Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/78/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № №0000852, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2023, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, одруженому, немаючому на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей та осіб похилого віку, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. ст.115 КК України, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 26.03.2023

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника-адвоката - ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2023, відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - до 26.02.2023 року включно.

В обґрунтування ухвали зазначено, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_7 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Слідчий суддя врахував, що слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст. 177 КК України.

Прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а також доведено, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Слідчий суддя поверхово дослідив докази, якими сторона обвинувачення обґрунтовує підозру. В ухвалі не зазначено, яким чином той чи інший доказ свідчить про протиправну поведінку ОСОБА_7 .

Поза увагою слідчого судді залишився той факт, що суб`єктивна сторона злочину не підтверджується тими матеріалами, копії яких надано слідчому судді. Так, свідки зазначають, що конфліктних ситуацій між потерпілим та ОСОБА_7 не було, вони були давно знайомі і дружили, мотив вбивства не встановлений. В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що жодного умислу на спричинення шкоди потерпілому не мав; думав, що автомат був не заряджений; постріли відбулися випадково.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 не заперечує подію злочину, а сторона обвинувачення не може спростувати його версію щодо суб`єктивної сторони злочину, то підозра виходить не обґрунтованою, оскільки стає очевидним наявність неправильної кваліфікації дій ОСОБА_7 .

Так, ч.1 ст.119 КК України передбачено вбивство, вчинене через необережність. Кваліфікація за ч.1 ст.119 КК України була б більш обґрунтованою в даному випадку.

Обставин, які б свідчили, що ОСОБА_7 намагатиметься реалізувати хоча б якийсь ризик із ст.177 КПК України в рамках вказаного кримінального провадження стороною обвинувачення в клопотанні не наведено, в судовому засіданні не встановлено та в ухвалі не наведено.

Всі характеристики ОСОБА_7 в ухвалі слідчого судді зводяться до наявності обґрунтованої підозри та тяжкості злочину.

При цьому, не враховано, що ОСОБА_7 є громадянином України, військовослужбовцем, захищає Україну, патріот.

Згідно з довідкою про проходження служби (копія якої долучена до матеріалів клопотання) ОСОБА_7 призваний на військову службу 07.10.2020, а з 19.11.2020 - проходить військову службу. Про підозру йому повідомлено 28.10.2022, тобто з цієї дати він набув статус підозрюваного. А запобіжний захід обрано лише 26.01.2023, тобто через З місяці. За ці 3 місяці ОСОБА_7 не вчинив жодного діяння, яке б свідчило про порушення ним обов`язку підозрюваного. При цьому, кваліфікація злочину не змінювалась, санкція теж не змінилась.

Він має міцні соціальні зв`язки, одружений. Проходячи військову службу, підтримує відносини з дружиною.

Також, ОСОБА_7 , проходячи військову службу, вже є певним чином обмеженим в реалізації певних конституційних прав. Так, він як військовослужбовець не має право самовільно залишати військову частину або місце служби, оскільки це є кримінально караним діянням (ст. 407 КК України).

Слідчий суддя обрав винятковий запобіжний захід лише на підставі тяжкості злочину, який інкримінують ОСОБА_7 . В судовому засіданні не доведено жодного невиконання ОСОБА_7 процесуального обов`язку підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходив з положень ст.183 КПК України, відповідно до якої тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею враховано, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого, умисного, злочину, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до пятнадцяти років.

Дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, встановив, що виключних обставин для зміни обраного судом першої інстанції запобіжного заходу немає.

Відповідно до п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Установленою практикою Європейського суду з прав людини, визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що Кримінальний процесуальний кодекс України покладає на сторону обвинувачення, при зверненні до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу, обов`язок довести не лише існування заявлених ризиків, а і наявність обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріли, колегія суддів вважає, що їх сукупність є достатньою вважати про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та існування заявлених ризиків передбачених ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість впливати на свідків.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд слідчий суддя в повній мірі врахував обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним, характер та обставини протиправних дій, які спричинили смерть потерпілого, врахував особу підозрюваного, відсутність даних щодо незадовільного стану здоров`я підозрюваного, що унеможливлювали б його перебування під вартою, зважаючи на обґрунтовані наявні ризики, що слідчий суддя вірно прийшов до висновку щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме такий запобіжний захід на початковій стадії досудового розслідування в повній мірі відповідатиме меті його застосування, а саме забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов вірного висновку, що на даний момент виключно такий запобіжний захід, як тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками та відповідає особі підозрюваного.

Доводи захисника про необґрунтованість оскаржуваної ухвали є безпідставними, оскільки при розгляді клопотання повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань про застосування запобіжних заходів.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 183, 193, ч.2 ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26.01.2023, якою стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4