КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №373/870/22
Провадження №11-кп/824/3780/2022 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала

Іменем України

17 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000003 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 серпня 2022 року у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Цикова, Чемеровецького району, Хмельницької області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.08.2022 ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк перебування його під вартою з моменту його затримання (03.01.2022) із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у виді тримання під вартою продовжено до вступу вироку у законну силу, але не довше ніж на 60 днів.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати в розмірі 26918 грн. (двадцять шість тисяч дев`ятсот вісімнадцять) гривень 42 коп.

Арешт накладений на майно ухвалою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.01.2022 скасовано.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 02.01.2022 приблизно о 17 год. 30 хв. приїхав до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , де на той час знаходився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає в даному будинку та відпочивав в спальній кімнаті лежачи на ліжку. Зайшовши до спальної кімнати вищевказаного будинку, щоб розібратися з приводу телефонного дзвінка ОСОБА_9 до ОСОБА_10 , під час якого ОСОБА_9 висловив останній зізнання в коханні, у ОСОБА_6 з мотивів ревнощів виник злочинний умисел спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Без відриву у часі, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, при цьому не бажаючи заподіяння смерті ОСОБА_9 , однак свідомо допускаючи її настання, ОСОБА_6 наблизився до ОСОБА_9 , та умисно наніс останньому не менше семи ударів кулаками своїх рук по голові, чим заподіяв ОСОБА_9 , згідно висновку експерта, тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, а саме синці в області обличчя, рану лобу зліва, крововиливи в м`які тканини голови та обличчя, перелом медіальної стінки лівої орбіти, закриту черепно-мозкову травму з крововиливом під тверду та м`яку мозкові оболонки та шлуночки мозку, що у подальшому призвело до смерті потерпілого ОСОБА_9 04.01.2022 о 08 год. 05 хв. в приміщенні КНП «Бориспільська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування».
Після заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , не надаючи будь-якої допомоги потерпілому, покинув місце вчинення кримінального правопорушення та поїхав до місця свого тимчасового проживання, що по АДРЕСА_2 .
Згідно висновку судово-медичного експерта №14Д/12/ від 28.04.2022, смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під тверду та м`яку мозкові оболонки та шлуночки мозку.

Дії ОСОБА_6 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, які виразилися у заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вирок суду першої інстанції постановлено без урахування всіх обставини справи, на доказах, які є недопустимими, а в основу вироку покладено припущення, просить вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.08.2022 щодо ОСОБА_6 , скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. А у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, призначити покарання з урахуванням ст. 69 КК України у зв`язку із наявністю декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, сильне душевне хвилювання, наявність невиліковної хвороби ВІЛ та малолітньої дитини на утриманні.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що вину у умисному протиправному нанесенні тілесних ушкоджень, в чому обвинувачується її підзахисний не було доведено, а ні під час досудового розслідування, а ні під час судового розгляду.

Крім того, апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не додано жодного доказу на підтвердження наявності умислу на нанесення тілесних ушкоджень, так само як і судом не зазначено, які докази підтверджують наявність умислу на заподіяння саме тяжких тілесних ушкоджень, на підтвердження зазначає наступне: 1) що під час слідчого експерименту ОСОБА_6 зазначив, що не бажав смерті і не мав умислу на несення тілесних ушкоджень, а хотів лише поставити синці та ушкодження носа; 2) що відповідно до висновку експерта №1 від 03.01.2022 при експертизі у ОСОБА_6 виявлено ушкодження по одному садну на тильній поверхні лівої кисті, у проекції між фалангових суглобів 3 та 4 фалангах пальців та на тильній поверхні правої кисті в проекції 4 та 3 п`ясткових кісток, однак не зазначено строк утворення таких ушкоджень, а тому зазначений доказ не підтверджує факту нанесення тілесних ушкоджень; 3) також про відсутність умислу свідчить допит обвинуваченого, де він зазначив, що вдарив ОСОБА_9 3-4 рази внутрішньою стороною долоні та що бачив як в нього пішла кров з носа, і обвинувачений навіть припустити не міг тяжких тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , оскільки сам колись ламав ніс і знає скільки при цьому крові; 4) відсутність умислу підтверджується показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні зазначила, що обвинувачений 02.01.2022 приблизно о 21 год. 30 хв. дзвонив ОСОБА_9 , щоб дізнатися про його стан здоров`я, тобто обвинувачений не припускав, що його дії могли спричинити такий сильний розгляд здоров`я у ОСОБА_9 та для якого його потрібна госпіталізація.

Також апелянт вказує, що судом не взято до уваги той факт, що не повідомлення обвинуваченим швидкої допомоги про стан здоров`я потерпілого було зумовлено тим, що він зіткнувся з дружиною ОСОБА_9 при виході з будинку, а тому передбачав, що при необхідності вона викличе швидку. Також про це свідчать покази потерпілого ОСОБА_12 , потерпілої ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_11 , про те, що коли ОСОБА_11 зіткнулася з обвинуваченим і запитала, чи він вбив ОСОБА_9 , обвинувачений відповів, що з ним все нормально. До того ж, як було сказано під час слідчого експерименту, обвинувачений відтягнув ОСОБА_9 з калюжі крові, для того, щоб той не захлинувся кров`ю, бо як казав обвинувачений, він знає скільки крові при зламаному носі. А також, як вбачається із показів потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_11 , обвинувачений ввечері 02.01.2022 дзвонив на телефон до ОСОБА_9 , щоб запитати як його здоров`я і чи все з ним добре.

Апелянт звертає увагу суду, і на те, що обвинувачений не заперечує того факту, що він приїздив то ОСОБА_9 та наніс йому тілесні ушкодження, фактично частково визнаючи свою вину, але обвинувачений не погоджується з тим, що в нього був умисел на нанесення саме тяжких тілесних ушкоджень та з правової кваліфікацією.

Крім того, апелянт зазначає, що не погоджується з вироком суду в частині, де вказано, що доводи захисника про недопустимість доказів не знайшли свого підтвердження, адже судом визнано допустимими докази без дотримання норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

1. Щодо недопустимості протоколу огляду місця події від 02.01.2022 апелянт вказує, що судом не взято до уваги, те що доступ до домоволодіння було надано ОСОБА_11 , яка не є власником, про що було зазначено в ухвалі слідчого від 05.01.2022, що тягне за собою визнання зазначеного доказу недопустимим відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України.

Також апелянт зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, проведений 02.01.2022 огляд до ухвали слідчого не був пов`язаний із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, а тому протокол відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК Украйни є недопустимим доказом, так як отриманий до отримання дозволу на огляд/обшук в порушення норм чинного законодавства.

2. Щодо недопустимості протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03.02.2022 апелянт зазначає, що судом не взято до уваги, те що у поручення норм ч. 6 ст. 228 КПК України, в зазначеному протоколі фото №1 має різку відмінність від інших фото, а саме, те що на задньому плані зображено частину календаря. Крім того, зазначена слідча дія була проведена 03.02.2022, тобто тоді, коли обвинуваченого вже було затримано в порядку ст. 208 КПК України та у слідчих була можливість провести впізнання особи не за фотознімками та не було жодних обставин, які б перешкоджали цьому. На момент проведення вказаної слідчої дії обвинувачений перебував під вартою та щодо нього вже здійснювалося досудове провадження, тому слідчий мав можливість провести упізнання особи за зовнішнім виглядом, але не скористався такою можливістю, що тягне за собою порушенням норм діючого кримінального-процесуального законодавства.

Крім того, апелянт вказує, що в протоколі пред`явлення особи для впізнання в порушення норм КПК України не зазначено за якими ознаками зовнішнього вигляду і прикметами цієї особи ОСОБА_11 впізнає особу, а також відсутній опис усіх осіб, які пред`являлися для впізнання за номерами від одного до чотирьох.

3. Щодо недопустимості висновку експерта №14д/12 апелянт зазначає, що вказаний висновок був проведений з порушенням п. 3.8 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. № 6, де зазначено, що проведення експертизи повинно бути закінчене протягом одного місяці з дня отримання всіх необхідних матеріалів, а при перевищені експертом встановлених строків він повинен дати усне роз`яснення причин затримки начальнику бюро і направити про це письмове повідомлення особі, яка призначила експертизу, а вищевказаний висновок експерта проводився з 10.02.2022 по 28.04.2022, тобто протягом більше ніж 2 місяці. Крім того, до суду стороною обвинувачення не додано постанову про призначення експертизи, а отже не можливо з`ясувати чи було додержано вимог законодавства при призначення та проведені вищевказаної експертизи.

Також апелянт звертає увагу, що у висновку експерта зазначено, що експертизу, проведено на підставі висновку експерта №125 від 05.01.2022, однак зазначений висновок відсутній у матеріалах справи та не надавався як доказ.

Крім того, апелянт вказує, що вищевказаний висновок експерта, було проведено у порушення норм ст. 102 КПК України, а саме не зазначено жодного методу чи методики відповідно до якої проводилася експертиза.

4. Щодо недопустимості висновку судово-психіатричної експертизи №32 апелянт зазначає, що не було дотримано положень законодавства України, а саме: порушено право на захист обвинуваченого, порушено право на відвід - в тому числі експерту та порушено порядок проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженої наказом МОЗ України від 08.05.2018 №865.

Крім того, апелянт вказує, що до суду стороною обвинувачення не додано постанову про призначення зазначеної експертизи, а отже не можливо з`ясувати чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведенні експертизи.

5. Щодо недопустимості висновків експерта від 29.06.2022 № СЕ-19/111-22/153-БД, від 29.06.2022 №СЕ-19/111-22/1587-БД, від 29.06.2022 №СЕ-19/111-22/1585-БД, від 04.07.2022 №СЕ-19/111-22/1584-БД апелянт зазначає, що питання недопустимості експертизи як доказу, постало з підстав відсутності незалежності експерта, який входить до одного й того самого відомства, що й слідчий, що призначив експертизу, яке очолює один керівник. Тому у експерта й слідчого може бути одна зацікавленість у розкритті злочину у будь який спосіб, а також наявний вплив на обох керівництв МВС. Крім того, стороною обвинувачення до суду не надано постанови про призначення зазначених експертиз, а отже не можливо з`ясувати чи було додержано вимоги законодавства при призначенні та проведені експертизи.

Також апелянт вказує, що постанова про призначення експертизи (висновок експерта від 04.07.2022 №CE-19/111-22/1584-БД) була отримана Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України 13.01.2022, тобто фактично експертиза проводилась більше ніж 5 місяців в порушення вимог пункту 3.8. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. № 6, проведення експертизи повинно бути закінчене протягом одного місяця з дня отримання від органів дізнання, попереднього слідства або суду всіх необхідних матеріалів. А твердження суду, з приводу неможливості вчасного проведення експертизи завадила збройна агресія з боку Росії, спростовується тим, що на проведення зазначеної експертизи було витрачено 31,40 експертогодин згідно з довідкою про витрати на проведення експертизи. Тобто проведення експертизи мало закінчитись в строк до одного місяця, так як і передбачено чинним законодавством. Те саме стосується й висновків експерта від 29.06.2022 № СЕ-19/111- /22/1583-БД, від 29.06.2022 №CE-19/111-22/1587-БД та від 29.06.2022 №CE-19/111-22/1585-БД. Експертами витрачено відповідно 30,40 експертогодин, 21, 20 експертогодин та 23,40 експертогодин, а постанову про призначення експертиз Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України отримано 13.01.2022.

Апелянт також зазначає і про те, що судом не взято до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме, щире каяття, яке відобразилося в тому, що обвинувачений неодноразово говорив, що він визнає, що наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 , що він звертався до потерпілих з пропозицією відшкодувати кошти хоча б на похорон ОСОБА_9 , однак ті відмовилися.
Крім того, у обвинуваченого, наявна ще одна обставина, яка пом`якшує покарання, а саме активне розкриття кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що всі слідчі дії, які були проведенні, здійснювалися за добровільної згоди обвинуваченого, а також те, що 03.01.2022 обвинувачений за власним бажанням з`явився до відділу поліції №1 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, що підтверджується показами свідка ОСОБА_10 .
Також апелянт зазначає, що нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 було здійснено в стані сильного душевного хвилювання, оскільки як вбачається із допиту обвинуваченого, він був обурений, тим, що ОСОБА_9 подзвонивши ОСОБА_14 , сказав, що він її кохає.
Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано те, що обвинувачений хворіє на невиліковну хворобу ВІЛ, має на утриманні неповнолітню дитину, що підтверджується доказами, наданими стороною захисту, та не надано оцінки цим фактам.

Потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомленими про дату та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явилися. При з`ясуванні причин неявки в судовому засіданні, шляхом телефонного дзвінка, потерпілий ОСОБА_12 , перебуваючи на гучномовці, вказав про неможливість прибуття в судове засідання обох потерпілих та не заперечував проти проведення апеляційного розгляду у їх відсутність. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено без участі потерпілих.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги,вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши за клопотанням сторони захисту письмові докази у провадженні, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України за обставин, викладених у вироку обґрунтовані сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.
Зокрема, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який показав що 02.01.2022 о 17 год. 45 хв. під час розмови із своєю матір`ю - ОСОБА_11 він зрозумів, що з його батьком сталась якась пригода. Мати повідомила, що батько весь в крові, однак не змогла чітко пояснити, що трапилось. Потерпілий зателефонував дядьку - ОСОБА_15 , який живе по сусідству, та попросив сходити подивитись що відбувається. Через деякий час йому зателефонував ОСОБА_15 та повідомив, що його батько - ОСОБА_9 весь в крові та його забрала карета швидкої, яку викликала ОСОБА_11 . До приїзду бригади ШМД ОСОБА_15 тримав голову ОСОБА_9 фіксуючи язик, щоб той не захлинувся кров`ю. Тоді він поїхав в Бориспільську ЦРЛ, куди доставили його батька та дізнався від лікаря, що стан ОСОБА_9 дуже важкий, батька прооперували вночі, і 04.01.2022 близько 08 год. 00 хв до ОСОБА_12 зателефонували з лікарні та повідомили про смерть. Також, ОСОБА_12 вказав про те, що зі слів його матері вона заходячи до будинку 02.01.2022 приблизно о 17 годині зустріла незнайомого їй чоловіка, який виходив з будинку і на її запитання хто він такий, і де її чоловік відповів «Все нормально». ОСОБА_11 одразу зайшла в кімнату де побачила ОСОБА_9 який лежав на підлозі і був весь в крові. Незадовго до цього ОСОБА_9 телефонував їй на мобільний та просив прийти додому та взяти собаку, бо на подвір`ї хтось ходить.
З показань потерпілої ОСОБА_13 слідує, що 02.01.2022 до неї на мобільний зателефонувала матір - ОСОБА_11 , сказала що вона не знає, що трапилось, але батько весь в крові і вона викликала ШМД. Також ОСОБА_11 повідомила свідку що близько 17 години того дня їй телефонував батько та просив прийти додому і взяти собаку бо в дворі хтось ходить. Приблизно о 18:30 потерпілій зателефонувала тітка - ОСОБА_16 і повідомила, що батько у важкому стані і його відвезли до лікарні. 04.01.2022 потерпілій зателефонував брат - ОСОБА_12 і повідомив що батько помер в лікарні. ОСОБА_13 додала, що батько іноді випивав.
02.01.2022 вона розмовляла з ним по телефону приблизно о 16 годині і він сказав що у нього все добре. Був тверезий.
З показань свідка ОСОБА_17 , вбачається, що 02.01.2022 приблизно о 17:45 їй зателефонувала свекруха - ОСОБА_11 , яка була в паніці і повідомила що ОСОБА_9 весь в крові, але не могла чітко пояснити що трапилось. Повідомила, що тестя забрали до лікарні. На наступний день (03.01.2022) ОСОБА_11 розповідала, що їй телефонував якийсь чоловік та запитував про здоров`я тестя. ОСОБА_11 також розповідала свідку, що 02.01.2022 близько 17 години їй телефонував ОСОБА_9 і просив прийти додому із собакою і в дверях вона зустріла незнайомого їй чоловіка, який виходив з будинку та на її запитання про те, що відбувається, відповів, що все нормально, та пішов, а ОСОБА_11 зайшовши до кімнати будинку знайшла на підлозі свого чоловіка, який був весь в крові.
Свідок ОСОБА_11 показала, що 02.01.2022 о 17 годині вона знаходилась у матері в АДРЕСА_4 . В 17:23 зателефонував її чоловік ОСОБА_9 і попросив прийти до хати із собакою, бо в дворі хтось ходить. Від будинку її матері до їх домоволодіння вона дійшла за декілька хвилин пішки. Біля будинку побачила машину марки ВАЗ білого кольору. Свідок зайшла в коридор будинку та на зустріч їй вийшов невідомий чоловік. В руці він тримав її господарську сумку, в якій було молоко. Одягнутий був в темний одяг. Свідок запитала його «що ви зробили з чоловіком, ви його вбили?» той відповів «ні не вбив, все добре» і вийшов з хати. ОСОБА_11 зайшла до кімнати і побачила свого чоловіка, який лежав на полу весь в крові і хрипів. ОСОБА_9 був без свідомості. ОСОБА_11 викликала швидку і поліцію та почала телефонувати дітям. Прийшов її брат ОСОБА_15 який допомагав до приїзду швидкої. ОСОБА_9 забрали до лікарні. Приблизно о 21:30 на мобільний телефон зателефонували (висвітилось ім`я « ОСОБА_18 ») і чоловічий голос, схожий на голос обвинуваченого запитав «Чи оклигав ОСОБА_19 ?» вона відповіла «так».
Свідок ОСОБА_10 показала, що на момент цих подій вона проживала з ОСОБА_6 разом близько двох місяців. Ввечері 02.01.2022 ОСОБА_10 і ОСОБА_6 знаходились у неї вдома за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 працював на підприємстві, яке знаходилось поруч з її роботою. 02.01.2022 ОСОБА_9 телефонував їй та привітав з Новим роком. Зв`язок був поганий і декілька разів переривався. Вітаючи її, ОСОБА_9 сказав « ОСОБА_20 , я тебе кохаю». Це почув ОСОБА_6 , забрав у неї мобільний, сів в машину і поїхав. Коли виїжджав був в одязі темного кольору. На вулиці було вже темно. ОСОБА_6 повернувся приблизно за 20-30 хвилин. Вона вже відпочивала. ОСОБА_6 пояснив їй, що вдарив ОСОБА_9 один раз, той впав та він поїхав. Села, де проживає свідок та потерпілий знаходиться поруч та від її будинку до будинку, де проживав ОСОБА_9 їхати на автомобілі приблизно 10-15 хвилин. Свідок пояснила, що ОСОБА_9 працював неподалік і продавав їй молоко. Завжди привітно до неї ставився. Відносини у них були суто товариські. ОСОБА_9 набагато старший за неї та його ставлення, в тому числі і вислови, вона сприймала більш як батьківські, гумористичні. Ніколи ОСОБА_9 не давав приводу вважати, що він бажає інтимних стосунків. В телефоні у неї він підписаний як « ОСОБА_21 ». Телефон не має обмежень безпеки щодо доступу, і ОСОБА_6 забравши її телефон, телефонував на мобільний ОСОБА_9 після її з ним розмови. Коли обвинувачений вийшов із хати, вона сподівалась що він нікуди не поїде, а заспокоїться і вернеться додому. Про те, що сталось вона дізналась на другий день від працівників поліції.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 05.01.2022, за участі підозрюваного ОСОБА_6 та додатку до протоколу, яким є компакт-диск з відеозаписом проведення слідчого експерименту від 05.01.2022 за участю ОСОБА_22 , який було переглянуто в судовому засіданні суду першої інстанції, слідує, що в ході його проведення обвинувачений демонструє за допомогою статиста, як саме він наносив удари потерпілому, як підіймав ОСОБА_9 після того, як він впав після першого удару, та як тримаючи лівою рукою за одяг, правою рукою наніс ще декілька ударів в обличчя (арк. 86-90).
Згідно із витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.01.2022, номер кримінального провадження 0000003, дата реєстрації провадження 03.01.2022 11:00:39, правова кваліфікація кримінального правопорушення: (КК України) ст.121 ч.2. (арк. 91).
Відповідно до рапорту від 02.01.2022, до чергової частини відділення поліції №1 Бориспільського РУП зі служби «102» 02.01.2022 в 17:53 надійшло повідомлення ОСОБА_11 про те, що в АДРЕСА_3 , невідомі особи нанесли тілесні ушкодження її чоловіку ОСОБА_9 (арк. 93).
Згідно із протоколом огляду місця події від 02.01.2022, додатком до якого є ілюстративна таблиця, огляд проведено за адресою: АДРЕСА_3 , яким зафіксовано місце події та сліди вчинення кримінального правопорушення (арк.99-106).
Відповідно до протоколу ОМП від 03.01.2022, оглянуто мобільний телефон належний ОСОБА_23 , зокрема вихідні дзвінки на мобільний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_9 (арк. 113-119).
Згідно із довідкою від 02.01.2022 та від 03.01.2022, о 19:45 02.01.2022 до відділення екстреної медичної допомоги КНП «ББЛІЛ» доставлений ОСОБА_9 із діагнозом кома, струс головного мозку, ЗЧМТ (арк. 123, 124).
Протоколом огляду місця події (одягу потерпілого) від 06.01.2022 (арк. 126-127).
Згідно із постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, одяг ОСОБА_9 в який він був вдягнений в момент вчинення злочину та його мобільний телефон визнано речовими доказами. Ці речі віддані для зберігання до ВП №1 Бориспільського РУП (арк. 128-130).
Відповідно до висновку експерта № 1 від 03.01.2022, у ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: саден на тильній поверхні лівої кисті, у проекції міжфалангових суглобів 3 та 4 фалангах пальців; по одному садну на тильній поверхні правої кисті в проекції 4 та 3 п`ясткових кісток (арк.131-132).
Згідно із лікарським свідоцтвом про смерть №12 від 05.01.2022, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Причиною смерті стали травматичні крововиливи під тверду та м`яку мозкові оболонки та в шлуночки мозку (арк. 134).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.02.2022, ОСОБА_11 впізнала на фотознімку №1 за статурою, приблизним віком, кольором волосся та зачіскою, структурою обличчя ОСОБА_6 , як особу яка 02.01.2022 перебувала в її будинку в АДРЕСА_3 (арк.135-136).
Згідно із протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 03.01.2022, ОСОБА_6 затримано 03.01.2022 (арк. 139-142).
Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 підтверджується, що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (арк. 143).
Згідно із ухвалою слідчого судді Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.01.2022 накладено арешт на 5 металевих виделок; фарфорова чашка білого кольору; прозора чарка; металевий кухоль з накипом чорного кольору; пляшка із-під горілки «Пшенична»; 3 наволочки з плямами бурого кольору, схожі на кров; 1 простирадло з слідами речовини бурого кольору; 1 підковдра з слідами речовини бурого кольору; 6 недопалків з цигарок; коробка з-під цигарок «JIN LING» з слідами речовини бурого кольору; 2 коробки з-під сірників з слідами речовини бурого кольору; 2 марлеві відрізи зі змивами речовини бурого кольору, схожими на кров; килимок з слідами речовини бурого кольору; куртку зимову чорного кольору з написом біля коміру «Fiery»; ботики зимові чорного кольору (арк. 149-150).
Вказане майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні постановою слідчого від 04.01.2022 року (арк. 144-145)
Відповідно до висновку судово - психіатричного експерта №32 від 12.01.2022, ОСОБА_6 під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, не перебував в тимчасово хворобливому розладі психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними під час вчинення інкримінованого йому діяння та на момент проведення експертизи (арк. 212-214).
Згідно із протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.02.2022, щодо інформації про вхідні та вихідні дзвінки, а також текстові повідомлення за період з 08:01 год. 02.01.2022 по 11:00 год. 03.01.2022 з терміналів мобільного зв`язку за номерами мобільних телефонів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 . Зазначена інформація дана на СД диску, який є додатком до протоколу та у виді паперової роздруківки, яка також є додатком до протоколу, надана слідчому на підставі ухвали слідчого судді від 17.01.2022. Даний доказ містить інформацію, яка підтверджує з`єднання між мобільними телефонами, який належав ОСОБА_9 та свідку ОСОБА_10 . Час з`єднання між абонентами відповідає обставинам викладеним в обвинувальному акті. (арк. 158-165).
Відповідно до висновку № 14/д/12/ від 28.04.2022, смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої черепно - мозкової травми з крововиливом під тверду та м`яку мозкові оболонки та шлуночки мозку. Також, виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в області обличчя, рана лобу зліва, крововиливи в м`які тканини голови та обличчя, перелом медіальної стінки лівої орбіти (по даним МР головного мозку), закрита черепно - мозкова травма з крововиливом під тверду та м`яку мозкові оболонки та шлуночки мозку. Описані тілесні ушкодження оцінюються в сукупності та утворились від дії тупого предмету (предметів) і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень». Вказані тілесні ушкодження могли утворитись в час та за обставин вказаних в протоколі слідчого експерименту від 05.01.2022 (арк. 173-175).
Згідно із висновком експерта № СЕ-19/111-22/1584-БД від 04.07.2022, на наданій на дослідження куртці ОСОБА_6 , виявлено кров людини. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові на куртці ОСОБА_6 (об`єкт 1.1) збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_9 . Ймовірність випадкового збігу цих генетичних ознак складає 1,97x10-31 (арк. 185-194).
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-22/1583-БД від 29.06.2022, на наданому для дослідження об`єкті 1.1 (правому ботинку) який належить ОСОБА_6 виявлено генетичні ознаки (ДНК-профіль слідів крові) зразка крові ОСОБА_9 (арк. 198-205).
Згідно із висновком експерта № СЕ-19/111-22/1585-БД від 29.06.2022, встановлені генетичні ознаки зразка крові (ДНК-профіль) ОСОБА_9 (арк. 210-217).
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-22/1587-БД від 29.06.2022, встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_6 (арк. 220-226).
Наведений комплекс доказів судом першої інстанції належним чином досліджено та детально викладено у вироку, всім вказаним доказам надана відповідна оцінка, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності та їх достатності. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей, а тому суд першої інстанції правильно обґрунтував ними обвинувачення ОСОБА_6 та вірно кваліфікував дії за ч.2 ст. 121 КК України.
Також, судом першої інстанції, за результатами судового розгляду, правильно дана оцінка показанням обвинуваченого ОСОБА_6 , який частково визнав свою вину, зокрема не заперечував, що вдарив потерпілого ОСОБА_9 долонею правої руки по обличчю, від чого ОСОБА_9 впав на диван, після чого він підвів його та вдарив по обличчю ще декілька разів. Однак, вказав, що вбивати потерпілого, не хотів, їхав з метою провчити шляхом легкого побиття з мотивів ревнощів, пояснивши, що бив виключно долонями, а садна на тильних сторонах рук він отримав на роботі та обґрунтовано визнано, що такі показання обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень спростовуються зібраними у справі та дослідженим в ході судового розгляду, доказам.
Так, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечним, протиправним діянням та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки) При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання перинного.
Встановлюючи суб`єктивні ознаки складу злочину умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст. 121 КК України) слід виходити з того, що ознаками суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, є умисел на заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в прямій і непрямій формі.
Як встановив суд першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 умисно завдав потерпіломуОСОБА_9 не менше семи ударів кулаками своїх рук по голові, чим заподіяв останньому, згідно висновку експерта, тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, а саме синці в області обличчя, рану лобу зліва, крововиливи в м`які тканини голови та обличчя, перелом медіальної стінки лівої орбіти, закриту черепно-мозкову травму з крововиливом під тверду та м`яку мозкові оболонки та шлуночки мозку, що у подальшому призвело до смерті потерпілого ОСОБА_9 .
Наведені обставини в сукупності з даними щодо локалізації та характеру утворення тілесного ушкодження, а також поведінки обвинуваченого, який особисто підтвердив, що після нанесення потерпілому удару, той впав, однак він підвів його і продовжив наносити удари в голову, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення, не надавши потерпілому будь-якої допомоги, свідчать про те, що ОСОБА_6 , не міг не усвідомлювати можливості настання таких суспільно небезпечних наслідків. При цьому, як правильно встановив суд першої інстанції, тяжкість цих наслідків, а саме, яку шкоду здоров`ю буде фактично заподіяно потерпілому, у його свідомості не було конкретизовано, тобто він діяв з невизначеним умислом, а тому відповідальність має бути за фактичними наслідками, які настали, - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя потерпілого в момент їх заподіяння, наслідком яких стала смерть потерпілого.
Зазначені обставини вказують на наявність у діях обвинуваченого ознак складу злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 телефонував на телефон ОСОБА_11 і цікавився станом здоров`я потерпілого, що свідчить про те, що обвинувачений не усвідомлював спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, є непереконливими, оскільки, на думку колегії суддів, зазначені обставини, навпаки вказують про те, що обвинувачений передбачав, що в результаті такої його поведінки було заподіяно шкоду здоров`ю потерпілому, і саме для конкретизації тяжкості цих наслідків, він і цікавився станом потерпілого. Крім того, твердження захисника про те, що обвинувачений відтягнув потерпілого з калюжі крові, щоб той не захлинувся, навпаки підтверджує, те, що обвинувачений не міг не усвідомлювати суспільно небезпечні наслідки свої дій, враховуючи, що після нанесення ударів потерпілий перебував в безпорадному стані і потребував допомоги.
Посилання захисника на те, що обвинувачений не викликав швидку медичну допомогу, оскільки при виході з будинку зіткнувся з дружиною потерпілого, а тому передбачав, що при необхідності вона викличе швидку, жодним чином не спростовують того, що обвинувачений будь-яких дій, спрямованих на надання потерпілому медичної допомоги не вчинив, до того ж, те, що обвинувачений передбачав, що від його дій, потерпілому може знадобитись допомога, лише підтверджує, що він цілком усвідомлював спричинення шкоди здоров`ю потерпілому та можливість настання суспільно небезпечних наслідків від своїх дій.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про недопустимість протоколу огляду місця події від 02.01.2022, зважаючи на те, що вказану слідчу дію було проведено всупереч порядку передбаченому кримінальним процесуальним законом, а саме без ухвали слідчого судді та добровільної згоди власника будинку, то вони є безпідставними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, підставою для огляду місця події (житла) стало повідомлення о 17 год. 53 хв. 02.01.2022 про заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень. З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд місця події 02.01.2022 о 18 год. 00 хв. в будинку по АДРЕСА_3 , отже зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалась з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу суду.
Більш того, дружина потерпілого - ОСОБА_11 надала письмову згоду на огляд будинку, де вона проживала з ОСОБА_9 і де йому було заподіяно тілесне ушкодження, при цьому зважаючи на те, що саме ОСОБА_11 повідомила про вчинення кримінального правопорушення, а її чоловік, був доставлений у відділення екстреної медичної допомоги КНП «ББЛІЛ» із діагнозом кома, струс головного мозку, ЗЧМТ (арк. 123, 124), жодних сумнівів про добровільність надання такої згоди у колегії суддів не викликає. З протоколу обшуку вбачається, що ця слідча дія відбувалась за участі двох понятих, а також ОСОБА_11 , яка, як дружина потерпілого, законно користувалась цим будинком. Учасники цієї слідчої дії будь-яких зауважень до протоколу огляду не вносили, що підтверджується їх підписами.
Крім того, 05.01.2022 ухвалою слідчого судді за клопотанням слідчого про проведення обшуку в межах кримінального провадження №0000003 від 03.01.2022, узаконено проведення вказаної слідчої дії та встановлено, що у слідчого були підстави для проникнення без попередньої ухвали слідчого судді, оскільки в ньому сталась подія, пов`язана з безпосереднім переслідуванням невизначеного кола осіб, які могли бути підозрюваними у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, огляд місця події від 02.01.2022 здійснено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а докази отриманні в результаті проведення зазначеної слідчої дії, є належними та допустимими, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги захисника провизнання протоколу пред`явлення особи для впізнаннявід 03.02.2022 недопустимим доказом, колегії суддів вважає неспроможними. Як вбачається з матеріалів провадження, пред`явлення особи для впізнання 03.02.2022 проводилось в присутності двох понятих, за чотирма фотознімками, які не мали різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, з яких свідок ОСОБА_11 по фотокартці під номером 1, за статурою, віком, волоссям та рисам обличчя впізнала чоловіка, який перебував в будинку по АДРЕСА_3 , про що складено протокол, який як за формою так і змістом відповідає вимогам ст. ст. 103, 104 КК України, отже зазначена слідча дія проведена та оформлена з дотримання вимог кримінального процесуального закону, а тому фактичні дані отримані під час пред`явлення особи для впізнання є допустимими доказами в даному кримінальному провадженні.
Твердження захисника про те, що на задньому плані фотокартки обвинуваченого зображено частину календаря, що є порушенням вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки певні відмінності фону фотокартки не пов`язані з ідентифікуючими ознаками впізнання особи та суттєво не впливають на сприйняття зображення, враховуючи, що свідок впізнав обвинуваченого за рисами обличчя, статурою, віком. Не вбачає колегія суддів і порушень кримінального процесуального закону в тому, що впізнання особи проводилось за фотознімками, оскільки це прямо передбачено ч.6 ст. 228 КПК України.
До того ж обвинувачений в своїх показаннях, сам стверджував про те, що зіткнувся зі свідком ОСОБА_11 , коли виходив з будинку потерпілого та не заперечував, що перебував в будинку потерпілого ОСОБА_9 та наносив йому удари.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про недопустимість висновків експертів від 28.04.2022 №14д/12, від 29.06.2022 № СЕ-19/111-22/153-БД, від 29.06.2022 №СЕ-19/111-22/1587-БД, від 29.06.2022 №СЕ-19/111-22/1585-БД, від 04.07.2022 №СЕ-19/111-22/1584-БД, а також висновку судово-психіатричного експерта №32, то вони також не знайшли свого підтвердження, з огляду на наступне.
За статями 86, 87 КПК України доказ визнається допустимим, якщо його отримано у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використано при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може послатися суд при ухваленні судового рішення. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, в тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених КПК України, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 102 КПК України у висновку експерта повинно бути зазначено: 1) коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта) та на якій підставі була проведена експертиза; 2) місце і час проведення експертизи; 3) хто був присутній при проведенні експертизи; 4) перелік питань, що були поставлені експертові; 5) опис отриманих експертом матеріалів та які матеріали були використані експертом; 6) докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка; 7) обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання. У висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Як вбачається зі змісту наведених вище висновків експертів, вказаних вимог законодавства експертами дотримано, зокрема, в них зазначено коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), місце і час проведення експертиз. Зазначені експертизи були проведені на підставі постанов слідчих, які входять до групи слідчих у даному кримінальному провадженні. Експерти були попереджені про відповідальність за відмову або видачу явно неправдивого висновку за ст. ст. 384, 385 КК України. У ході дослідження було надано відповіді на поставлені на вирішення експертизи питання. Отже, експертні дослідження проведені із дотриманням процесуального порядку їх призначення та проведення, а також враховуючи, що всі експертизи проводилась у відповідному профільному медичному закладі, такі висновки експертів не викликають сумнівів у їх об`єктивності та правдивості.
Щодо посилань захисника про те, що експертизу від 28.04.2022 №14д/12, було проведено на підставі висновку експерта №12 від 05.01.2022, який відсутній у матеріалах справи та не надавався як доказ, то колегія суддів зауважує, що висновок, в якому були викладенні ушкодження ОСОБА_9 і який використовувався під час проведення експертизи від 28.04.2022 №14д/12, був зроблений судово-медичним експертом ОСОБА_25 і в його основу покладено безпосередній розтин потерпілого, про що зазначено в лікарському свідоцтві про смерть № 12 від 05.01.2022, який був наданий стороною обвинувачення та міститься в матеріалах кримінального провадження (т.1 а.с.134 зв.).
Те, що зазначені експертизи всупереч п. 3.8 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. № 6, хоч і проводились понад один місяць, що є порушенням Інструкції, проте, на переконання колегії суддів, дані обставини не є такими, що істотно порушили права та свободи людини, гарантованих Конституцією та іншими законами України, а тому не можуть свідчити про недопустимість таких експертиз на що посилається захисник в своїй апеляційній скарзі.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що стороною обвинувачення не було надано постанов про призначення вказаних вище експертиз, що перешкодило можливості з`ясувати чи було додержано вимоги законодавства при їх призначені та проведенні, а також свідчить про порушення права на захист обвинуваченого, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається з наявного у матеріалах кримінального провадження реєстру матеріалів досудового розслідування, обвинуваченому ОСОБА_6 та його захиснику адвокату ОСОБА_7 21.06.2022 було повідомлено про завершення досудового розслідування, відкрито матеріали кримінального провадження та в порядку ст. 290 КПК України ознайомлено з матеріалами досудового розслідування, в тому числі і з постановою слідчого СВ ВП №1 Бориспільського РУП ОСОБА_26 про призначення судово-медичної експертизи від 03.01.2022, постановами слідчого СВ ВП №1 Бориспільського РУП ОСОБА_27 про призначення судових молекулярно-генетичної експертиз від 10.01.2022, а також про призначення судово-психіатричної експертизи від 10.01.2022, постановою слідчого СВ ВП №1 Бориспільського РУП ОСОБА_28 про призначення судово-медичної експертизи від 01.02.2022. Отже, як обвинувачений, так і його захисник були ознайомлені з постановами слідчих про призначення експертиз, а тому доводи апеляційної скарги захисника в цій частині, колегія суддів вважає безпідставними.
Жодних порушень права на захист обвинуваченого, як під час досудового слідства, так і судового розгляду, колегія суддів не вбачає.
Не заслуговують на увагу і посилання захисника про відсутність незалежності експерта, який здійснював експертизи від 29.06.2022 № СЕ-19/111-22/153-БД, від 29.06.2022 №СЕ-19/111-22/1587-БД, від 29.06.2022 №СЕ-19/111-22/1585-БД, від 04.07.2022 №СЕ-19/111-22/1584-БД, оскільки як правильно зазначив суд першої інстанції експерта установа КНДЕКЦ МВС України не підпорядковуються органу досудового розслідування, до того ж експерти попереджені про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивого висновку.
Таким чином, суд першої інстанції всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, надав оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку та дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст. 121 КК України.
При перевірці матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування вироку суду не встановлено.
Відповідає вимогам статті 65 КК України і призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, розмір якого обраний з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, наслідків що настали, особу винного, його ставлення до вчиненого у виді часткового визнання вини, його посередню характеристику за місцем проживання, наявність на утриманні малолітньої дитини, відсутність відомостей про перебування ОСОБА_6 на обліку у лікаря нарколога та психіатра, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових злочинів, в межах, установлених санкцією інкримінованої статті, відповідно до положень КК України.
Таке покарання, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам ст. 50 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Посилання захисника, на те, що судом першої інстанції при призначенні покарання не в повному обсязі було враховано те, що у обвинуваченого на утриманні знаходиться неповнолітня дитина, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження, оскільки суд першої інстанції врахував всі обставини, які враховуються при призначені покарання, передбачені статтею 65 КК України, в тому числі і ті, на які посилається захисник, і саме з урахуванням всіх обставин у їх сукупності призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, не в максимальному розмірі, установленому санкцією ч.2 ст.121 КК України.
Що стосується доводів захисника про те, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не було враховано таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття, активне розкриття злочину та вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання, колегія суддів вважає їх безпідставним з огляду на наступне.
Так, виходячи із системного тлумачення законодавства та із судової практики, щире каяття, характеризує ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Про щирість каяття особи та сприяння нею у розкритті злочину свідчить і поведінка обвинуваченого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи та активне сприяння особи у розкритті злочину
Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що таких обставин, як щире каяття ОСОБА_6 та його активне сприяння у розкритті злочину не знайшли свого відображення в матеріалах кримінального провадження. Так, ОСОБА_6 самостійно до правоохоронних органів із заявою про вчинений злочин не з`явився, його дії були викриті співробітниками поліції самостійно, усі факти та обставини вчиненого злочину були встановлені правоохоронними органами, жодних нових фактів по справі, ніж ті, що були встановлені слідством самостійно, обвинувачений не повідомив, в ході судового розгляду, фактичні обставини вчиненого злочину визнав частково, а тому така поведінка обвинуваченого, як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду жодним чином не може свідчити про наявність щирого каяття та активну і ініціативну допомогу слідству.
Не знайшли свого підтвердження у матеріалах провадження і посилання захисника про вчинення кримінального правопорушення в стані сильного душевного хвилювання, оскільки як правильно встановив суд першої інстанції поведінка потерпілого ОСОБА_9 , який особисто не телефонував ОСОБА_6 , а дзвінки і висловлювання потерпілого свідок ОСОБА_10 сприймала як жартівливі, вік потерпілого, поведінка самого обвинуваченого, який поїхав до потерпілого в сусіднє село, тобто мав можливість і час обдумати свої дії, виключає можливість визнання даної обставини такою, що пом`якшує покарання. Більше того, в матеріалах провадження міститься висновок судово-психіатричної експертизи, якою встановлено, що на час вчинення злочину ОСОБА_6 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності.

Щодо доводів захисника про неврахування судом першої інстанції того, що обвинувачений хворіє на ВІЛ, то, з огляду на фактичні обставини кримінального провадження, дане захворювання у обвинуваченого, не є тією обставиною, яка пом`якшує призначене покарання та істотно знижує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним тяжкогозлочину, який в подальшому спричинив наслідки у вигляді смерті.
Додаткових доводів, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку захисником до апеляційного суду не надано.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.08.2022 щодо ОСОБА_6 без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4