Справа № 454/2757/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1058/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358, ч.5 ст.27-ч.1 ст.358 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и л а:

цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієїтисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцятьтисяч)грн.; визнано винуватим за ч.4 ст.358 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.3 ст.72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч)грн. та покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік підлягають до самостійного виконання.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк в 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покладено на ОСОБА_7 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

За вироком суду, у невстановлений органом досудового розслідування час та місці ОСОБА_7 надав свої анкетні дані невстановленій органом досудового розслідування особі (особам), яка із внесенням реквізитів « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в невстановлені органом досудового розслідування час та місці, за допомогою комп`ютерної техніки та інших засобів, виготовила підроблені офіційні документи - тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 / від 16.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_7 », внісши до такої завідомо недостовірні відомості щодо непридатності обвинуваченого до військової служби та довідку Військово-лікарської комісії №4/1233 від 16.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_7 », на які нанесла печатку з написом « ІНФОРМАЦІЯ_3 », до якої ніс завідомо неправдиві відомості про непридатність обвинуваченого до військової служби. В той же час, ОСОБА_7 до ІНФОРМАЦІЯ_4 не звертався і такі документи йому не видавалися.

Також, 02.08.2022р. в с.Угринів Червоноградського району Львівської області ОСОБА_7 під час проходження прикордонного контролю в міжнародному пункті пропуску для пішохідного переходу «Угринів - Долгобичув», умисно з метою уникнення від призову на військову службу за загальною мобілізацією у зв`язку з введення на території України воєнного стану, будучи особою, яка підлягає загальній мобілізації, надав працівнику ДПСУ ОСОБА_9 завідомо підроблений документ - тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 / від 16.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_7 » з недостовірними відомостями про непридатність його до військової служби, в якому були проставлені реквізити та печатка Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , код НОМЕР_2 , реквізити та підпис начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , а також довідку Військово-лікарської комісії №4/1233 від 16.03.2022р. на ім`я « ОСОБА_7 » з недостовірними відомостями про непридатність його до військової служби наявність, в якій були проставлені реквізити та печатка з написом Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим використав завідомо підроблені документи.

Не погоджуючись з даним вироком адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок в частині призначення покарання змінити, зокрема пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. На підставі ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупність кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не враховано в повній мірі пом`якшуючі обставини, особу обвинуваченого та інші обставини, які мають суттєве значення для справи.

Захисник вказує, що в частині призначення покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 року іспитового строку суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_7 офіційно зареєстрований у м. Харків,а на теперішній час місце його фактичного проживання є м. Київ і у зв`язку із військовою агресією рф місце проживання може змінюватися, а тому можуть виникнути обставини, коли обвинувачений не зможе з`явитись до уповноваженого органу з питань пробації. Також зазначає, що суд призначивши ОСОБА_7 за ч.1 ст.358 КК України покарання у виді максимального розміру штрафу не врахував особу обвинуваченого і його матеріального стану в такий складний час.

На його переконання, враховуючи щире каяття обвинуваченого, критичне ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та повне визнання вини, суд першої інстанції дійшов помилково висновку про призначення ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 року іспитового строку.

При апеляційному розгляді захисник та обвинувачений підтримали подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просили таку задоволити.

Прокурор заперечив апеляційні вимоги сторони захисту з огляду на безпідставність таких, та просив залишити подану апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуваний вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст. 358, ч.5 ст.27-ч.1 ст.358 КК України, за обставин, описаних у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і є обґрунтованим.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюється.

З приводу апеляційних доводів захисника щодо призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів враховує таке.

В силу вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

На переконання колегії суддів, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції у повній мірі виконав вимоги статей 50, 65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є кримінальними проступками, особу обвинуваченого, його вік, матеріальний стан, стан здоров`я, наслідки і обставини вчинених кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану, наявність постійного місця проживання та місця праці,обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Тож, врахувавши вищевказані обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 за ч.5 ст.27 - ч.1 ст.358 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч.4 ст.358 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, звільнивши останнього на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (проступку), встановленим обставинам справи та особі обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Що стосується доводів сторони захисту про необхідність врахування при призначенні покарання особи обвинуваченого та обставин, які пом`якшують покарання, то усі дані про особу обвинуваченої, та обставини, які пом`якшують покарання, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при призначенні покарання й наведені у вироку суду.

Окрім того покликання адвоката на те, що у зв`язку з військовою агресією рф місце проживання ОСОБА_7 може змінюватись, а відтак можуть виникнути обставини, які не залежать від його волі, коли обвинувачений не зможе з`явитися до уповноваженого орану з питань пробації, то такі не заслуговують на увагу, оскільки у такому випадку у разі зміни місця проживання останній зобов`язаний повідомити уповноважений орган з питань пробації.

Підстав вважати, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення (проступку) та особі обвинуваченого і за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість, немає.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення ОСОБА_7 покарання і вважає безпідставними доводи апеляційної скарги сторони захисту з цього приводу.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, при судовому розгляді в суді першої інстанції допущено не було.

Апеляційна скарга сторони захисту не містить правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає її необґрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, і підстав для його скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Сокальського районного суду Львівської області від 10 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді