Справа №592/9412/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/98/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2022 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2022 року, у задоволенні клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою було відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту з дня винесення ухвали до 20 січня 2023 року включно, заборонивши йому залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 18 год. 00 год. до 06:00 год. ранку наступного дня, без застосування електронного засобу контролю.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме, не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; утриматись від спілкування зі свідками, потерпілим, іншим підозрюваним у кримінальному провадженні.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні звернулися до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2022 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що своє рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчий суддя вмотивував тим, що прокурором не доведені обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, а надані слідчим докази не доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому, слідчий суддя зазначив, що з огляду на дані про особу підозрюваного та доведеності ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, належна процесуальна поведінка ОСОБА_7 може бути забезпечена більш м`яким запобіжним заходом, аніж тримання під вартою.

Разом з тим, слідчий суддя у своєму рішенні зазначив про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, однак, не узяв до уваги обґрунтування слідчого і прокурора щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в яких є посилання на те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років і у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, а в подальшому і суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також, судом в мотивувальній частині ухвали хоча і зазначено про не доведення прокурором ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте в резолютивній частині ухвали покладено на ОСОБА_7 обов`язок заборони спілкування зі свідками та іншими учасниками у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність такого ризику і його доведеність.

Крім того, при прийнятті оскаржуваної ухвали не було враховано і ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_7 офіційно ніде не працює, законних джерел прибутку не має, вживає алкогольні напої, раніше засуджувався за корисливі злочини, що свідчить про можливість ним і в подальшому вчиняти злочини, у тому числі щодо власності.

На думку прокурора, неврахування вищевказаних обставин, призвело до невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційний розгляд поданої апеляційної скарги прокурор просив проводити без його участі.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_9 також подали заяви, в яких просили здійснити апеляційний розгляд даного кримінального провадження у їх відсутність.

Враховуючи наявність вказаних заяв, а також, що про дату час і місце учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, керуючись ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляд апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні провести за їх відсутності, а тому, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу, а доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими та суперечать фактичним обставинам справи.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у провадженні СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002590 від 30 листопада 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2ст. 289 КК України, розпочате за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом , що належить ОСОБА_10 .

У даному кримінальному провадженні, 30 листопада 2022 року ОСОБА_7 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, а 01 грудня 2022 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

В рамках вказаного кримінального провадження до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся слідчий СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області з клопотанням щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з визначенням розміру застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Своє клопотання слідчий вмотивував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри та наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування до останньому більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Розглядаючи вказане клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який є тяжким, і з врахуванням того, що покарання, у разі доведеності вини останнього, передбачає виключно позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, було встановлено існування ризику того, що з метою уникнення відповідальності, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, обставин на підтвердження ризиків, передбачених п.п.3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказував у клопотання слідчий, слідчим суддею встановлено не було, за відсутності доказів того, що ОСОБА_7 знає свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, а за наявності того, що останній є особою раніше судимою в силу ст. 89 КК України, визнано не доведеним ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

При цьому, слідчим суддею було враховано і те, що ОСОБА_7 є особою пенсійного віку, має сім`ю, проживає у селі, займається домашнім господарством.

Таким чином, саме з врахуванням усіх вищезазначених обставин, за наявності лише одного ризику, слідчий суддя і дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, що забезпечить дотримання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків під час досудового слідства та у суді, з чим також погоджується і колегія суддів, і підстав для сумніву щодо правильності такого висновку не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо неврахування слідчим суддею тих обставин, що ОСОБА_7 ніде не працює, постійного джерела доходу не має, що вказує на ризик можливого вчинення ним іншого кримінального правопорушення, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки слідчим суддею було враховано, що підозрюваний є пенсіонером, а те, що він вживає алкогольні напої, на що також вказує прокурора, не свідчить про необхідність застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

При цьому, покладення слідчим суддею на підозрюваного обов`язку заборони спілкування зі свідками, потерпілим та іншим підозрюваним є лише одним з обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які покладаються на особу, до якої застосовано запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі з метою забезпечення її належної процесуальної поведінки і жодним чином не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, який, як вказує прокурор, не було встановлено слідчим суддею.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, за яких би підлягало до задоволення клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження виключно такий запобіжний захід є необхідним.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 грудня 2022 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4