У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар

судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 019 84 від 04 серпня 2022 року щодо останнього, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 01.12.2022 у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 019 84 від 04.08.2022 задоволено клопотання прокурора та обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 29.01.2023.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, у тому числі особливо тяжкого, за який передбачено покарання до 12-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна, їх підвищену суспільну небезпечність, а також матеріали, які характеризують його особу, зокрема, його вік та стан здоров?я, відсутність місця роботи, соціальні зв?язки, наявність попередньої судимості за кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 309 КК України.

За вказаним, суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики визначені ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду та впливу на свідків, а тому і обрав обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави за приписами п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу психотропних речовин.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 01.12.2022 скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки судом не було наведено та не було представлено у своєму рішенні конкретних обставин та відповідних фактів, відповідно до яких суд дійшов таких висновків.

Так, захисник ОСОБА_5 вказує, що судове рішення, на думку сторони захисту, повинно містити конкретні факти та посилання на конкретні обставини, що зумовили здійснити відступ від принципу поваги до особистої свободи та презумпції невинуватості на противагу до оголошених ризиків, які є наявними та триваючими.

Звертає увагу захисник на те, що в обґрунтування свого клопотання прокурором на розгляд суду не було представлено жодного доказу, які б могли прямо чи побічно підтвердити існування оголошених прокурором ризиків.

При цьому, про можливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов?язаного з триманням під вартою свідчить те, що останній: під час судового провадження вину свою визнав повністю; незважаючи на відсутність у нього підтверджуючих документів про перебування на його утриманні бабусі та сестри інваліда, здійснює за ними догляд; має постійне місце проживання.

Разом з тим, під час розгляду клопотання у судовому засіданні, прокурором не було представлено суду жодного належного та допустимого доказу, що обвинувачений ОСОБА_6 прямо чи опосередковано здійснював чи має намір здійснити психологічний чи фізичний тиск на допитаних під час досудового розслідування свідків у справі.

Також, ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, як стверджує захисник, ґрунтується лише на припущеннях, без належного їх обґрунтування.

Апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення розгляду, розглядається не пізніше ніж через три дні після надходження апеляційної скарги до суду за приписами ч. 3 ст. 422-1 КПК України.

На підставі вказаного процесуального закону, розгляд такої апеляційної скарги здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений та його захисник заявив клопотання про розгляд провадження за участі сторін.

Оскільки захисник ОСОБА_5 , який подав апеляційну скаргу, як і прокурор та обвинувачений, не заявили клопотання розгляду апеляційної скарги за участю сторін, та ніхто з учасників провадження не прибув у судове засідання на визначений судом апеляційної інстанції час для розгляду даного провадження, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , за відсутності сторін у провадженні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши апеляційну скаргу та ухвалу суду, обговоривши доводи апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступним.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги.

Як убачається з досліджуваних матеріалів, на розгляд Голосіївського районного суду міста Києва надійшло кримінальне провадження № 120 221 001 000 019 84 від 04.08.2022 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Прокурор звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з його обґрунтуванням.

Суд першої інстанції, вислухавши думку сторін у провадженні, знайшов клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слушним, прийнявши відповідне рішення у провадженні, з правильністю чого погоджується і колегія суддів.

Так, як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження - є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати, зокрема, судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Приписами ч. 1 ст. 183 КПК України задекларовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Рішення про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ухвалено судом першої інстанції на стадії підготовчого провадження за клопотанням прокурора з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Так, виходячи з матеріалів кримінального провадження на даній стадії його розгляду, колегія суддів вважає, що у провадженні наявні ризики, які визначені ст. 177 КПК України.

А саме, у досліджуваному кримінальному провадженні - є ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого і особливо тяжкого злочину, за які, як за кожний окремо, так і сукупності, навіть за умови, що захисник стверджує про визнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, у разі їх доведеності, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Крім того, доводи захисника щодо визнання обвинуваченим своєї вини, на переконання колегії суддів, не вказує на дійсну гарантію відсутності у ОСОБА_6 наміру переховування від суду.

На даній стадії провадження наявний і ризик впливу обвинуваченого на свідків у провадженні з метою як уникнення кримінальної відповідальності, так і зменшення міри своєї відповідальності у разі визнання його винуватим у пред?явленому обвинуваченні.

Поза увагою колегії суддів не залишається і особа обвинуваченого ОСОБА_6 , який затримувався 04.06.2022 Голосіївського УП ГУНП у м. Києві за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, проте перебуваючи на свободі, згідно пред?явленого обвинувачення у даному провадженні, вже в серпні 2022 року вчинив тяжкий та особливо тяжкий злочин у сфері обігу психотропних речовин, що може свідчити і на наявність ризику у разі обрання запобіжного заходу не пов?язаного з тримання під вартою, вчиняти інші кримінальні правопорушення, на що опосередковано було звернуто увагу в клопотанні прокурора.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_6 має соціальні зв?язки, не вказує на їх міцність тільки з огляду на те, що він має місце реєстрації з бабусею та сестрою інвалідом.

Водночас, даних про те, що на утриманні ОСОБА_6 знаходиться бабуся та сестра інвалід - захисник не надав, як і не послався в апеляційній скарзі і на те, які саме джерела доходів існували в обвинуваченого, щоб утримувати бабусю та сестру інваліда, за відсутністю у нього місця роботи.

Не є документально підтвердженим і позиція захисника, що обвинувачений ОСОБА_6 здійснював догляд за бабусею та сестрою інвалідом у розумінні закону.

Отже, єдиною документально підтвердженою обставиною наявності соціальних зв?язків у ОСОБА_6 - є місце його реєстрації.

За викладеним, у сукупності, як вважає колегія суддів, обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою не є надмірним та таким, що принижує його гідність розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема ст. 5, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Даних про те, що ОСОБА_6 не може утримуватися в умовах слідчого ізолятора - в матеріалах провадження відсутні і стороною захисту не надані.

Підсумовуючи, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення стосовно ОСОБА_6 , доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 01 грудня 2022 року у кримінальному провадженні № 120 221 001 000 019 84 від 04 серпня 2022 року стосовно ОСОБА_6 , якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 січня 2023 року включно - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3