Справа № 367/5344/22
Провадження по справі № 1-кп/367/752/2022
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Ірпені під час підготовчого судового засідання кримінальне провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2022 року за № 0000977 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

встановив:

З 06.03.2022 на посаді стрільця третього стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 проходить військову службу солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст. 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України.

Згідно зі ст. 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п. 1 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 (далі Положення) дозвільна система це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно з п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами.

Відповідно до п. 3 Положення Міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система

Згідно з п. 9 Положення видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї у порядку, визначеному Міністерством внутрішніх справ.

Відповідно до п. 15 Положення посадові особи та громадяни, які порушили порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття і функціонування підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно з п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-XII (далі Перелік), зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси, не можуть перебувати у власності громадян.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який діє до цього часу.

Так, будучи військовослужбовцем військової служби солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, бути зразком високої культури і дисципліни, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, усупереч вищенаведеним нормативно-правовим актам

ОСОБА_5 , вчинив злочин проти громадської безпеки за наступних обставин.

В листопаді 2022 року (більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 за невстановлених слідством обставин, перебуваючи в Донецькій області в зоні бойових дій, незаконно придбав бойові припаси постріл типу ВОГ-25-П з маркуванням «ВМГ-П3144», корпус ручної осколкової гранати типу РГД-5 в кількості 2 одинці, з наявними маркуваннями на першому предметі: 27-75 Т та із стертим маркуванням на другому предметі; з двома вибуховими пристроями - підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ або УЗРГМ-2 з маркуваннями 291-74 УЗГРМ583; 2730 УЗГРМ-2 11, на зовнішній стороні запобіжного важеля, 583-71-90 внутрішня сторона запобіжного важеля, які в подальшому перевіз до м. Ірпінь Київської області.

04.11.2022 в період часу з 04 год. 13 хв. по 05 год 00 хв проведено огляд місцевості за адресою: Київська область Бучанський район м. Ірпінь,

вул. Михайлівська, поряд із багатоповерховим будинком № 22 під час якого у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: бойові припаси постріл типу ВОГ-25-П з маркуванням «ВМГ-П3144», корпус ручної осколкової гранати типу РГД-5 в кількості 2 одинці, з наявними маркуваннями на першому предметі: 27-75 Т та із стертим маркуванням на другому предметі; з двома вибуховими пристроями - підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ або УЗРГМ-2 з маркуваннями 291-74 УЗГРМ583; 2730 УЗГРМ-2 11, на зовнішній стороні запобіжного важеля, 583-71-90 внутрішня сторона запобіжного важеля, які ОСОБА_5 , незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

15.12.2022 між прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, в обсязі обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості, та сторони узгодили покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з обвинуваченим.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 15.12.2022 і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого злочину, викладеного в обвинувальному акті.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 15.12.2022, укладену між його підзахисним та прокурором.

Суд, дослідивши угоду про визнання винуватості, матеріали кримінального провадження, вислухавши доводи учасників судового провадження, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, дата її укладення та підписи сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд вважає, що при узгодженні в угоді про визнання винуватості міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі, та на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням сторонами було враховано особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

При цьому, судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковано правильно за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки він своїми умисними діями, які виразились у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_5 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

При цьому в підготовчому судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений розуміє свої права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом у підготовчому судовому засіданні також встановлено, що укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 від 15.12.2022 та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання з іспитовим строком, тривалістю 2 роки, та покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертиз в даному провадженні суд відшкодовує за рахунок обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 315, 374-376, 475 КПК України, суд,- ухвалив:

Угоду про визнання винуватості від 15 грудня 2022 року, укладену у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2022 року за № 0000977,між прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів у загальному розмірі 9061 (дев`ять тисяч шістдесят одна) гривня 44 копійки.

Речові докази по справі: предмети зовні схожі на корпус ручної осколкової наступальної гранати типу РГД-5 в кількості 2 одиниці з наявним маркуванням на першому предметі: «27-75 Т», та із стертим маркуванням на другому предметі зовні схожий на корпус гранати, які поміщено до спеціального пакету вибухотехнічної служби за № АВ 2008838; предмети, зовні схожі на підривачі до ручних гранат типу ІЗРГМ або ІЗРГМ-2 з наявним маркуванням, зовнішня сторона запобіжного важеля 291-74 ІЗРГМ 583; 27-30 ІЗРГМ-2 11, на зовнішній стороні запобіжного важеля, 583-71-90 внутрішня сторона запобіжного важеля, які поміщено до спеціального пакета вибухотехнічної служби №АВ 1171106; предмет зовні схожий на постріл типу ВОГ-25-П в кількості 1 одиниці з наявним маркуванням «ВМГ-П 3144 4-91», який поміщено до спеціального пакету вибухотехнічної служби № АВ 1171103, поміщені до камери схову Бучанського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі неподання апеляційної скарги.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6 ОСОБА_7