Єдиний унікальний номер 205/2827/22
1-кп/205/742/22
Єдиний унікальний № 205/2827/22
У Х В А Л А

01 грудня 2022 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000187 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
представників потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8
адвоката ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000187 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_4 було заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що існує наявність ризику незаконного впливу на потерпілу, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 разом зі своєю мати, яка є свідком в кримінальному провадженні, після зустрічі з потерпілою, почали здійснювати на останню тиск, з метою відмови від наданих раніше у судовому засіданні свідчень. Крім того, обвинувачений разом зі своїм захисником, скориставшись уразливим станом потерпілої, змусили її написати заяву про нібито фальсифікацію слідчим кримінального провадження, що свідчить про наявність ризику, а саме, спробі перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також, не перестав існувати ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння.
Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, захисник зазначив, щоризики, зазначені в ст. 177 КПК України, прокурором не доведені.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання. Пояснила, що будь-який вплив фізичного або психологічного характеру на неї з боку обвинуваченого або його мати не застосовується. Доповнила, що саме вона була ініціатором поновлення спілкування з ОСОБА_3 .
Представники потерпілої в судовому засіданні підтримали клопотання. Так, в судовому засіданні представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 , зазначив, що, на його думку, потерпіла ОСОБА_6 в силу свого стану здоров`я не може в повній мірі правильно оцінювати свої дії, впевнений, що на потерпілу здійснюється психологічний вплив з боку обвинуваченого та його мати.
Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думки обвинуваченого, його захисника, потерпілої, представників потерпілої приходить до наступного висновку.

Відповідно до практики ЄвропейськогоСуду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Застосування тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до свободи особистості, який закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Лабіта проти Італії від 06 квітня 2000 року, рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

В кожному випадку, як підкреслює Європейський Суд з прав людини, суд за своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав і інтересів.

Так, згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до рішення Європейського суду від 26 січня 1993 року «В. проти Швейцарії» …небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших факторів які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою.

Також, суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі Тодоров проти України, відповідно до якої для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачувань не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою; Єлоєв проти України від 06.11.2008, відповідно до якого навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, тяжкість обвинувачення не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Так, в судовому засіданні встановлено, що стороною обвинувачення не наведено жодних вагомих ризиків, які дають підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором в обґрунтування свого клопотання не надано жодних підтверджуючих документів, які б підтверджували наявність перелічених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того, всі доводи сторони обвинувачення з приводу психологічного примусу на потерпілу з боку обвинуваченого та його мати, в судовому засіданні самою потерпілою заперечуються.
Відповідно до ч.2 ст.194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону і приймаючи до уваги, що прокурором не надані докази на доведення обставин про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зазначених у клопотанні, суд не вбачає правових підстав для обрання запропонованого прокурором запобіжного заходу, а тому у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою відмовити.

Керуючись ст.ст.110, 177, 182, 183, 217, 334, 369, 371, 372 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Повний текс ухвали складений і оголошений учасникам судового провадження 05.12.2022 року о 11.30 год.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя ОСОБА_1