Справа №295/666/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянув у судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000239 від 12.08.2022 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сонячне Житомирського району Житомирської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, офіційно не одруженого, маючого на утриманні дитину 2020 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, учасника бойових дій, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, в умовах воєнного стану, 27.07.2022 о 08 год не з`явився для проходження військової служби до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 23 листопада 2022 року, коли прибув до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому за адресою: вул. Перемоги, 54, м. Житомир, чим закінчив вчинення злочину.

За час відсутності у пункті тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами пункту тимчасової дислокації військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про нез`явлення на службу та його причини не повідомив та проводив час на власний розсуд.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення у час, спосіб та за обставин, що викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Щиро розкаявся. Також показав, що 27.07.2022 о 08 год не з`явився для проходження військової служби до пункту тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням службових обов`язків до 23 листопада 2022 року. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Шкодує про вчинене. Добровольцем 25.02.2022 року призвався на військову службу. Бажає продовжити військову службу. Просив суворо не карати.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), тривалістю понад один місяць, вчиненому в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

З урахуванням викладеного, та приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, що вчинив тяжкий злочин, обвинувачений раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має постійне місце проживання, дитину на утриманні, шкодує про вчинене, добровільно з`явився 23.11.22 до ТУ ДБР, позитивно характеризується за місцем служби та бажає продовжити військову службу, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає обвинуваченому міру покарання в межах санкції статті із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, які на момент вчинення правопорушення діяли та застосовує, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, оскільки вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 75,76 КК України, ст.ст. 349, 370, 371, 373, 374, 394 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк - 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя: ОСОБА_1