Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/1956/18
номер провадження 1-кс/695/729/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2022 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області ОСОБА_1

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_2

скаржника: ОСОБА_3

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання.

Скарга мотивована тим, що слідчим СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 винесено постанову від (без дати) 2022 про відмову в задоволенні клопотаньОСОБА_3 : 1) щодо перекваліфікації скоєного діяння з ч.1 ст.364 на ч.5 ст.27 ч.2 ст.374 КК України та закриття провадження; 2) про його допит по суті обставин кримінального провадження. Скаржник вважає, що дана постанова суперечить інтересам правосуддя і містить ознаки грубого порушення його прав. У листі від 27.05.2022 р. слідчий просив для задоволення клопотання та надання постанови вказати точну дату направлення клопотання про зміну перекваліфікації, вказати номер вхідного документа та по можливості надати копію з відміткою. Натомість слідчий виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання про перекваліфікацію діяння, що суперечить його ж власній позиції, викладеній у листі від 27.05.2022. Скаржник також зазначає, що в ухвалі слідчого судді від 14.04.2021 по справі №695/1956/18 суд фактично визнав його потерпілим. В ухвалі суду від 25.07.2019 р. зазначено, що допит осіб, які можуть вказати на будь-які обставини щодо вчинення кримінального правопорушення є одним із різновидів слідчих (розшукових) дій, що є суттєвим та необхідним інструментом у відповідності до вимог ст.93 КПК України. Натомість слідчий у постанові від (без дати) 2022 р. відмовив у його допиті.
У зв`язку з вищевказаним скаржник вважає постанову слідчого незаконною та необгрунтованою, тому просив постанову слідчого скасувати та допитати його в якості потерпілого.
У судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав скаргу, наполягав на повному її задоволенні.
Заступник начальника СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про розгляд скарги повідомлявся належним чином.
Слідчий суддя, заслухавши доводи скаржника, вивчивши матеріали скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження в режимі таємниці досудового розслідування, встановив наступні обставини.
У провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження №000071 від 23.04.2018 р., внесене на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.04.2021 р., якою прокуратуру Черкаської області зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 30.03.2018 р.
З досліджених матеріалів кримінального провадження №000071 встановлено, що 13.09.2022 р. ОСОБА_3 звертався до заступника начальника СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України про приведення у відповідність з чинним законодавством і перекваліфікацію скоєного діяння з ч.1 ст.364 на ч.5 ст.27 ч.2 ст.374 КК України та закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності, а також з клопотанням про його допит по суті обставин кримінального провадження.
26.09.2022 р. заступником начальника СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області винесена постанова про відмову в задоволенні вищевказаних клопотань. Дана постанова мотивована тим, що в рамках кримінального провадження №000071 від 23.04.2018 р. ОСОБА_3 не має ніякого процесуального статусу (свідок, потерпілий). Відповідно до ст.60 КПК України він має статус заявника та має право: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.
Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно положень глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані із здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий, в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.
Тобто, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України є самостійним у своїй процесуальній діяльності.
Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.
Згідно зі ст. 304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Частиною 5 статті 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з:1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Виходячи зі змісту ч.5 ст.55, п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, із зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Вивчивши оспорювану постанову слідчим суддею встановлено, що слідчим розглянуто клопотання ОСОБА_5 від 13.09.2022 р. та прийнято обґрунтоване рішення про відмову в їх задоволенні.. Постанова складена з дотриманням вимог ч.5 ст.110 КПК України, тобто, містить вступну, мотивувальну та резолютивну частини, до яких включено всі, передбачені процесуальним законом відомості.
Жодних доказів протилежного скаржником не надано.
Слідчий суддя приходить до переконання, що постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України, є законною та мотивованою, тому відсутні підстави для її скасування.
Щодо вимог скарги про зобов`язання слідчого допитати скаржника ОСОБА_3 в якості потерпілого, слідчий суддя зазначає про таке.
За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ч. 1 ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Таким чином саме на слідчого по вказаному кримінальному провадженню покладено обов`язок щодо вчинення чи не вчинення відповідних слідчих (розшукових) дій з огляду на їх достатність та необхідність по вказаному кримінальному провадженню, при цьому прокурор здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням.
При розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст. 220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження (розділ 6 узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 року №9-49/0/4-17).
Отже, втручання в процесуальну самостійність слідчого, прокурора при прийнятті процесуальних рішень під час досудового розслідування не входить до компетенції слідчого судді при здійсненні судового контролю за слідством під час досудового розслідування, тому слідчий суддя не повинен вирішувати замість слідчого питання про проведення тих чи інших слідчих дій.
Слідчий має самостійно вирішити про необхідність проведення відповідних слідчих дій чи відмову у їх проведенні, з огляду на поставлені цілі кримінального провадження, належно мотивуючи такі відмови у випадку прийняття такого рішення.
Слідчий суддя не може підміняти і приймати рішення, котрі віднесені до компетенції органу досудового розслідування або прокурора, які є самостійними в прийнятті таких рішень відповідно до положень ст.ст.36, 40 КПК України. Протилежне суперечило би принципу диспозитивності, згідно з яким слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які віднесені до його повноважень цим Кодексом (ч.3 ст.26 КПК України).
З огляду на викладене вище, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги щодо зобов`язання слідчого здійснити допит скаржника ОСОБА_3 в якості потерпілого.
Згідно ч.ч.1,2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього кодексу.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
З урахуванням вище викладеного, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.
На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 304-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.376 КПК України повний текст ухвали оголошено 17 листопада 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1