В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000002 від 01.01.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Магдалинівка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого 10.11.2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України « Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан (строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідно до Указів Президента України №757/2022 від 07.11.2022).

Водночас, 01 січня 2023 року близько 07 години 30 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_4 проходив по АДРЕСА_2 , повз багатоквартирного будинку, де проживає його знайомий ОСОБА_6 та достовірно знаючи, що останній у господарському приміщенні зберігає електроінструменти, у ОСОБА_4 в цей час та в місці виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно в умовах воєнного стану, а саме майна, що належить ОСОБА_6 , та знаходиться у вказаному приміщенні.

Того ж дня, близько 07 години 30 хвилин (більш точного часу досудовим розслідуванням не надалось можливим встановити) ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, повторно, в умовах воєнного стану з корисливих мотивів, підійшов до господарського приміщення, де через незачинені вхідні двері, проник у інше приміщення.

Далі, ОСОБА_4 переконавшись, що його дії залишаються таємними для оточуючих, відшукав у господарському приміщенні електричну дриль марки «SOMA» моделі «SM-8100B» зеленого кольору, вартістю 745 гривень 00 копійок, взяв її до рук та поклав до своєї куртки, після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 745 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення по ст. 185 ч. 4 КК України визнав та суду пояснив, що він дійсно 01 січня 2023 року близько 07 години 30 хвилин проходив по АДРЕСА_2 , повз багатоквартирного будинку, де проживає його знайомий ОСОБА_7 . Він знав, що ОСОБА_6 в господарському приміщенні зберігає електроінструменти. Він підійшов до господарського приміщення, де через незачинені вхідні двері, проник у інше приміщення та відшукав у господарському приміщенні електричну дриль, яку взяв та поклав до своєї куртки, та з якою вийшов з приміщення.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, просить призначити покарання на розсуд суду.

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без потерпілого.

Крім показань самого обвинуваченого, провина ОСОБА_4 в скоєні описаного кримінального правопорушення підтверджується і іншими перевіреними судом доказами.

Згідно протоколу огляду місця події від 01.01.2023 року в присутності понятих було оглянуто подвір`я багатоквартирного будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу огляду від 02.01.2023 року в присутності понятих було оглянуто цифрову камеру «Canon А-580» з цифровим носієм флеш-карти формату «Mіcro-CD», об`ємом пам`яті 12 Gb, на якому перебуває відеозапис проведення огляду місця події в АДРЕСА_3 , та оглянуто відеофайли, які були скопійовані на CD-R диск.

Згідно протоколу огляду від 12.01.2023 року у присутності понятих було оглянуто електричну дриль марки «SOMA» моделі «SM-8100B» зеленого кольору, яку добровільно видав ОСОБА_8 на території подвір`я в АДРЕСА_4 .

Згідно протоколу огляду від 12.01.2023 року в присутності понятих було оглянуто цифрову камеру «Canon А-580» з цифровим носієм флеш-карти формату «Mіcro-CD», об`ємом пам`яті 12 Gb, на якому перебуває відеозапис проведення огляду місця події в АДРЕСА_4 , та оглянуто відеофайли, які були скопійовані на CD-R диск.

Згідно висновку експерта судової товарознавчої експертизи № 184 від 13.01.2023 року ринкова вартість, з урахуванням зносу, бувшої у використанні, електричної дрилі марки «SOMA» моделі «SM-8100B», зеленого кольору, придбаної у 2018 році, може становити 745 грн.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 15.01.2023 року за участю ОСОБА_4 , останній на місці детально розповів про обставини вчинення ним кримінального правопорушення 011.01.2023 року та показав на місці, де знаходилась дриль, зазначивши яким чином він заховав дриль та направився до вхідних воріт.

Згідно протоколу огляду від 15.01.2023 року в присутності понятих було оглянуто цифрову камеру «Canon А-580» з цифровим носієм флеш-карти формату «Mіcro-CD», об`ємом пам`яті 12 Gb, на якому перебуває відеозапис проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , та оглянуто відеофайли, які були скопійовані на CD-R диск.

Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого.

Практикою Європейського суду з прав людини закріплено позицію, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Визнавши досліджені докази достовірними, належними та допустимими та, оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними та обставинами скоєних кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_4 обвинувачення знайшло підтвердження під час судового розгляду.

При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в повному обсязі, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 4 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за корисливе кримінальне правопорушення, на шлях виправлення не став та вчинив злочин в період випробувального строку за іншим вироком, за місцем проживання не перебуває на обліку в медичних установах, групи інвалідності не має, з місця проживання характеризується позитивно.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст. 66 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вироком 10.11.2022 року Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на один рік. Вирок суду набрав законної сили 12.12.2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.п. «б» п.1 ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи із такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Згідно ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, виходячи зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, в разі вчинення особою нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, остаточне покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.

Таким чином, в разі вчинення особою нового кримінального правопорушення в період іспитового строку, остаточне покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 71 ч. 1 КК України, і до призначеного йому за даним вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 року.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 91 ч. 1 п. 3 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування з метою встановлення обставин кримінального правопорушення призначалась та проводилась судово товарознавча експертиза № 184 від 13.01.2023 року вартістю 200 гривень.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ, у розмірі 200 грн. на користь держави.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Речові докази: електричну дриль марки «SOMA», моделі «SM-8100B», зеленого кольору, яка передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - вважати повернутою потерпілому ОСОБА_6 ; оптичний диск формату CD-R, білого кольору, об`ємом 700 Mb із відеозаписом проведення огляду місця події, оптичний диск формату CD-R, білого кольору, об`ємом 700 Mb із відеозаписом проведення огляду місця події, в ході якого вилучене майно, оптичний диск формату CD-R, білого кольору, об`ємом 700 Mb із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000002, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за даною статтею кримінального закону у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням положень п.п. «б» п.1 ч. 1 ст. 72 КК України, до призначеного ОСОБА_4 за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.11.2022 року та остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`ять) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання та взяття під варту.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_4 та доставки до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» доручити Новомосковському районному відділенню поліції № 1 ГУНП в Дніпропетровській області по вступу вироку в закону силу.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати за проведення судово товарознавчої експертизи № 184 від 13.01.2023 року у розмірі 200 (двісті) гривень.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази: електричну дриль марки «SOMA», моделі «SM-8100B», зеленого кольору, яка передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - вважати повернутою потерпілому ОСОБА_6 ; оптичний диск формату CD-R, білого кольору, об`ємом 700 Mb із відеозаписом проведення огляду місця події, оптичний диск формату CD-R, білого кольору, об`ємом 700 Mb із відеозаписом проведення огляду місця події, в ході якого вилучене майно, оптичний диск формату CD-R, білого кольору, об`ємом 700 Mb із відеозаписом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000002, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід не обирався.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1