1Справа № 335/5169/20 1-кп/335/185/2022
ВИРОК
17 листопада 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуального прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
13 вересня 2019 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
В подальшому поліетиленовий пакет із викраденим майном просунув через огорожу за межі торговельного залу, після чого вийшов з торговельного залу та біля огорожі взяв поліетиленовий пакет з викраденим майном та попрямував до виходу з магазину, де був затриманий працівниками служби безпеки ТОВ «Омега» при спробі виносу з магазину викраденого майна.
Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від нього.
Представник потерпілого, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, у судове засідання не з`явився. При цьому, до суду надійшла заява, в якій представник потерпілого просить проводити судове провадження за його відсутності, жодних претензій матеріального та морального характеру до немає, а тому, заслухавши позиції сторін кримінального провадження про можливість проведення судового розгляду за відсутності представника потерпілого, суд прийняв рішення про проведення судового розгляду за відсутності представника потерпілого з огляду відсутність цивільного позову та на те, що обвинувачений вчинив закінчений замах на злочин, викрадений товар повернуто представнику потерпілого на відповідальне зберігання.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних рішень, що стосуються долі речових доказів та таких, що стосуються затримання та застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а також матеріалів, що характеризують особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Зважаючи на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового провадження і такі ніким не оспорюються.
Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» слід звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Так, приймаючи рішення щодо виду та розміру покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, характер, мотиви та обставини вчинення злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Крім того, суд при призначенні покарання враховує те, що завдана обвинуваченим майнова шкода на загальну суму 799 гривень 84 копійки під час досудового розслідування відшкодована повністю шляхом повернення викраденого майна.
Також, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, відповідно до довідки КУ «Обласна клінічна лікарня» ЗОР на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, відповідно до довідки КУ «Обласний клінічний наркологічний диспансер перебував на обліку у лікаря нарколога з 03.06.2018 по 13.06.2018 з діагнозом: «психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів і алкоголю та продовжує перебувати під спостереженням нарколога, має на утриманні двох малолітніх дітей доньок - ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин судом не встановлено.
Обставиною, яка пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття з огляду на те, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та під час допиту в суді зазначив, що шкодує про свій вчинок і розкаюється.
Санкцією статті 185 ч. 2 КК України за скоєння такого злочину передбачено покарання у вигляді арешту на строк від трьох до шести місяців, обмеження волі або позбавлення волі на строк до п`яти років.
Водночас у відповідності до ст. 68 ч. 3 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.
Враховуючи відомості про особу обвинуваченого, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що з метою досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, а саме кари та виправлення, обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді арешту на строк, який пропонував прокурор та з яким погодилась сторона захисту.
Разом з цим, суд застосовує вимоги ст.71 КК України, оскільки встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2019 ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Тобто ОСОБА_4 вчинив злочин не відбувши повністю покарання призначене йому вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2019.
Таким чином відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.09. 2019 та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту строком на 3 місяці та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень, який згідно ст. 72 КК України виконувати самостійно.
Отже суд враховує, що у відповідність до вимог ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання в даному випадку у вигляді штрафу при призначенні його за сукупністю вироків з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Питання речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено. Арешт на майно не накладався.
Обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий 08.10.2022.
09.10.2022 до нього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, у зв`язку з чим ОСОБА_4 з 08.10.2022 є попередньо ув`язненою особою, а тому відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України йому необхідно зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Враховуючи, що ОСОБА_4 перебував у розшуку, є раніше судимим, тож ризики, які були враховані судом при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу не зникли, адже обвинувачений може ухилятись від суду або скоїти нові злочини, що дає підстави суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не змінювати до набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України судові витрати, пов`язані із проведенням експертизи на досудовому слідстві, суд покладає на обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
На підставі ч. 1 ст. 71 Кримінального кодексу України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2019 р., призначити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці та штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.
На підставі ч. 3 ст. 72 Кримінального кодексу України вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2019 р. виконувати самостійно.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, а саме з 8 жовтня 2022 р.
Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», до набрання вироком законної сили залишити без зміни.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення з 8 жовтня 2022 р. до дня набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази у справі, після набрання вироком законної сили:
Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати на залучення судового експерта за експертною спеціальністю дослідження 12.1 «Визначення вартості машин, обладнання, сировини та товарів народного споживання» в розмірі 300 (триста) гривень.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити, що вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1