Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/5557/20
Провадження № 1-кп/490/106/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бровари Київської області, є українцем, громадянином України, здобув середню спеціальну освіту, не є одруженим, має сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконує господарські роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , є таким, що не має судимостей, -

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

З 18 вересня 2019 року ОСОБА_4 проходить військову службу за контрактом у військовому званні солдат.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 244 від 18 вересня року його було зараховано до списків особового складу вказаної частини та поставлено на всі види забезпечення.

Наказом командира цієї ж № НОМЕР_2 від 01 жовтня 2019 року його було призначено на посаду гранатометника 2 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 зараховано до списків особового складу вказаної частини та поставлено на всі види забезпечення.

Проте, 18 листопада 2019 року о 08 годині 20 хвилин він не з`явився вчасно на службу без поважних причин та був відсутній на місці служби без поважних причин до 02 вересня 2020 року.

Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

1. Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини.

При цьому він пояснював, що залишив місце служби через необхідність догляду за хворою матір`ю.

Обвинувачений також вказував, що усвідомлює протиправність своїх дій, у содіяному кається та наразі бажає продовжити службу, оскільки розуміє необхідність такого для захисту Батьківщини.

Оскільки обставини та причини відсутності обвинуваченого за місцем служби протягом періоду з 18 листопада 2019 року до 02 вересня 2020 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин

Отже, ці обставини суд вважає встановленими.

2. Посилання обвинуваченого на необхідність догляду за хворою матір`ю, хоча за певних обставин й можуть вказувати про наявність причин нез`явлення до військової частини, що можуть бути визнані за поважні, не спроможні виправдати відсутності обвинуваченого за місцем служби протягом більш ніж дев`яти місяців.

Отже, суд вважає встановленим, що обвинувачений не з`являвся на службу у вказаний період без поважних причин..

З урахуванням наведеного суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує його явку з зізнанням та його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину та судовому розгляді кримінального провадження.

2. Окрім того, суд враховує, що ОСОБА_4 брав безпосередню участь у проведенні Антитерористичної Операції на території Донецької та Луганської областей, при цьому - брав безпосередню участь у бойових діях.

Цю обставину суд враховує таким чином.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військовий обов`язок громадян полягає ні в чому інакшому, як у захисті Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Військова служба ж, відповідно до частини 3 статті 1 цього Закону, є лише одним з елементів військового обов`язку.

ОСОБА_4 ж вчинив злочин проти порядку проходження військової служби.

З огляду на таке суд вважає, що попри те, що ОСОБА_8 грубо порушив військовий порядок, свій військовий обов`язок по суті він виконав.

В зв`язку із цим факт його участі у бойових діях суд на підставі частини 2 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступень тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

1. ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є віднесеним до категорії тяжких.

Враховує суд й те, що його нез`явлення на службу сталось не в період його участі у бойових діях, а його дії не мали негативних наслідків, окрім як порушення порядку проходження військової служби.

Наведене у сукупності істотно знижує суспільну небезпеку вчиненого ним злочину.

2. Дослідженням відомостей про особу ОСОБА_4 встановлено таке.

2.1. ОСОБА_4 на обліках в лікарів психіатра або нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, родину та міцні соціальні зв`язки.

2.2. Обставини проходження ОСОБА_4 військової служби можуть бути охарактеризовані таким чином

(а) 31 жовтня 2013 року він вперше уклав контракт про проходження військової служби.

Протягом періоду з 01 червня по 05 серпня 2014 року, що обвинувачений брав участь у проведенні Антитерористичної Операції.

Протягом періоду з 27 листопада 2014 року до 10 лютого 2016 року він не з`являвся на службу без поважних причин, в зв`язку з чим, з огляду на участь в Антитерористичній Операції, він був направлений для подальшого проходження служби до дисциплінарного батальйону.

(б) 18 вересня 2019 року він уклав новий контракт про проходження військової служби.

Наразі за місцем проходження служби, не зважаючи на факт вчинення ним злочину, що є предметом розгляду в межах цього кримінального провадження, він характеризується позитивно.

Визначення виду та міри покарання.

1. Частина 4 статті 407 Кримінального Кодексу України передбачає один вид основного покарання - позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

2. Але наведені вище обставини у їх сукупності, а саме

-вказані вище відомості про особу обвинуваченого, зокрема - щодо його ставлення до скоєного та до військової служби

-вказані вище відомості, що свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки вчиненого ним злочину

-наявність встановлених судом обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , зокрема, те, що:

1.обвинувачений по суті свій військовий обов`язок виконав;

2.щиро покаявся у скоєному, з`явився із зізнанням та сприяв кримінальному провадженню.

свідчать про істотне зниження суспільної небезпеки особи обвинуваченого та вчиненого ним злочину.

У своїй сукупності ці обставини дозволяють на підставі частини 1 статті 69 Кримінального Кодексу України призначити ОСОБА_4 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України.

3. З огляду на таке суд вважає за можливе обрати йому покарання у вигляді штрафу.

При визначенні розміру штрафу, який слід стягнути з обвинуваченого, суд враховує вимоги статті 53 Кримінального Кодексу України щодо розмірів штрафів, які можуть бути призначені за вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, а також відомості про його особу, зокрема про обставини проходження ним військової служби.

Виходячи з цього суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді штрафу в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у сумі 5.950 грн.

4. Прокурор пропонує призначити обвинуваченому покарання за вчинення цього злочину без урахування наведеного вище та виходячи лише з необхідності підтримання військової дисципліни.

Але відповідно до статті 3 Дисциплінарного Статуту Збройних Силу України військова дисципліна досягається не шляхом застосування кари та залякування військовослужбовців, але шляхом поєднання, зокрема повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу, їх справедливого ставлення до підлеглих.

Та в цьому випадку виявом справедливості є питання відповідності засобів репресії вчиненому правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за правопорушення повинно бути домірним вчиненому.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини

Та призначене судом покарання, на відміну від запропонованого прокурором, повністю відповідає цим вимогам, адже повною мірою враховує ставлення обвинуваченого до служби, його внесок у захист територіальної цілісності та незалежності України, інші відомості про його особу, характер вчиненого ним правопорушення.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України у вигляді штрафу у розмірі 350 /трьохсот п`ятдесяти/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян /у сумі 5.950 грн./

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_10 =

20.03.2023