Справа №295/618/23
УХВАЛА

Іменем України

03.03.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», -

встановив:

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році».

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд розглядає клопотання у його відсутність.

Представник установи просив вирішити питання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» відповідно до вимог закону.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженому.

Дослідивши матеріали особової справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_3 засуджений вироком Головинського районного суду м. Москви російська федерація від 11.02.2013 за ст.ст. 126 ч.2 п. "а,в,г,з", 163 ч.2 п. "а,в,г", 162 ч.2, 69 ч.3 КК РФ до 10 років позбавлення волі.

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 24.05.2018 ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за ст.187 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. Зараховано у строк відбуття покарання час перебування під вартою у РФ та етапування з РФ до України - після звільнення від відбуття покарання, призначеного вироком Головинського районного суду м. Москви від 11.02.2013.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 10.02.2020 вирок від 24.05.2018 залишено без змін.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 28.09.2021 визначено порядок застосування покарань за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 24.05.2018, з урахуванням вироку Головинського районного суду м. Москви від 11.02.2013. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, з урахуванням відбутого на час постановлення вироку від 24.05.2018 покарання за вироком Головинського районного суду м. Москви рф від 11.02.2013, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити засудженому ОСОБА_3 остаточне покарання - 7 років позбавлення волі. Зараховано ОСОБА_3 у строк покарання за даним вироком час перебування його під вартою у російській федерації та етапування з російської федерації до України для розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про амністію в 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи, зазначені у ст. 1 Закону, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Закон України «Про амністію у 2014 році» набрав чинності 19.04.2014, а отже ОСОБА_3 не відбув половини строку покарання на день набрання чинності ЗУ «Про амністію у 2014 році».

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи та надану суду особову справу ОСОБА_3 , відсутні підстави для задоволення клопотання останнього, тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 9 Закону України «Про амністію у 2014 році», ст.ст. 537, 539 КПК України,-

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році».

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя