Провадження №1-в/522/485/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022 Місто Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 г. в інтересах ПП «СКАТ ТРАНС» про скасування арешту майна.

УСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 г. в інтересах ПП «СКАТ ТРАНС» звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту майна, посилаючись на наступне.

Приморським районним судом м. Одеси здійснювався судовий розгляд у кримінальному провадженні №70000042 на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 213 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2018 кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 213 КК України було закрито на підставі на підставі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.02.2018 кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 213 КК України було закрито на підставі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.12.2022 кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 213 КК України було закрито на підставі на підставі п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, заходи забезпечення кримінального провадження скасовані.

Під час досудового розслідування, з метою забезпечення кримінального провадження до ОСОБА_5 були застосовані заходи передбачені ст. 131 КПК України у вигляді арешту майна, а саме ухвалою слідчого судді накладено арешт на вантажний сідловий тягач DAF, модель 95XF, 1999 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , також накладено арешт на напівпричіп контейнеровоз BLUMGARDT, 1989 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вищевказані транспортні засоби належать на праві власності Приватному підприємству «СКАТ ТРАНС».

Адвокат в судове засідання не з`явився, згідно письмової заяви просить клопотання задовольнити та розглянути без його участі.

В судове засідання прокурор не з`явився.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 4 ст. 174 КПК передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Судом встановлено, що Ухвалами Приморського районного суду м. Одеси кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 213 КК України було закрито, однак скасовано не всі заходи забезпечення кримінального провадження, а саме арешт, накладений на вантажний сідловий тягач DAF, модель 95XF, 1999 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та на напівпричіп контейнеровоз BLUMGARDT, 1989 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.

Верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Вимогами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачений перелік документів, які дозволяють вільне пересування громадян за винятком обмежень, які встановлені законом.

Приписами ч.1 ст.170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального парвопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1102 «Про затвердження Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках», Національна поліція забезпечує функціонування спеціальних майданчиків і стоянок для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. Територіальним органам Національної поліції дозволено для доставляння та зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів укладати договори з державними підприємствами, які належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ або Національної поліції. У разі потреби зазначені державні підприємства залучають на конкурсних засадах підприємства, установи та організації недержавної форми власності для надання окремих видів таких послуг.

Пунктом 20 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України», зазначено, що зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Згідно пункту 32 вказаного «Порядку зберігання речових доказів...», фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Керуючись ст.ст. Конституції України, ст. ст. 170-174 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 г. в інтересах ПП «СКАТ ТРАНС» - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні №70000042 на майно, яке належить на праві власності ПП «СКАТ ТРАНС», а саме:

?вантажний сідловий тягач DAF, модель 95XF, 1999 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

?напівпричіп контейнеровоз BLUMGARDT, 1989 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Повернути безоплатно вантажний сідловий тягач DAF, модель 95XF, 1999 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп контейнеровоз BLUMGARDT, 1989 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: