Справа № 459/698/22
Провадження № 1-кс/459/1674/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2022 року слідчий суддя Червоноградського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 12.09.2022 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000290 від 28.04.2022,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2022 року скаржник звернулася в суд з вищевказаною скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 12.09.2022 про відмову в задоволенні її клопотання від 19.08.2022 про залучення її як потерпілої у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000290 від 28.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.

В обґрунтування якої послалася на те, що 18.10.2022 отримала постанову слідчого від 12.09.2022 про відмову у задоволенні її клопотання. Вважає її безпідставною та такою, що винесена з порушенням ст. 55 КПК України, тому просить скасувати вищезазначену постанову.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Як видно з матеріалів справи, відомості у ЄРДР №0000290 були внесені 28.04.2022 за ч. 1 ст. 364 КК України.

19.08.2022 року скаржник подала до Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області клопотання про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні, яке було зареєстроване у відділі поліції за вх. №В-421 від 19.08.2022.
Постановою слідчого СВ Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 12.09.2022 відмовлено в задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_2 потерпілою у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до мотивувальної частини оскаржуваної постанови, слідчий вказав, що відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Також зазначив, що ОСОБА_2 не вказала яку саме шкоду їй заподіяно і не надала будь яких доказів в підтвердження того, що їй було заподіяно таку. Вказав, що в ході досудового розслідування не зібрано доказів, які б вказували на заподіяння ОСОБА_2 будь- якої шкоди.
Скаржник не погоджується з таким рішенням слідчого, вважає, що останній безпідставно відмовив у визнанні її потерпілою у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Під моральною шкодою слід розуміти, крім іншого, втрати немайнового характеру внаслідок душевного дискомфорту, переживань, страждань, ускладнень особистого життя, що спричинені фізичним болем та стражданнями, які особа зазнала внаслідок протиправних дій, інші негативні наслідки у сфері особистого і суспільного життя, що стались внаслідок кримінального правопорушення або інших незаконних дій чи бездіяльності.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 439/397/17 зроблено правовий висновок про те, що поняття потерпілий є міжгалузевим, оскільки використовується як у кримінальному праві, так і в кримінальному процесі. Поняття потерпілий у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття потерпілий у кримінальному праві не має законодавчої дефініції. Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття потерпілий. Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Поняття потерпілий в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення. Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.
Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст.55 КПК України.
«Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч.1 ст.55 КПК (наприклад, заподіяння особі моральної шкоди як представнику певної частини суспільства; заподіяння моральної шкоди юридичній особі); неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.
При визначенні шкоди, як підстави для визнання особи потерпілим, необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням, тобто повинен існувати прямий зв`язок, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.
Отже, законодавцем чітко визначено статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначено момент виникнення прав та обов`язків потерпілого.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Разом з цим, скаржником до скарги не надано будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили, що на момент звернення із заявою про визнання потерпілою дійсно ОСОБА_2 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, як це передбачено ч.1 ст.55 КПК України.
Заявником не зазначено, в чому полягає спричинена їй шкода й не надано до суду жодного підтвердження таких аргументів, що засвідчували б очевидні ознаки спричинення останній шкоди, імовірних душевних страждань, переживань або фізичних страждань тощо, в розумінні положень ч.1 ст.55 КПК України. Такі докази не надано і на момент розгляду скарги.
Дослідивши оскаржувану постанову, слідчий суддя дійшов висновку, що постанова винесена правомірно, із дотриманням положень ст.110 КПК України в частині зазначення змісту обставин, які стали підставами для прийняття постанови, мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування, та слідчим прийнято рішення про відмову у залученні як потерпілої, навівши достатньо вагомі підстави та мотиви для такого рішення з посиланням на положення КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Фактичні обставини справи у світлі викладених норм права свідчать, що оскаржувана постанова є достатньо мотивованою та обґрунтованою.

Тому, зважаючи на відомості про кримінальне правопорушення, які внесені до ЄРДР за відповідною заявою, заявником не наведено конкретних фактів та достатніх даних щодо заподіяння їй шкоди кримінальним правопорушенням, що є обов`язковою передумовою для визнання особи потерпілою, а відтак, слідчий суддя не знаходить підстав для скасування оскаржуваної постанови.
За таких обставин та міркувань у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1