печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 від 15.10.2020 про закриття кримінального провадження № 0001846, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 303 КПК України зі скаргою на постанову слідчого третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 від 15.10.2020 про закриття кримінального провадження № 0001846 від 02.12.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 371, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України.

В обґрунтування доводів та вимог скарги адвокат ОСОБА_4 посилається на неповноту проведення досудового розслідування, вважає непроведеними ряд слідчих дій, в тому числі допиту особи, на яку у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 вказує як на особу, якою вчинено кримінальне правопорушення, свідків, показання яких мають істотне значення для правильної кваліфікації дій, що в свою чергу призвело до передчасного та незаконного закриття кримінального провадження, а тому просить оскаржувану постанову скасувати.

Крім того, особа, яка звернулась зі скаргою, просить визнати незаконними дії уповноваженої особи - слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 з прийняття рішення, оформленого постановою від 15.10.2020 про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою, в якій просив провести розгляд скарги без його участі. Вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

Слідчий, яким винесено оскаржувану постанову, ОСОБА_3 , в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що в рамках кримінального провадження були проведені всі необхідні слідчі (розшукові) дії, зокрема допитано самого заявника ОСОБА_5 , свідків, витребувано низку доказів, якими спростовуються доводи заяви. Також вказав, що основні доводи заявника зводяться до його незаконного затримання, водночас зазначені доводи спростовуються ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.12.2019 у справі № 761/45027/19 за результатами розгляду скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України, якою у задоволенні скарги відмовлено та констатовано факт законності затримання ОСОБА_5 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 208 КПК України. Крім того, зауважив, що заявником та його представником не було надано жодних доказів на підтвердження завданої шкоди, що є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 365 КК України.

З урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження та належного повідомлення адвоката ОСОБА_4 про дату, час і місце розгляду скарги, слідчим суддею визнано можливим здійснювати розгляд скарги за відсутності заявника.

Слідчий суддя, заслухавши думку слідчого, дослідивши скаргу, долучені до неї матеріали та матеріали закритого кримінального провадження, надходить наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження № 0001846 від 02.02.2019 за фактом можливого вчинення начальником відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 та прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 365, ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 374, ч. ч. 1, 2, 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України під час затримання ОСОБА_5 та оголошення йому повідомлення про підозру.

Досудове розслідування у вказаному провадженні розпочато на підставі заяви ОСОБА_5 від 28.11.2019 № Б-9749 про вчинення кримінальних правопорушень службовими особами Генеральної прокуратури України - прокурором відділу ОСОБА_7 , начальником відділу ОСОБА_6 , які протягом 19.11.2019-22.11.2019 здійснили дії щодо незаконного затримання ОСОБА_5 , незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, позбавлення волі, яке супроводжувалось катуванням та порушенням права на захист, перевищенням службових повноважень працівником правоохоронного органу /том 1 а. м. 1-6/.

Постановою слідчого третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 від 15.10.2020 кримінальне провадження № 0001846 від 02.02.2019 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_7 та ОСОБА_6 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 365, ч. 2 ст. 365, ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст. 374, ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 371, ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України /том 7 а. м. 163-173/.

Відповідно до ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою. Порушення строку її подання слідчим суддею протягом розгляду справи не встановлено.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Частина 2 ст. 9 КПК України закріплює обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження повинна бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Разом з цим, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не повною мірою дотримано, постанова від 15.10.2020 є такою, що винесена передчасно, на підставі не повно проведеного досудового розслідування, без всебічного, повного, об`єктивного дослідження даних.

Так, у своїй заяві від 28.11.2019 ОСОБА_5 , з-поміж іншого, зазначав, що протягом періоду позбавлення заявника волі співробітники Генеральної прокуратури України вживали заходи щодо катування останнього шляхом позбавлення їжі, води, можливості справляння фізіологічних потреб протягом десяти годин перебування спочатку у Печерському, а потім у Шевченківському районних судах міста Києва, з метою психологічного та фізичного тиску на нього для визнання вини у злочинах /том 1 а. м. 7/.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, слідчий, приймаючи рішення про закриття даного кримінального провадження, не надає оцінку вищевказаним обставинам, не посилається на зібрані в ході досудового розслідування докази, та в підсумку приймає рішення про закриття кримінального провадження, зокрема за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 127 КК України, обґрунтовуючи законністю затримання ОСОБА_5 , без аналізу наведених заявником обставин.

Окрім того, в заяві від 28.11.2019 ОСОБА_5 вказував про обставини недопущення його захисників, адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , до приміщення адміністративної будівлі Генеральної прокуратури України для здійснення функції захисту затриманого ОСОБА_5 /том 1 а. м. 3/.

З матеріалів закритого кримінального провадження випливає, що слідчим не було вжито жодних заходів, спрямованих на проведення допиту вказаних адвокатів з приводу обставин їх прибуття та недопуску до приміщення, в якому на той час перебував ОСОБА_5 .

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov and Others v. Bulgaria), пп. 103 et seq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 et seq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини», заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

З урахуванням викладеного, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001846 від 02.12.2019 не можна вважати проведеним повно, у зв`язку із чим скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану постанову слідчого про закриття кримінального провадження слід скасувати.

При новому розслідуванні належить виконати необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії з приводу з`ясування обставин щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, в залежності від встановлених даних прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Прохання заявника в частині визнання незаконними дії уповноваженої особи - слідчого Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 з прийняття рішення, оформленого постановою від 15.10.2020 про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, не підлягає задоволенню, оскільки виходить за межі повноважень слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування з огляду на положення ч. 2 ст. 307 КПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на постанову слідчого третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 від 15.10.2020 про закриття кримінального провадження № 0001846 - задовольнити частково.

Постанову слідчого третього відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 від 15.10.2020 про закриття кримінального провадження № 0001846 від 02.12.2019 - скасувати.

В іншій частині скарги - відмовити.

Копію ухвали слідчого судді та матеріали кримінального провадження направити до Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань для проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1