Категорія: ч.1 ст.115 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000421 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, без реєстрації місця проживання, до затримання тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, освіта середня, неодружений, має на утриманні малолітню дитину, судимий: 04.08.2006 року вироком Бахмачського районного суду Чернігівської області за ч.2 ст.187, ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі; 22.01.2007 року вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ст.ст.69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі; 25.06.2009 року вироком Полтавського районного суду Полтавської області за ст.391 КК України до 2 років позбавлення волі; 24.12.2010 року вироком Кіровського міського суду Донецької області за ст.ст.391, 71 КК України до 1 року 9 місяців позбавленні волі; 20.09.2012 року звільнився з Катеринівської ВК Рівненської області №46 по відбуттю строку покарання; 13.06.2013 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч.2 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі, із конфіскацією всього майна, яке є його власністю; 20.01.2019 року звільнений по відбуттю покарання, засуджено:

- за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.

Зараховано ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 01.06.2020 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Вирішено питання про судові витрати, речові докази та арештоване майно.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 30 травня 2020 року, приблизно в період часу з 19 години 57 хвилин до 21 години 00 хвилин, знаходячись у будинку свого знайомого ОСОБА_9 , куди прийшов з дозволу останнього, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , під час перебування на кухні квартири, керуючись прямим умислом, направленим на протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_9 , усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер власних дій, передбачаючи наслідки у вигляді смерті потерпілого, і бажаючи їх настання, під час конфлікту, який раптово виник між ним та ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних відносин, взяв у праву руку кухонний ніж господарсько-побутового призначення з металу сірого кольору, який знаходився там же на столі у кухні квартири, та умисно, неочікувано для потерпілого ОСОБА_9 , почав наносити лезом ножа численні сконцентровані удари по тілу останнього, в ході чого ОСОБА_9 , намагаючись вибігти з будинку та покликати на допомогу, перемістився з кухні у коридор квартири, однак ОСОБА_7 наздогнав його, та тримаючи в правій руці той же ніж, продовжив вчиняти свої умисні протиправні дії, направлені на позбавлення життя потерпілого, при цьому наніс численні сконцентровані удари по тілу ОСОБА_9 , у результаті чого заподіяв потерпілому не менше 14 (чотирнадцяти) ударів в різні ділянки тіла, у тому числі, де розміщені життєво-важливі органи людини, а саме: голову, шию, грудну клітку та живіт, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді множинних проникаючих і непроникаючих колото-різаних ран голови, шиї, грудної клітки, живота із ушкодженням верхньої долі правої легені, черевного відділу аорти, діафрагми, шлунка, великого сальника, товстого і тонкого кишківника, які спричинили гостру масивну крововтрату, та від яких потерпілий ОСОБА_9 помер за 1-3 хвилини після їх заподіяння ОСОБА_7 на місці вчинення злочину. Згідно висновку експерта № 224 від 29.07.2020 року судово-медичної експертизи трупа потерпілого ОСОБА_9 йому спричинено тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани по передній поверхні грудної клітки справа, в проекції 2 ребра по біля грудинній лінії, яка проникає в плевральну порожнину (раневий канал глибиною 9,0см) (рана №8); проникаючої колото-різаної рани по правій передньо-боковій поверхні грудної клітки у нижній третині, в проекції 7-го ребра від середньоключичної лінії до передньої пахвової лінії, яка проникає в грудну та черевну порожнини, раневий канал проходить через сьоме ребро, діафрагму, ушкоджуючи товстий і тонкий кишківник і закінчується у черевній порожнині (раневий канал довжиною 12,5см) (рана №10); проникаючої у черевну порожнину колото-різаної рани на передній черевній стінці у верхній третині, в епігастральній ділянці, з ушкодженням шлунку, товстого та тонкого кишківника, раневий канал якої сліпо закінчується у черевній порожнині (рана №11); проникаючої у черевну порожнину колото-різаної рани на передній черевній стінці у верхній третині, в епігастральній ділянці, з ушкодженням товстого і тонкого кишківника, черевного відділу аорти (довжиною близько 13,0-14,0см) (рана №12), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого.

Окрім того при судово-медичній експертизі на тілі потерпілого ОСОБА_9 також виявлено інші численні колото-різані рани тіла у вигляді колото-різаної рани в проекції тіла верхньої щелепи справа та виличного відростка, раневий канал якої довжиною близько 6см проникає у порожнину присінка рота за верхньою губою (рана №1), колото-різаної рани в проекції верхньої третини правої гілки нижньої щелепи, раневий канал якої глибиною близько 6,0 см сліпо закінчується в м`яких тканинах шиї підшкірно (рана №2), колото-різаної рани в ділянці лівої щоки, раневий канал глибиною 7,0см сліпо закінчується в м`яких тканинах шиї підшкірно (рана №3), двох колото-різаних ран по правій боковій поверхні шиї у середній третині, раневі канали якої глибиною по 10,0 см і сліпо закінчуються в м`яких тканинах підшкірно (рана №4,5), колото-різаної рани по лівій боковій поверхні шиї у верхній третині, раневий канал якої глибиною 1-0,5 см сліпо закінчується в м`яких тканинах (рана №6), різаної рани над лівим плечовим суглобом глибиною 0,5 см (рана №7), колото-різаної рани по передній поверхні грудної клітки зліва, по лівій біля грудинній лінії в проекції 4 ребра, раневий канал якої довжиною близько 15,0 см (рана №9), різаної рани по долонній поверхні нігтьової фаланги 4-го пальця лівої кисті (рана №13), колото-різаної рани в проекції лівого кульшового суглобу, раневий канал якої глибиною близько 14,5 см сліпо закінчується впираючись об кістку тазу (рана №14), які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Всі виявлені на тілі ОСОБА_9 колото-різані рани є прижиттєвими, та утворились від травмуючої дії гострого колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа з лезом та обушком, безпосередньо перед настанням смерті потерпілого.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений в поданій апеляційній скарзі та доповненнях до неї вважає вирок незаконним у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, допущенням неповноти судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням кримінального процесуального законодавства. Просить вирок Луцького міськрайонного суду від 20 жовтня 2022 року про визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України скасувати, а кримінальне провадження у цій справі закрити.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 вважає, що вирок є необґрунтованим та незаконним, оскільки суд зробив висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи, порушивши норми процесуального права та неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність. Просить вирок Луцького міськрайонного суду від 20 жовтня 2022 року про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, скасувати, а кримінальне провадження у цій справі закрити.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та захисника, які апеляційні скарги підтримали, прокурора, який проти задоволення апеляційних скарг заперечив, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_7 злочину при зазначених у вироку обставинах ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку і вірно кваліфікував його дії за ч.1 ст.115 КК України.

Згідно з положеннями ст.94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - із точки зору достатності та взаємозв`язку.

Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Зокрема, свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (анкетні дані легендовані) а також даними, що містяться у письмових та речових доказах.

Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання обвинуваченого, свідків та інші докази в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та підставно не взяв до уваги показання обвинуваченого про те, що він вбивства не вчиняв.

Твердження сторони захисту про непричетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення даного кримінального правопорушення перевірялись судом першої інстанції, який обґрунтовано визнав їх безпідставними, оскільки саме показання свідків узгоджуються між собою та іншими доказами, які є належними, достовірними та допустимими, які суд першої інстанції правильно оцінив за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, що спростовує доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Не є слушними доводи сторони захисту про те, що показання легендованого свідка ОСОБА_13 та протокол впізнання за фотознімками від 02.06.2020 року за участю цього свідка є недопустимими доказами, оскільки суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що особу свідка ОСОБА_13 встановлено згідно вимог кримінального процесуального законодавства, а норми КПК України не вимагають винесення судом ухвали про допит такого свідка саме у письмовій формі. Крім того показання свідка, надані ним безпосередньо в судовому засіданні, стороною захисту під сумнів не ставились.

Крім того не заслуговують на увагу твердження сторони захисту про те, що матеріали провадження не містять доказів, які б підтверджували що саме ножем, вилученим за місцем проживання потерпілого, були нанесені тілесні ушкодження останньому, та що до цього причетний обвинувачений. Так згідно висновку експерта №46-МК від 23.09.2020 року пошкодження потерпілому могли бути спричинені клинком ножа, вилученим в ході проведення огляду місця події в умивальнику за адресою: АДРЕСА_2 , та не могли бути спричинені іншими ножами наданими на експертизу. А згідно висновку експерта №118 від 22.09.2020 року на наданому для дослідження ножі із руків`ям сірого кольору (об`єкти №№ 1, 2), виявленого 31.05.2020 року під час проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено клітини з ядрами, генетичні ознаки яких, є змішаними, збігаються між собою, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_9 та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 . Крім того згідно висновку експерта №122 від 22.09.2020 року генетичні ознаки клітин, виявлених на зрізі нігтьової пластини з правої руки ОСОБА_9 є змішаними, збігаються між собою, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На думку колегії суддів зазначені докази спростовують показання обвинуваченого про його непричетність до вчинення даного кримінального правопорушення.

Також не є спроможними доводи сторони захисту про відсутність на обвинуваченому ОСОБА_7 жодних слідів злочину. Так місцевий суд дійшов вірного висновку, що оскільки на блютуз-гарнітурі та недопалку цигарок "ПАРЛАМЕНТ", які було вилучено під час огляду місця події, міститься букальний епітелій ОСОБА_14 та зразки крові загиблого, то зазначене свідчить про те, що саме на період перебування ОСОБА_7 у загиблого виникла кровотеча, сліди якої зафіксовані на відповідних речових доказах. Місце знаходження вказаних предметів та локалізація плям крові у будинку свідчить про переміщення вказаних осіб по квартирі та контактування ОСОБА_14 із загиблим, оскільки недопалки були виявлені на кухні біля склянок, а в подальшому в ході нанесення ударів ОСОБА_7 загубив блютуз гарнітуру в кутку поблизу входу до санвузла.

Не беруться до уваги твердження обвинуваченого та захисника, що протокол за результатами негласної слідчої (розшукової) дії від 22.09.2020 року є недопустимим доказом, оскільки НСРД були проведені в іншому кримінальному провадженні до внесення відомостей до ЄРДР щодо ОСОБА_7 . Так, згідно наявної в матеріалах провадження ухвали слідчого судді Львівського апеляційного суду від 21.05.2021 року, останньою надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні №0000421 від 31.05.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке перебуває на розгляді Луцького міськрайонного суду Волинської області результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які проводилися у кримінальному провадженні №0000862 від 09.04.2020 року за ч.3 ст.289 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Франківською окружною прокуратурою міста Львова Львівської області, а саме: протоколу за результатами здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 22.09.2020 року.

Щодо показань свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які на думку обвинуваченого підтверджується факт його непричетності до вбивства ОСОБА_9 , то на переконання апеляційного суду вони є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вказані свідки не змогли точно вказати час коли бачили останнього, а свідок ОСОБА_15 крім того вказала, що не впевнена, що змогла б відрізнити розмову потерпілого через гучномовець телефона від безпосередньої розмови в квартирі.

Крім того не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду показання обвинуваченого про те, що він прийшов до потерпілого за проханням останнього, оскільки з матеріалів НСРД та роздруківки телефонних зв`язків вбачається, що остання телефонна розмова загиблого була саме із обвинуваченим ОСОБА_7 . З вказаної розмови встановлено, що саме ОСОБА_7 був ініціатором зустрічі та наполягав на ній.

Таким чином усі викладені у апеляційних скаргах доводи є аналогічними тим, які сторона захисту заявляла під час судового розгляду в першій інстанції і які були належним чином судом перевірені, а висновки суду вмотивовані на підставі досліджених доказів.

Враховуючи зазначене апеляційні скарги обвинуваченого та захисника до задоволення не підлягають.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: