Справа №295/817/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000207 від 18.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль марки «Iveco», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 належить Військовій частині НОМЕР_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 .

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області, за процесуального керівництва прокурорів Житомирської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000207 від 18.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.01.2023 року близько 14 год 00 хвилин водій автомобіля Toyota Camry р/н НОМЕР_4 , рухаючись по 140-му км автодороги Київ-ЧОП зі сторони с. Кам`янка в напрямку с. Сонячне Житомирського району, під час здійснення маневру обгону автомобіля Iveco р/н НОМЕР_1 який рухався в попутному напрямку під керуванням ОСОБА_6 допустив зіткнення з автомобілем Renault Kangoo р/н НОМЕР_5 який рухався в зустрічному напрямку під керуванням ОСОБА_7 , після чого автомобіль Toyota Camry р/н НОМЕР_4 допустив зіткнення з автомобілем Audi A7р/н НОМЕР_6 , який рухався в зустрічному йому напрямку під керуванням ОСОБА_8 , та в подальшому автомобіль Toyota Camry р/н НОМЕР_4 допустив зіткнення з вказаним автомобілем Iveco р/н НОМЕР_1 . Внаслідок даної ДТП водій ,та пасажир автомобіля Audi A7р/н НОМЕР_6 , а також водій та пасажир автомобіля Toyota Camry р/н НОМЕР_4 отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані до лікувальних закладів.

В ході проведення огляду місця ДТП працівниками СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області було вилучено транспортний засіб, а саме: автомобіль марки «Iveco» реєстраційний номер НОМЕР_1 та поміщено на територію ГУНП в Житомирській області.

Постановою про визнання предмету речовим доказом від 18.01.2023 року автомобіль марки «Iveco» реєстраційний номер НОМЕР_1 , було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000207 від 18.01.2023 року.

Згідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на завдання арешту майна та з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи можливість використання транспортного засобу як доказу у кримінальному провадженні, який може містити інформацію як доказ факту, що встановлюється під час кримінального провадження, з метою збереження речового доказу для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, зокрема, проведення експертиз, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Iveco» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 належить Військовій частині НОМЕР_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1