організованою групою; розподіляв та погоджував із усіма членами організованої групи функції кожного з них, спрямовуючи їх діяльність на досягнення єдиного злочинного результату; для отримання нагоди підбору осіб жіночої статі для їх подальшої сексуальної експлуатації особисто розмістив у засобах масової інформації оголошення про надання особам жіночої статі високооплачуваної роботи; особисто здійснював підбір та проводив вербувальні бесіди з особами жіночої статі, які перебували у тяжкому матеріальному становищі, з метою залучення до заняття проституцією та їх сексуальної експлуатації; користуючись власним автомобільним транспортом, переміщував осіб жіночої статі через державний кордон України з метою їх передачі для подальшої сексуальної експлуатації; безпосередньо передавав завербованих ним осіб жіночої статі ОСОБА_9 та ОСОБА_15 для їх сексуальної експлуатації та отримував свою заздалегідь оговорену долю грошових коштів, отриманих в результаті сексуальної експлуатації переданих ним осіб. Як активний учасник організованої групи ОСОБА_9 згідно з погодженим з кожним учасником організованої групи планом злочинної діяльності та розподіленими між усіма учасниками групи функціями: приймала участь у розподіленні та погодженні з усіма членами організованої групи функції кожного з них; підшукала та орендувала приміщення квартир для забезпечення умов для надання платних послуг сексуального характеру; особисто приймала в м. Бєлгороді Російської Федерації та забезпечувала проживання переміщених ОСОБА_14 з України осіб жіночої статі з метою їх подальшої сексуальної експлуатації; здійснювала діяльність, спрямовану на організацію сексуальної експлуатації прийнятих від ОСОБА_14 осіб жіночої статі, створюючи умови для надання ними платних послуг сексуального характеру незнайомим чоловікам; здійснювала нагляд за прийнятими від ОСОБА_14 особами жіночої статі, які надавали послуги сексуального характеру, отримувала грошові кошти від осіб, що користувались цими послугами, та розподіляла здобуті шляхом сексуальної експлуатації кошти між учасниками групи, залишаючи собі заздалегідь оговорену долю. Як активний учасник організованої групи ОСОБА_15 згідно з погодженим з кожним учасником організованої групи планом злочинної діяльності та розподіленими між усіма учасниками групи функціями: приймав участь у розподіленні та погодженні з усіма членами організованої групи функції кожного із них; регулярно перевозив осіб, що займались проституцією, яких завербував та перемістив до м. Бєлгорода Російської Федерації ОСОБА_14 від місць їх перебування в м. Бєлгороді до місць надання платних послуг сексуального характеру незнайомим чоловікам, здійснюючи за ними нагляд та забезпечуючи їх фізичну охорону; отримував грошові кошти від осіб, які користувались послугами сексуального характеру, та передавав їх ОСОБА_9 для подальшого розподілу між учасниками групи; отримував заздалегідь оговорену свою долю грошових коштів, здобутих в результаті сексуальної експлуатації осіб жіночої статі, завербованих та переміщених ОСОБА_14 до м. Бєлгорода Російської Федерації. Таким чином, ОСОБА_9 здійснювала злочинну діяльність у складі організованої групи з трьох осіб, які зорганізувалися в стійке об`єднання для вчинення злочинів у сфері здійснення незаконних угод щодо людини, об`єднані єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення єдиного результату - незаконного збагачення шляхом сексуальної експлуатації осіб жіночої статі, з використанням обману та уразливого стану цих осіб. Діючи з відома та згоди ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів та виконуючи відведену йому функцію підбору та вербування громадянок України для подальшого їх переміщення до Російської Федерації з метою сексуальної експлуатації, 14 березня 2013 року прибув до м. Харкова, де о 18 годині на перехресті вулиць Пушкінська та Петровського зустрівся з ОСОБА_13 . Під час зустрічі ОСОБА_14 візуально визначив зовнішні дані ОСОБА_13 як такі, що підходять для надання платних сексуальних послуг, з розмови з нею з`ясував, що вона перебуває у тяжкому матеріальному становищі, та, використовуючи її уразливий стан, запропонував займатись проституцією в м. Бєлгороді Російської Федерації. При цьому, з метою схиляння до надання сексуальних послуг незнайомим чоловікам за грошову винагороду пообіцяв ОСОБА_13 , яка на той час не мала постійної роботи та джерел існування, великі заробітки і безкоштовне переміщення до м. Бєлгорода Російської Федерації, проживання, харчування, забезпечення засобами гігієни та безпеки. ОСОБА_13 , не маючи роботи та джерел для існування, погодилась на пропозицію ОСОБА_14 . Після цього, діючи з відома та згоди ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, 21 березня 2013 року о 19 годині на перехресті вулиць Пушкінська та Петровського в м. Харкові знову зустрівся з ОСОБА_13 та на автомобілі "VOLKSWAGEN GOLF", реєстраційний номер РФ - НОМЕР_1 ), через КПП "Журавлівка" перевіз останню до АДРЕСА_4 , де передав її для подальшої сексуальної експлуатації ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , отримавши від них грошові кошти, сума яких органом досудового розслідування не встановлена. У подальшому ОСОБА_9 разом з ОСОБА_15 сексуально експлуатували ОСОБА_13 , забезпечуючи платне надання останньою незнайомим чоловікам послуг сексуального характеру як в приміщенні вищевказаної квартири, так і в інших місцях м. Бєлгорода. При цьому, ОСОБА_9 забезпечувала ОСОБА_13 клієнтами, здійснюючи інформаційну підтримку цієї діяльності, а також при наданні ОСОБА_13 послуг сексуального характеру у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , контролювала цю діяльність ОСОБА_13 і отримувала від осіб, які користувались послугами сексуального характеру останньої, грошові кошти У випадках виїздів для надання послуг сексуального характеру у місця, названі особами, які замовляли такі послуги, ОСОБА_15 ,, забезпечуючи цю діяльність ОСОБА_13 , особистим автотранспортом доставляв її до зазначених місць, здійснюючи за нею нагляд та забезпечуючи її фізичною охороною, а також отримував від осіб, які користувались послугами ОСОБА_13 , грошові кошти за ці послуги, які згодом передавав ОСОБА_9 для подальшого розподілу між учасниками групи. Обіцяних ОСОБА_14 грошей за надання незнайомим чоловікам послуг сексуального характеру ОСОБА_13 не отримувала, так як гроші за надані нею сексуальні послуги отримували ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які контролювали цю протиправну діяльність. 24 березня 2013 року, на вимоги ОСОБА_13 сплатити їй гроші, зароблені наданням послуг сексуального характеру, ОСОБА_9 відповіла, що гроші їй нібито віддадуть пізніше, а у разі, якщо їй щось не подобається, вона може йти, та передала їй на зворотну дорогу 4000 російських рублів (що згідно курсу Національного банку України складало 1034 гривень 80 коп.). Зрозумівши, що ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , та ОСОБА_15 обманним шляхом її сексуально експлуатують, та не бажаючи надавати послуги сексуального характеру, не отримуючи за це грошову винагороду, ОСОБА_13 повернулась до м. Харкова. Наприкінці березня 2013 року, точна дата під час досудового слідства не встановлена, ОСОБА_14 , діючи повторно, з відома та згоди ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , реалізуючи спільний злочинний план, діючи з корисливих мотивів, виконуючи відведену йому вказаним планом функцію підбору та вербування громадянок України для подальшого їх переміщення до Російської Федерації з метою сексуальної експлуатації, прибув до м. Харкова, де о 10 годині на перехресті вулиці Харківських дивізій та проспекту Московського в м. Харкові зустрівся з ОСОБА_12 . Під час зустрічі ОСОБА_14 візуально визначив зовнішні дані ОСОБА_12 як такі, що підходять для надання платних послуг сексуального характеру, з розмови з нею з`ясував, що вона перебуває у тяжкому матеріальному становищі, та, використовуючи її уразливий стан, запропонував високооплачувану роботу в м. Бєлгороді Російської Федерації, та прямо не пояснюючи, у чому саме буде полягати ця робота, сказав, що при її згоді на цю пропозицію вона буде заробляти суійу, еквівалентну 300 гривням за одну годину роботи, а за день зможе заробляти суму більше 1000 гривень, що становило для ОСОБА_12 значну суму. При цьому, ОСОБА_14 наполіг на тому, щоб відвезти ОСОБА_12 до м. Бєлгорода у цей же час. Перебуваючи у скрутному матеріальному становищі, ОСОБА_12 дала свою згоду на виїзд до м. Бєлгорода Російської Федерації. Після цього, діючи з відома та згоди ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, з метою переміщення ОСОБА_12 до Російської Федерації для подальшої сексуальної експлуатації на автомобілі "УОГКБХУАСЕК СОГГ", реєстраційний номер РФ - НОМЕР_2 ), доставив ОСОБА_12 до КПП "Готівка", де пояснив, що робота, яку він пропонує в м. Бєлгороді, пов`язана з наданням незнайомим чоловікам послуг сексуального характеру. При цьому ОСОБА_14 з метою схиляння ОСОБА_12 до надання сексуальних послуг незнайомим чоловікам за грошову винагороду, повідомив ОСОБА_12 заздалегідь неправдиві відомості про те, що у разі її згоди він особисто безкоштовно доставить її до місця надання послуг сексуального характеру, також, що її проживання та харчування будуть безкоштовними, її будуть безкоштовно забезпечувати засобами захисту, особистої гігієни та охороняти. ОСОБА_12 , не маючи роботи та джерел для існування, погодилась на пропозицію ОСОБА_14 виконуючи його вказівки, через КПП "Готівка" пішки перейшла кордон та прибула до Російської Федерації, де її зустрів ОСОБА_14 , який перетнув кордон окремо на вищевказаному автомобілі. Далі ОСОБА_14 відвіз ОСОБА_12 до м. Бєлгорода в квартиру АДРЕСА_3 , де передав її для подальшої сексуальної експлуатації ОСОБА_9 і ОСОБА_15 , отримавши від них грошові кошти в сумі 5000 російських рублів (що згідно курсу Національного банку України складало 1293 грн. 50 коп.). У подальшому, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_15 сексуально експлуатували ОСОБА_12 , забезпечуючи платне надання нею незнайомим чоловікам послуг сексуального характеру як в приміщенні вищевказаної квартири, так і в інших місцях м. Бєлгорода. При цьому ОСОБА_9 забезпечувала ОСОБА_12 клієнтами, здійснюючи інформаційну підтримку цієї діяльності, при наданні ОСОБА_12 посТіу-г сексуального характеру у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , контролювала цю діяльність ОСОБА_12 та отримувала від осіб, які користувались послугами ОСОБА_12 , грошові кошти. У випадках виїздів для надання послуг сексуального характеру у місця, названі особами, які замовляли такі послуги, ОСОБА_15 ,, забезпечуючи цю діяльність ОСОБА_12 , особистим автотранспортом доставляв її до зазначених місць, здійснюючи за нею нагляд та забезпечуючи її фізичною охороною, а також отримував від осіб, які користувались послугами ОСОБА_12 , грошові кошти за ці послуги, які згодом передавав ОСОБА_9 для подальшого розподілу між учасниками групи. Обіцяних ОСОБА_14 грошей за надання незнайомим чоловікам послуг сексуального характеру ОСОБА_12 не отримувала, так як гроші за надані нею послуги сексуального характеру отримували ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які контролювали цю протиправну діяльність. 08 квітня 2013 року на вимоги ОСОБА_12 сплатити їй гроші, зароблені наданням послуг сексуального характеру, ОСОБА_17 відповіла, що гроші їй нібито віддадуть пізніше, а у разі, якщо їй щось не подобається, вона може йти, та передала їй на зворотну дорогу 5000 російських рублів (що згідно курсу Національного байку України складало 1263 гривні 90 коп.). Зрозумівши, що ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та ОСОБА_15 обманним шляхом її сексуально експлуатують, та не бажаючи надавати послуги сексуального характеру, не отримуючи за це грошову винагороду, ОСОБА_12 повернулась до м. Харкова. Також, діючи повторно, з відома та згоди ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, виконуючи відведену йому вказаним планом функцію підбору та вербування громадянок України для подальшого їх переміщення до Російської Федерації з метою сексуальної експлуатації, 26 травня 2013 року прибуз до м. Харкова, де о 16 годині на площі Руднєва зустрівся з ОСОБА_18 . Під час зустрічі ОСОБА_14 візуально визначив зовнішні дані ОСОБА_18 як такі, що підходять для надання платних сексуальних послуг, з розмови з нею з`ясував, що вона перебуває у тяжкому матеріальному становищі, та, використовуючи її уразливий стан, запропонував займатись проституцією в м. Бєлгороді Російської Федерації. При цьому, ОСОБА_14 , діючи з відома та згоди ОСОБА_9 і ОСОБА_15 , з метою схиляння ОСОБА_18 до надання послуг сексуального характеру незнайомим чоловікам за грошову винагороду, пообіцяв ОСОБА_18 , яка на той час не мала постійної роботи та джерел існування, що у разі її згоди на його пропозицію їй будуть сплачувати суму, яка еквівалентна 200 гривням за один час надання послуг сексуального характеру, а за день вона зможе заробляти таким чином більш ніж 1000 гривень, що становило для ОСОБА_18 значну суму. Окрім того, ОСОБА_14 продовжуючи схиляти ОСОБА_18 до заняття проституцією в м. Бєлгороді Російської Федерації, повідомив їй заздалегідь неправдиві відомості про те, що у разі її згоди він особисто безкоштовно доставить її до місця надання послуг сексуального характеру, що її проживання та харчування у цьому місці будуть безкоштовними, її будуть безкоштовно забезпечувати засобами захисту, особистої гігієни та охороняти. ОСОБА_18 , не маючи роботи та джерел для існування, погодилась на пропозицію ОСОБА_14 , але з незалежних від неї причин не змогла виїхати з ОСОБА_14 у зв`язку із своєю хворобою.
Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок в частині зарахування в строк покарання часу тримання під вартою змінити та виключити із резолютивної частини зарахування часу перебування обвинуваченої під вартою за правилами ст.72 ч.5 в ред. Закону № 838 від 26.11.2015 та зарахувати у строк покарання час перебування під вартою із розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що суд не мав застосовувати положення ст.72 ч.5 в ред. Закону № 838 від 26.11.2015 року, оскільки обвинувачена перебувала під вартою в період коли діяла редакція ч.5 цієї статті від 18.07.2017.

Зазначає, що обвинувачена перебувала під вартою починаючи з 25.05.2019 і до неї мав застосовуватись закон № 2046-ІІІ від 18.07.2017.

Іншими учасниками судового провадження вирок суду не оскаржувався.

Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з наведених в ній підстав.

Обвинувачена та адвокат заперечували з приводу задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду
Заслухавши суддю доповідача , пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги , вивчивши матеріали кримінального провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів приходить до таких висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд вказаних вимог дотримався в повному обсязі.

Фактичні обставини по справі та правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються. Справа розглянута в порядку статті 349 КПК України. Не оспорюється в апеляційній скарзі і строк покарання призначений вироком суду. Не перевіряються зазначені обставини і колегією суддів виходячи із приписів статті 404 ч.3 КПК України.

Водночас доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного, як на його думку, застосування положень ч.5 ст.72 КК України , колегія суддів вважає непереконливими.

За змістом ч.2 ст.4 КК України , кримінальна протиправність і караність , а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність , що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часті, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

26.11.2015 був прийнятий Закон № 838-VІІІ, який встановив новий порядок зарахування часу перебування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в ред. Закону № 838 від 26.11.2015 зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У разі призначення судом іншого покарання, ніж позбавлення волі, зарахування строку попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження здійснюється в такому порядку:

1) строк попереднього ув`язнення переводиться у строк позбавлення волі відповідно до співвідношення, визначеного абзацом першим цієї частини;

2) визначений відповідно до пункту 1 цієї частини строк позбавлення волі переводиться в інший призначений вид покарання відповідно до співвідношення, визначеного частиною першою цієї статті.

При призначенні основного покарання, не зазначеного в частині першій цієї статті, суд зобов`язаний повністю звільнити засудженого від відбування такого основного покарання.

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті.

У разі якщо до винесення вироку строк попереднього ув`язнення, відбутий особою, перевищуватиме співвідношення, визначене абзацом першим цієї частини, максимально можливий строк позбавлення волі, передбачений Особливою частиною цього Кодексу для злочину (злочинів), у якому (яких) підозрюється така особа, така особа має бути негайно звільнена судом з-під варти за ініціативою суду або за ініціативою особи, яка звільняється, або її захисника (законного представника) чи прокурора. Таке звільнення допускається на стадії судового розгляду кримінального провадження і на стадії досудового розслідування такого кримінального провадження".

Законом № 2046 від 18.05.2017, який набрав законної сили 20.06.2017, частину 5 ст.72 КК України було викладено в новій редакції .

ч.5. Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування".

Колегія суддів вважає, що в даній ситуації має бути застосований закон № 838 від 26.11.2015 відповідно до положень ст.5 КК України.

Великою палатою Верховного Суду у постанові від 29.08.2018 було зроблено правовий висновок щодо порядку застосування вказаних вище законів.

Згідно вказаного висновку: положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Як вбачається із матеріалів провадження епізоди злочинної діяльності за вироком, який є предметом апеляційного розгляду вчинені обвинуваченою до 23 грудня 2015 року і до ОСОБА_9 підлягає застосуванню ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).

У вказаному кримінальному провадженні обвинувачена перебуває під вартою з 25.08.2019.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляції прокурора не ґрунтуються на законі.

Обставин, які б свідчили про протилежне в апеляції прокурора не наводиться.

Вирок суду відповідає приписам статті 374 КПК України, є справедливим , законним , обґрунтованим і вмотивованим.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку , що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376,404,405,407,419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення , а вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 14.10.2022 за обвинуваченням ОСОБА_9 без змін;

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 3 місяців з моменту проголошення , а особою, яка перебуває під вартою - у той же самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3