Справа № 162/353/21
Провадження № 1-кп/162/20/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 01.05.2021 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 129 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 30.04.2021 близько 19 год 00 хв, знаходячись за місцем свого постійного проживання, а саме в кухні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, під час словесної сварки та конфлікту із батьком ОСОБА_7 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, наніс один удар долонею правої руки в лобну ділянку голови останнього, внаслідок чого завдав ОСОБА_7 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КК України.

Окрім цього, обвинувачений ОСОБА_5 30.04.2021 близько 19 год 05 хв, знаходячись за місцем власного постійного проживання, а саме в дворі домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, після умисного завдання удару своєму батьку ОСОБА_7 , продовжуючи словесну сварку та конфлікт з останнім, на ґрунті особистих неприязних відносин, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на погрозу вбивством ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ця погроза може викликати в останнього побоювання за своє життя та бажаючи цього, тримаючи в руці металевий (кухонний) ніж сірого кольору та демонструючи його на безпосередньо близькій відстані до останнього, притулив кінець леза ножа до горла свого батька ОСОБА_7 , висловлюючи при цьому погрозу його застосування, тобто погрожуючи вбивством, яку останній сприйняв як реальну загрозу його життю та здоров`ю, маючи достатньо підстав для побоювання її виконання.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у погрозі вбивством, оскільки були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 129 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126 КК України та ч.1 ст. 129 КК України, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав повністю, однак відмовився надавати будь-які показання.

Окрім свідчень обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні про повне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126 КК України та ч.1 ст. 129 КК України, його винуватість у скоєнні цих кримінальних правопорушень, стверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 9, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті - ацинарний рак простати ст.IV кл.гр. IV ( а.к.п 15-16);

Відповідно до протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 26.05.2021, 30.04.2021 біля 18 год 30 хв додому прийшов в стані алкогольного сп`яніння його син ОСОБА_5 та почав його ображати нецензурними словами, шарпати за верхній одяг. Коли тривав цей конфлікт, в будинок зайшла сусідка ОСОБА_8 , у присутності якої син продовжував свою протиправну поведінку, продовжував шарпати за одяг та вдарив його рукою в обличчя, а потім висловив погрози, що заріже його та почав шукати ножа, так як вони були в кухні. Оскільки потерпілий сховав ножа, його син вийшов з будинку і пішов до літньої кухні шукати ніж, постійно висловлюючи при цьому погрози, що заріже його. ОСОБА_5 був дуже агресивним. В подальшому, коли потерпілий виходив з будинку то біля вхідних дверей його син ОСОБА_5 схвалив його за одяг та приклав до його шиї кухонний ніж, якого тримав в правій руці та продовжував висловлювати погрози, що заріже. Однак, оскільки син перебував в стані алкогольного сп`яніння, потерпілому вдалось вирватись від нього та зателефонувати на лінію 102, так як сильно злякався, що син виконає свої погрози, тому просив притягнути його до кримінальної відповідальності (а.к.п. 227-228);

Суд, враховуючи вимоги ч.5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Сітневський та Чайковський проти України» від 10.11.2016, визнає показання потерпілого під час досудового розслідування як допустимий доказ, оскільки потерпілий ОСОБА_7 помер до початку судового розгляду.

Письмовою заявою ОСОБА_7 від 01.06.2021 стверджується, що він надає добровільну згоду на проведення слідчого експерименту, а саме в приміщенні його домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 (а.к.п. 76);

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 01.06.2021 з потерпілим ОСОБА_7 , останній вказав, що після завдання йому ударів ОСОБА_5 вийшов з приміщення кухні із ножем у руках і почав погрожувати потерпілому вбивством. При цьому ОСОБА_5 приставив лезо ножа до горла потерпілого та продовжив погрожувати йому вбивством. Потерпілий сприйняв дану погрозу як таку, яка може здійснитись, оскільки син був п`яний та неодноразово погрожував вбивством, тим більше, що він з великою силою вдавив ніж у горло потерпілого (а.к.п.77-79).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 01.06.2021 з свідком ОСОБА_8 , остання показала, що була очевидцем нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 . Після чого син вийшов із літньої кухні з ножем та став ним погрожувати вбивством батькові. При цьому син притиснув лезо ножа до горла потерпілого. Побачивши це, вона сприйняла дану погрозу реально і дуже злякалась (а.к.п.80-83).

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 30.04.2021, стверджується, що потерпілий ОСОБА_7 повідомив про те, що 30.04.2021 біля 18 год 30 хв в АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та погрожував ножем (а.к.п. 66).

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 08.06.2021, яким стверджується, що потерпілий ОСОБА_7 повідомив про те, що 30.04.2021 біля 19 год 10 хв син ОСОБА_5 , знаходячись на подвір`ї їх спільного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , кухонним металевим ножем якого взяв у літній кухні, погрожував вбивством, при цьому прикладав ніж до горла (а.к.п. 66).

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 43 від 12.05.2021, на підставі результатів об`єктивного огляду гр. ОСОБА_7 , 1948 р.н., приймаючи до уваги питання постанови про призначення судово-медичної експертизи, 1.2.3.4.5., зовнішніх ознак будь-яких тілесних ушкоджень на представлених для огляду ділянках тіла гр. ОСОБА_7 , 1948 р.н., виявлено не було (а.к.п. 69);

Протоколом огляду предмету від 28.05.2021 стверджується, що був оглянутий ніж (кухонний), який в подальшому відповідною постановою начальника СД Камінь_Каширського РВП ГУНП у Волинській області від 28.05.2021 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000137 від 01.05.2021 (а.к.п. 72-74).

З урахуванням викладених доказів, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Підсумовуючи вищенаведене, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 129 КК України, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, які є належними та допустимими, у своїй сукупності узгоджуються між собою та повністю відтворюють всі обставини вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а тому вищенаведені докази суд покладає в основу обвинувального вироку у цій справі.

З урахуванням наведеного, суд кваліфікує дії обвинуваченого за:

- ч.1 ст.126 КК України - як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень;

- ч.1 ст. 129 КК України - як погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози;

Порушень вимог кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію дій або перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, судом не встановлено.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно з ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння; вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку; вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має задовільний стан здоров`я, визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, розкаявся у вчиненому.

Разом з тим, ОСОБА_5 не працює, суспільно корисною діяльністю не займається, за місцем проживання зарекомендував себе з негативної сторони, на його поведінку періодично надходили скарги від його рідних на недостойну поведінку ОСОБА_5 , оскільки останній зловживає спиртними напоями, в стані сп`яніння вчиняє дебоші, нищить меблі тощо (а.к.п 87-89, 178).

Дані про відшкодування обвинуваченим потерпілому будь-якої шкоди в матеріалах справи відсутні.

Суд також враховує процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, який систематично не з`являвся у судові засідання, переховувався від суду, внаслідок чого оголошувався в розшук (а.к.п.189).

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, наявність обставини, що пом`якшує покарання та наявність обставин, які обтяжують покарання, а також дані про особу винного, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд доходить висновку що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає йому покарання в межах санкції ч.1 ст. 126 та ч.1 ст.129 КК України, у виді, відповідно, громадських робіт та арешту, а остаточне покарання - за сукупністю кримінальних правопорушень із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі вимог ч.1 ст.70 КК України.

Суд вважає, що обрана міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлений, процесуальні витрати - відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 129 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.126 КК України - у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин;

- за ч.1 ст.129 КК України - у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Початок строку відбуття покарання рахувати із дня затримання обвинуваченого в порядку виконання вироку.

Речові докази: металевий ніж (кухонний) - зданий в камеру зберігання речових доказів Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області - знищити (а.к.п. 74, 75).

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Любешівський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_10