Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/563/19

Номер провадження: 1-кп/511/14/23

05.04.2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про визнання доказу очевидно недопустимим та не можливим дослідження такого доказу в судовому засіданні по кримінальному провадженню №0000350 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.07.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.128 та ч.1 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Роздільнянського районного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000350 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.07.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.128 та ч.1 ст.289 КК України.

Суд закінчив дослідження доказів сторони обвинувачення.

Так, в ході дослідження доказів сторони обвинувачення, стороною захисту адвокатом ОСОБА_7 звернуто увагу прокурора та суду на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова прокурора про зміну підслідності у кримінальному проваджені №0000350 за слідчим управлінням прокуратури Одеської області, що на переконання сторони захисту, є грубим порушенням норм чинного КПК України.

В судовому засіданні прокурор Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 подав для дослідження в судовому засіданні в якості доказу визначення підслідності: супровідний лист прокурора відділу 31/1/2 Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 за вих.№1711/1-2417-13 від 21 вересня 2022 року з копією постанови старшого прокурора Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_9 від 21.10.2013 року про визначення підслідності у кримінальному провадженні №0000350 від 31.07.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, за прокуратурою Одеської області, та просив долучити Постановудо матеріалів обвинувального акту.

В судовому засіданні, яке відбувалось 10.03.2023 року, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав письмове клопотання, в якому просив визнати вищезазначену постанову очевидно недопустимим доказом та неможливим дослідження такого доказу в судовому засіданні посилаючись на свої обґрунтування, зазначені в клопотанні та на процесуальні документи, які були надані прокурором та містяться в матеріалах судової справи (т.4, а.с. 247-251)

В судовому засіданні 05.04.2023 року, судом поставлено на обговорення клопотання захисника про визнання постанови про визначення підслідності, очевидно недопустимим доказом та неможливим дослідження такого доказу в судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_3 категорично заперечував проти заявленого клопотання захисника, зазначив що ця постанова винесена старшим прокурором Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_10 21.10.2013 року, є вмотивованою та законною. Вважає, що дана постанова, хоча і подана в копії, але може бути досліджена судом. В зв`язку з цим просив відмовити в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 залишила питання допустимості чи недопустимості доказу, поданого прокурором, на розсуд суд.

Захисник ОСОБА_7 , перебуваючи в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (дистанційно), своє клопотання підтримав в повному обсязі, наполягав на визнанні доказу очевидно недопустимим, посилаючись, крім іншого про що зазначено в його письмовому клопотанні, й на той факт, що постанова винесена 10 років тому, а саме 21.10.2013 року, на момент відкриття матеріалів обвинуваченому та захиснику повинна була існувати в матеріалах досудового розслідування в оригіналі, однак в порушення вимог ст.290 КПК України, така Постанова, стороні захисту відкритою не була. А тому є всі підстави щодо недопустимості такого доказу.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 86,87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

В силу ч.3 ст. 89 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Судом встановлено наступне.

Так, постановою виконувача обов`язків прокурора Одеської області ОСОБА_11 від 06.08.2013 організацію та проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено Чорноморському прокурору з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ( т.2, а.с.1).

Згідно супровідного листа 08.08.2013 Чорноморська прокуратура з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері отримала матеріали кримінального провадження для проведення досудового розслідування (т.2, а.с.5).

Того ж дня, 08.08.2013 Чорноморським прокурором з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_12 винесено постанову про призначення у вищезазначеному кримінальному провадженні групи прокурорів у складі старшого прокурора Чорноморської прокуратури за нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_13 (старший групи), прокурора Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_14 , заступника Чорноморського прокурора з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_15 (т.2, а.с.9).

Тим же Чорноморським прокурором з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_16 08.08.2013 винесено постанову про призначення у кримінальному провадженні № 0000350 групи слідчих у складі слід Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_17 (старший групи), старшого слідчого Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_18 (т.2, а.с.12).

Надалі, дорученням від 24.10.2013 виконувач обов`язків начальника слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_19 доручив проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000350 старшому слідчому першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Одеської області ОСОБА_20 , який, в свою чергу, прийняв його до свого провадження, повідомивши заступника прокурора Одеської області про початок досудового розслідування (т.2, а.с.51, 52)

Однак, відповідно до ч. 5 ст. 36 КПК України в редакції від 11.08.2013, діючій на час виконання процесуальних дій (та відповідно до тієї ж норми, діючої на теперішній час), виключно вмотивованою постановою прокурора області може бути змінено орган досудового розслідування і лише у разі неефективного досудового розслідування, як це було здійснено 06.08. 2013 виконувачем обов`язків прокурора Одеської області ОСОБА_11 при визначенні Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері органом досудового розслідування.

Втім, виходячи з матеріалів кримінального провадження, дорученню про проведенню досудового розслідування від 24.10.2013, здійсненню слідчим ОСОБА_20 досудового розслідування не передувало, як того вимагає ч. 5 ст. 36 КПК України (як в чинній редакції, так і в редакції від 11.08.2013), рішення прокурора Одеської області або його заступників у формі вмотивованої постанови про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування.

Відповідно до пп. 6 п. 2.1. Розділу І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17.08.2012, діючого на момент зміни органу досудового розслідування, «до Реєстру вносяться відомості про передачу матеріалів та відомостей іншому органу досудового розслідування за місцем проведення досудового розслідування (ч. 5 ст. 36, ч. 7 ст. 214, ст. 216, ст. 218 КПК України)».

Стороною обвинувачення надано суду незавірену копію постанови від 21.10.2013 про визначення підслідності, прийняту старшим прокурором Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_9 . Зазначеною постановою прокурор визначив підслідність кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000350 від 31.07.2013 за прокуратурою Одеської області, тобто слідчому підрозділу вищого рівня.

Відповідно до ч. 3 ст. 99 КПК України, сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Згідно ч. 7 ст. 99 КПК України, сторона зобов`язана надати іншій стороні можливість оглянути або скопіювати оригінали документів. зміст яких доводився у передбаченому цією статтею порядку.

Враховуючи, що сторона обвинувачення не надала суду та стороні захисту оригінал зазначеної постанови, то її копія не може бути прийнята судом до уваги, оскільки являється очевидно недопустимим доказом, на який суд не може посилатися при ухваленні остаточного рішення.

Дотримання процесуального порядку та форми отримання доказів передбачає отримання їх у порядку, передбаченому КПК України для слідчих та процесуальних дій. Загальні вимоги та процесуальний порядок проведення передбачено нормами КПК України.

Таким чином, суд повністю погоджується з доводами захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , що під час дослідження доказів сторони обвинувачення в судовому засіданні було встановлено грубе порушення вимог процесуальних норм, зокрема, здійснення досудового розслідування без відповідних процесуальних повноважень, оскільки прокурор не надав суду постанову про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу, а надана стороною обвинувачення в подальшому копія такої постанови є очевидно недопустимим доказом.

На підставі наведеного, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про визнання доказу очевидно недопустимим та не можливим дослідження такого доказу в судовому засіданні є повністю обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.86,87,89,94,349,350,370-372,376,392 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про визнання доказу очевидно недопустимим та не можливим дослідження такого доказу в судовому засіданні - задовольнити.

Визнати очевидно недопустимим доказом сторони обвинувачення копію постанови старшого прокурора Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_9 від 21.10.2013 про визначення підслідності кримінального провадження №0000350 від 31.07.2013.

Визнати неможливим дослідження в судовому засіданні очевидно недопустимого доказу сторони обвинувачення, а саме: незавірену копію постанови старшого прокурора Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_9 від 21.10.2013 про визначення підслідності кримінального провадження №0000350 від 31.07.2013.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст Ухвали виготовлений та підписаний суддею 05.04.2023року.

Суддя ОСОБА_1