ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/3226/22 Номер провадження 11-кп/814/1236/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляційною скаргою першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26.10.2022 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 ,-

за участю прокурора: ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2022 року спільне подання Державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації Полтавської області та заяву засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення задоволено;

засудженого ОСОБА_6 звільнено умовно-достроково на 11 місяців 28 днів від відбування основного покарання за вироком Пирятинського районного суду Полтавської області від 17 січня 2019 року із залишенням додаткової міри покарання.

Приймаючи таке рішення суд вказав , що засуджений за весь період відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення від відбуття не відбутої частини основного покарання.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали

Не погодившись з вказаним рішення суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_6 .

В обґрунтування поданої апеляції вказує , що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення. Звертає увагу на те, що засуджений двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності хоча і має 11 заохочень, вчинив тяжкий злочин. Наголошує на суспільній небезпечності вчиненого злочину.

Вважає, що суд приймаючи рішення не надав оцінки поведінці засудженого за весь період відбування покарання.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні

В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з наведених в ній підстав.

Засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував з приводу задоволення апеляційної скарги прокурора.

Представник адміністрації підтримав доводи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого та повідомив, що останній вже має 14 заохочень.

Мотиви суду

Заслухавши суддю доповідача, пояснення сторін на підтримання та спростування доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали особової справи засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно ч.1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги прокурора є непереконливими.

Так, згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому , головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Правова конструкція ст. 81 КК України дає надію засудженому на можливість дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання і стимулює його до зразкової поведінки і сумлінного ставлення до праці як обов`язкових умов для здійснення такої надії.

Щодо змісту критеріїв, зазначених у ч. 2 ст. 81 КК, "сумлінна поведінка і ставлення до праці", то вони мають засвідчити, що засуджений довів своє виправлення. Визначення таких критеріїв залежить не лише від тяжкості вчиненого злочину і даних про особу засудженого, а головним чином від наявності сумлінного додержання ним усіх вимог режиму місця відбування покарання і правил поведінки та людського спілкування у колективі, від сумлінного і активного виконання дорученої роботи, суворого додержання виробничої дисципліни, щирого каяття у вчиненні злочину тощо.

При цьому , вказаних ознак поведінка засудженого повинна мати протягом усього періоду відбування ним покарань і в усіх установах, де він перебував , а висновок суду про виправлення засудженого має ґрунтуватися на всебічному врахуванні вищенаведених даних та аналізу всього періоду відбутої частини строку покарання засудженим.

Задовольняючи спільне подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 суд першої інстанції послався на те , що він відбув необхідних строк покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, із наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 засуджений 17 січня 2019 року Пирятинським районним судом Полтавської області за ст. 286 ч. 3 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Початок строку 17.01.2019 року, кінець строку 24.10.2023 року,

На момент постановлення ухвали суду засуджений відбув необхідну частину призначеного судом покарання, яка надає право на застосування умовно-дострокового звільнення.

В характеристиці засудженого зазначені всі дані щодо його особи, викладена його поведінка під час відбування покарання, відношення до роботи, відношення до вчиненого злочину. Зроблено в ній і висновок про те, що засуджений довів своє виправлення. На користь цього висновку свідчить і довідка про заохочення та стягнення на засудженого згідно якої він має 11 заохочень і 2 стягнення.

З огляду на викладене , доводи апеляції прокурора про те , що періодичність накладення заохочень та наявність двох стягнень не свідчить про стабільність поведінки засудженого і його виправлення є безпідставними.

В цьому контексті колегія суддів звертає увагу, що якраз на органи виконання покарань і покладені обов`язки щодо вжиття виховних заходів з метою виправлення та перевиховання засуджених. Стабільність поведінки засудженого дійсно оцінюється за весь період відбування покарання. Проте у цьому питанні важливе значення має і сприйняття засудженим застосовуваних до нього виховних заходів. В даному випадку останнє стягнення на засудженого було накладено 03.01.2020 і останні майже три роки він мав лише заохочення. Якраз така поведінка засудженого і свідчить про його виправлення. В іншому випадку постає питання, а скільки ж допускається мати стягнень для умовно-дострокового звільнення? Чи можливо жодного. Проте вказані доводи апеляції прямо суперечать вимогам КК та КВК України.

А отже основні умови для застосування до особи умовно-дострокового звільнення дотримані.

Не ґрунтуються на законі також і доводи апеляції прокурора про те , що

судом не враховано, що засуджений вчинив тяжкий злочин, який є суспільно небезпечним.

Колегія суддів звертає увагу, що тяжкість вчиненого злочину і строк покарання враховуються під час відбування покарання лише через призму відбуття певного строку після його настає право на умовно-дострокове звільнення.

У контексті вказаних доводів апеляції, колегія суддів звертає увагу, що питання призначення покарання та звільнення від його відбування це різні питання, які врегульовані навіть різними розділами кримінального кодексу, ХІ та ХІІ відповідно.

Ті питання на які звертає увагу прокурор вирішують та враховуються судом під час призначення покарання при постановленні вироку і аж ніяк не під час звільнення від відбування покарання за правилами статті 81 КК України, якою передбачені зовсім інші критерії оцінки ступеню виправлення особи.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції, що засуджений довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону , які ставили б під сумнів законність судового рішення , судом першої інстанції допущено не було.

Ухвала суду першої інстанції є законною і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляцію прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Полтавської обласної прокуратури залишити без задоволення , а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 26 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4