Справа № 559/1203/23
Провадження № 1-кс/559/293/2023
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

15 квітня 2023 року місто Дубно Рівненська область

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубно клопотання слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000233 від 14 квітня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування відносно підозрюваної

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Рівне, Рівненської області, із вищою освітою, проживаючої у АДРЕСА_1 , одруженої, яка на вихованні має двох малолітніх дітей, раніше судимої

запобіжного заходу у виді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи клопотання сторона кримінального провадження посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи неодноразово судимою, під час того, як судимість за попередніми вироками не була знята чи погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила новий, умисний, тяжкий, корисливий злочин.

Так, 14 квітня 2023 року, близько 17 год. 05 хв., в період дії Указу Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", ОСОБА_7 , разом з ОСОБА_8 , знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , вступили між собою в злочинну змову, спрямовану на таємне викрадення чужого майна. З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , яка залишилася чекати на вулиці та слідкувати за обстановкою, відповідно до заздалегідь розробленого плану, з метою незаконного проникнення до квартири, представилася сусідкою, та в результаті вказаних шахрайських дій проникла до квартири ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , де скориставшись відсутністю нагляду за її діями з боку власника та інших сторонніх осіб, таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану викрала грошові кошти в сумі дві тисячі п`ятсот гривень, що належать ОСОБА_9 .

Перевівши викрадені грошові кошти у своє протиправне володіння, ОСОБА_7 , через вхідні двері покинула приміщення квартир за адресою: АДРЕСА_2 , після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2500 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану.

15.04.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого їй кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

1.протоколом огляду місця події від 14.04.2023, в ході якого зафіксовано обстановку на місці вчинення правопорушення;

2.протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 14.04.2023 та її додатковим допитом від 15.04.2023, яка в своїх показах розповіла про обставини вчинення злочину відносно неї та детально описала особу, що шляхом обману проникла до її будинку і заволоділа грошовими коштами та банківськими картками;

3.протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 14.04.2023 за участі потерпілої ОСОБА_9 в ході проведення якого остання опізнала ОСОБА_7 як ту, що 14.04.2023 близько 17 год. 00 хв. перебувала в її квартирі, а саме безпосередньої в коридорі, де знаходилися гаманець із грошовими коштами та банківськими картками;

4.протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.04.2023, який розповів, що проживає із своєю дружиною потерпілою ОСОБА_9 та 14.04.2023 близько 17 год. 05 хв. бачив у коридорі їхньої квартири за описом схожу на ОСОБА_7 ;

5.протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 15.04.2023 за участі свідка ОСОБА_10 в ході проведення якого останній опізнав ОСОБА_7 як ту, що 14.04.2023 близько 17 год. 00 хв. перебувала на коридорі квартири та розпитувала про ключі від підвалу та повідомила, що у неї тече кран.

Санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 може бути застосований.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

1.П.п. 1, 4 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покаранням за який є позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років, а враховуючи те, що остання вчинила злочин в період воєнного стану та під час дії іншого запобіжного заходу обраного Рівненським міським судом Рівненської області у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 обраного 28 лютого 2023 року загрожує реальна міра покарання пов`язана із позбавленням волі на досить тривалий строк, крім того встановлено, що остання проживає в м. Рівне, Рівненської області, а тому в останньої в м. Рівне можуть бути друзі та знайомі, у яких ОСОБА_7 у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою може переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи наведене, існує ймовірність того, що, перебуваючи на волі підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі в м. Рівне, таким чином, перешкоджати своєчасному проведенню досудового розслідування в межах строків, встановлених чинним КПК України, що свідчить про наявність ризиків, зазначених в п. 1 ч. 1 ст. 177 (переховуватися від органів досудового розслідування або суду) та п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином).

2.п.5 ч.1 ст.177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , являється раніше судимою за вчинення ряду корисливих злочинів, востаннє засуджена вироком Рівненського міського суду від 26.01.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі 1 року із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України в 1 рік, окрім того, вчинила кримінальне правопорушення під час дії іншого запобіжного заходу обраного Рівненським міських судом Рівненської області у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 обраного 28 лютого 2023 року.

Тобто в цей час, коли судимості за попередніми вироками відносно ОСОБА_7 не зняті чи погашені у встановлено законом порядку не було остання для себе належних висновків не зробила та повторно вчинила новий, умисний, тяжкий, корисливий злочин. Вказане може свідчити про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення та вчиняє нові кримінальні правопорушення. Крім того встановлено, що ОСОБА_7 ніде офіційно не працює, не має постійного джерела прибутку, що є однією із причин спонукання останньої до вчинення нових кримінальних правопорушень.

Також із вищезазначеного на що обов`язково варто звернути увагу, встановлено, що ОСОБА_7 , вчиняє кримінальні майнові кримінальні правопорушення без прив?язки до певного місця чи області, вчиняючи їх щонайменше у Рівненській області, та на даний момент проживає у м. Рівне, Рівненської області, що в свою чергу може свідчити про підготовку до вчинення аналогічного злочину і у вказаній області, а так як ОСОБА_7 ніде офіційно не працює не має постійного джерела прибутку, остання вчиняє кримінальні правопорушення з метою отримання грошових коштів, які витрачає на поїздку до різних міст країни, а тому встановлена наявність ризику, зазначеному у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення).

3. Незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні (передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, як підозрювана знайома з іншою підозрюваною у вказаному кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам вчинення іншого кримінального правопорушення, впливу на іншого підозрюваного у кримінальному провадженню, необхідно застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, з метою забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховування від слідства та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, ухилення від виконання процесуальних рішень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, необхідно застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З врахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, а також належним чином гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на неї обов`язків, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, обставин вчинення злочину та особи підозрюваного.

Зважаючи на наведені факти та обставини, передбачені 178 КПК України, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так як поведінка ОСОБА_7 , що виражена в повному нехтуванні закону, очевидно свідчить про невиконання покладених на неї процесуальних обов`язків в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Беручи до уваги те, що встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п?ять років, наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може ухилятися від покладених на неї процесуальних обов`язків, переховуватися від органів досудового розслідування і суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нове кримінальне правопорушення, впливати на іншу підозрювану та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, а також докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, до підозрюваної ОСОБА_7 необхідно обрати такий запобіжний захід, як тримання під вартою, строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання із викладених у ньому обставин, просили його задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснила, що не заперечує вчинення нею кримінального правопорушення. Просила не обирати запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, врахувати що у неї є малолітні діти на утриманні, які зараз перебувають із їхнім батьком, який хворіє на епілепсію.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримала позицію своєї підзахисної, вважає, що ризик переховуватися від органу досудового розслідування та впливати на потерпілу та іншу підозрювану не доведені, просила обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, оскільки ОСОБА_7 має хронічні захворювання, які потребують лікування та оперативного втручання, в решті надала пояснення згідно поданого заперечення на клопотання(а.клопотання 40-41).

Вислухавши підозрювану та її захисника, доводи прокурора, ознайомившись з матеріалами клопотання і кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Крім цього, положення ст.5 Конвенції передбачають, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Разом з тим, суд вважає за необхідне відзначити, що достатніх гарантій з цього приводу суду не надано та не здобуто таких гарантій в ході розгляду справи.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Відповідно до змісту ч.3 ст.176 КПК України такий запобіжний захід як тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів передбачених частиною першою цієї статі не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Феррарі - Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

14.04.2023 о 17:43 год. в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 фактично затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України(а.клопотання 20-23).

15.04.2023 ОСОБА_7 в порядку ст. 278 КПК України вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України(а.клопотання 35-37).

Аналіз наведених у клопотанні обставин та матеріалів долучених до клопотання, дає підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення.

Досліджені додані до клопотання матеріали вказують на наявність вагомих фактів, які стали причиною виникнення підозри ОСОБА_7 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і приходить до висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування, яке було розпочато 14.04.2023.

При розгляді клопотання про взяття під варту слідчий суддя не вправі досліджувати докази, давати їм оцінку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини підозрюваного, розглядати і вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінальної справи по суті.

Всі докази перевіряються лише з точки зору обґрунтованості підозри та наявності ризиків.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено, а в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування або суду), п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на потерпілу та іншу підозрювану у цьому ж кримінальному провадженні), п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) та п.5 ч.1 ст.177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення).

Щодо наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Окрім того, відповідно до ст. 178 КПК України судом оцінені в сукупності та враховуються наступні обставини. ОСОБА_7 , являється раніше судимою за вчинення ряду корисливих злочинів, востаннє засуджена вироком Рівненського міського суду від 26.01.2022 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі 1 року із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України в 1 рік, окрім того, вчинила кримінальне правопорушення під час дії іншого запобіжного заходу обраного Рівненським міських судом Рівненської області у вигляді домашнього арешту ОСОБА_7 обраного 28 лютого 2023 року. Тобто в цей час, коли судимості за попередніми вироками відносно ОСОБА_7 не зняті чи погашені у встановлено законом порядку не було, остання для себе належних висновків не зробила та повторно вчинила новий, умисний, тяжкий, корисливий злочин. Вказане може свідчити про те, що ОСОБА_7 не бажає ставати на шлях виправлення та вчиняє нові кримінальні правопорушення. Крім того встановлено, що ОСОБА_7 ніде офіційно не працює, не має постійного джерела прибутку, що є однією із причин спонукання останньої до вчинення нових кримінальних правопорушень

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки. Санкція ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 може бути застосований.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку слідчого судді, лише запобіжний захід - взяття під варту забезпечить у подальшому виконання підозрюваною процесуальних рішень та унеможливить спроби останньої впливати на іншу підозрювану та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні.

Виходячи з п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позбавлення свободи захід настільки суровий, що виправдати його можна лише у разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою.

В судовому засідання доведено, що інший запобіжний захід не може бути застосований до підозрюваної, оскільки вона вчинила кримінальне правопорушення під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обраного ОСОБА_7 28 лютого 2023 року Рівненським міських судом Рівненської області.

Будь-якої інформації, що свідчить про наявність в ОСОБА_7 хвороб, які б перешкоджали її перебуванню в умовах ізоляції від суспільства у слідчого судді - немає.

Поза увагою слідчого судді не залишилися доводи сторони захисту про наявність у підозрюваної ОСОБА_7 на утриманні малолітніх дітей та хронічних хвороб, однак слідчий суддя враховує, що дані обставини не стали перешкодою для вчинення підозрюваної кримінального правопорушення під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

За таких обставин, вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а тому, є необхідність в обранні щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Потреби досудового розслідування та суспільний інтерес виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначається, які обов`язки з передбачених ст. 194 цього Кодексу, будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Зважаючи на встановлені границі розміру застави, для такої категорії кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , визначаю розмір застави в 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваної альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути нею внесений у будь-який момент, вважаю за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на неї ряд обов`язків.

Відповідно до ч.1, 2 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду, про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання обвинуваченого - з моменту затримання.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дубенського РВП ГУНП України в Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000233 від 14 квітня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Рівне, Рівненської області, із вищою освітою, проживаючої у АДРЕСА_1 , одруженої, яка на вихованні має двох малолітніх дітей, раніше судимої - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання - 17 год. 43 хв. 14.04.2023.

Встановити строк дії ухвали - до 17:43 год. 13 червня 2023 року.

Встановити заставу у межах 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 155340 (сто п`ятдесят п`ять тисяч триста сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду за наступними реквізитами:

Код отримувача (код за ЄДРПОУ)26259988
Банк отримувачаДКСУ, м.Київ
Код банку отримувача (МФО)820172
Рахунок отримувачаUA0010559

За умови внесення застави покласти на підозрювану такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, свій паспорт для виїзду за кордон, та у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

- утримуватись від спілкування із потерпілою та іншою підозрюваною у кримінальному провадженні.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяця з дня внесення застави.

Роз`яснити підозрюваній, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора у кримінальному провадженні та слідчого суддю Дубенського міськрайонного суду Рівненської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області та начальнику ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні 0000233.

Ухвала про застосування запобіжного заходу - взяття під варту оголошена підозрюваній ОСОБА_7 .

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні повідомити родичів ОСОБА_7 про обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні повідомити Службу у справах дітей Рівненської міської ради про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та наявність у неї двох малолітніх дітей: доньки ОСОБА_11 , 2014 р.н., та сина ОСОБА_12 , 2016 р.н.

Копію ухвали вручити підозрюваній негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1